Справа № 520/19802/23
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 жовтня 2023 року № 520/19802/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

у складі головуючого судді Шляхової О.М.

за участю секретаря судового засідання Молчанової О.М.,

за участю позивача, ОСОБА_1 , представника позивача, Зуб С.Ю.

за участю представника відповідача, Гладуняк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України № 390 о/с від 05.07.2023 в частині звільнення зі служби в поліції полковника поліції ОСОБА_1 , начальника управління стратегічних розслідувань у Харківській області;

- поновити полковника поліції ОСОБА_1 (0096558) на посаді начальника 7-го (сьомого) управління (з обслуговування Харківської області) (м. Харків) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з дати звільнення - 06.07.2023;

- стягнути з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (01601, місто Київ, вулиця Академіка Богомольця, будинок 10, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення по дату поновлення на посаді.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуваний наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки позивача звільнено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" після скорочення його посади, одночасно з попередженням про звільнення. Проте, впродовж двох місяців до звільнення йому мали запропонувати посаду для подальшого проходження служби на рівнозначну посаду, яка виникла за результатами проведених змін у структурі та штату. Разом з тим, позивачу аналогічна посада керівника управління, всупереч нормам закону запропонована не була. У зв`язку із цим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що наказом Національної поліції України затверджено перелік змін у штатах Національної поліції України, відповідно до якого у Департаменті у складі апарату створено 7-е управління (з обслуговування Харківської області) (м. Харків) та реорганізовано управління стратегічних розслідувань в Харківській області шляхом скорочення посад. Зважаючи на це, 15.03.2023 позивача попереджено про те, що він підлягатиме звільненню у зв`язку із скороченням його посади.

Позивач, не погодившись з доводами відзиву, надав відповідь на відзив, зазначивши, що оскільки у Департаменті стратегічних розслідувань відбулася звичайна реорганізація зі зміною назви такого структурного підрозділу як управління стратегічних розслідувань в Харківській області, при цьому посада, яку він займав - начальника управління стратегічних розслідувань в Харківській області скорочена фактично не була, і всі вимоги статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" відповідачем додержані не були. Також, не відбулося будь-яких змін у частині покладених завдань та обсягу функціональних обов`язків нового управління відповідно до його положення, так і не відбулося суттєвих зміни обсягу повноважень керівника 7-го управління, а у зв`язку з тим, що його посаду скорочено та його посади вже не існує, як і не існує самого управління, керівником якого він був, на думку позивача, він підлягає поновленню на посаді начальника 7-го (сьомого) управління (з обслуговування Харківської області) (м. Харків) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що позивач може бути поновлений виключно на тій посаді, яка була скорочена у тому структурному підрозділі. Також, відповідач наголосив на тому, що управління стратегічних розслідувань в Харківській області до скорочення штату було відокремленим територіальним підрозділом Департаменту, а 7-е (сьоме) управління (з обслуговування Харківської області) є структурним підрозділом в апараті Департаменту, з огляду на що, в управлінні стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту відбулася не зміна назви управління, а саме організаційно-штатні зміни (реорганізація шляхом скорочення всіх посад), а посада начальника управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту не є тотожною посаді начальника 7-го (сьомого) управління (з обслуговування Харківської області), тому позивача не можливо поновити на посаді начальника 7-го управління (з обслуговування Харківської області) (м. Харків) Департаменту.

06.09.2023 представником відповідача на вимогу ухвали суду про витребування доказів від 28.08.2023 надана заява про її виконання, зі змісту якої вбачається що станом на 14.03.2023 постанови з ліквідації чи реорганізації Департаменту як юридичної особи публічного права (код 43305056) Кабінетом Міністрів не приймалися і відповідно до наказу Національної поліції України від 14.03.2023 № 180 затверджено Зміни до Структури територіальних органів поліції

Відповідач надав до суду довідку від 30.08.2023 за підписом заступника начальника Управляння 3-го відділу (кадрового забезпечення) 4-го управління ДСР НПУ, в якій вказано перелік вакантних посад на рівні полковника поліції (на рівні займаної посади до дати звільнення) та зазначено, що у період з моменту попередження позивача про можливе подальше звільнення до дати звільнення існувало 4 вакантні посади, у тому числі і посада начальника 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту (з 15.03.2023 по 01.05.2023).

Крім того, відповідач на виконання ухвали суду надав лист від 06.09.2023 №242/35/юр-2023, в якому вказав, що жодного документу, в якому визначено порядок проведення організаційних змін пов`язаних з реорганізацією не створювалося.

Протокольною ухвалою суду від 23.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд адміністративної справи №520/19802/23 по суті.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2003 року по 2011 рік проходив службу в органах внутрішніх справ, з 2011 року по 2017 проходив службу в податковій міліції, з 18.05.2017 - прийнятий на службу до Національної поліції України.

Наказом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 22.07.2020 № 212 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 призначено в порядку переведення начальником управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Наказом Національної поліції України від 14.03.2023 № 180 «Про затвердження Змін до Структури територіальних органів поліції» відповідно до статті 15 Закону України «Про національну поліцію України» з метою оптимізації структури, яким затверджено зміни до Структури територіальних органів поліції.

Як зазначає відповідач наказом Національної поліції України від 14.03.2023 №182 дск "Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції" проведено організаційно-штатні зміни в Департаменті стратегічних розслідувань (міжрегіональний територіальний орган) Національної поліції України шляхом скорочення всіх посад управління стратегічних розслідувань в Харківській області.

Зокрема, скорочено посаду, яку займав ОСОБА_1 - начальника управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Натомість, утворене 7-е управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, як структурний підрозділ Департаменту, відповідно до пункту 1, 2 розділу I положення про 7-е (сьоме) управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту, затвердженого наказом Департаменту від 03.07.2023 №160-п.

15.03.2023 ОСОБА_1 письмово попереджено про наступне звільнення, у зв`язку з організаційно-штатними змінами відповідно до Наказу Національної поліції України від 14.03.2023 №182 дск "Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції", яким скорочено займану позивачем посаду.

Згідно листа Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 28.06.2023 №8366/55/01-2023, відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України та ст. 68 Закону України "Про Національну поліцію", ОСОБА_1 запропоновано наступні вакантні посади для подальшого проходження служби:

- головного оперуповноваженого 11-го відділу (протидії злочинам у медичній сфері) 2-го управління (протидії організованим формам злочинності в органах державної влади) ДСР;

- старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 7-го відділу (протидії організованим злочинним групам у паливно-енергетичному комплексі, сфері природних ресурсів та екології) 2-го управління (протидії організованим формам злочинності в органах державної влади) ДСР;

- старшого оперуповноваженого 9-го відділу (організаційно-аналітичного забезпечення пріоритетних напрямків діяльності) 2-го управління (протидії організованим формам злочинності в органах державної влади) ДСР.

Вказаним листом ОСОБА_1 проінформовано про те, що у разі виявлення бажання подальшого проходження служби на одній із вказаних посад, йому необхідно до 03.07.2023 прибути до Департаменту та подати відповідний рапорт.

У зв`язку з неприбуттям 03.07.2023 до Департаменту та неподанням відповідного рапорту про призначення на посаду, що розцінено відповідачем як відмова від проходження подальшої служби в поліції на запропонованих посадах про що складено акт від 04.07.2023.

Наказом начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 05.07.2023 №390о/с "По особовому складу" ОСОБА_1 звільнено 05.07.2023 із займаної посади начальника управління стратегічних розслідувань в Харківській області за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) на підставі повідомлення про наступне звільнення від 15.03.2023.

Вважаючи вищезазначений наказ протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Правове регулювання проходження служби в поліції здійснюється Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі по тексту - Закон №580-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 ст. 59 Закону №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону №580-VIII рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону №580-VIII призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України (ч. 1 ст. 47 Закону України "Про Національну поліцію").

Статтею 60 Закону №580-VIII, відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється: на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону.

Згідно з ч. 4 ст. 65 Закону №580-VIII поліцейський, переміщений з вищої посади на посаду, нижчу ніж та, яку він займав, у подальшому просувається по службі з дотриманням вимог, визначених цим Законом, а звільнений з посади в дисциплінарному порядку, - після зняття дисциплінарного стягнення.

Згідно з приписами ч. 8 статті 65 Закону №580-VIII переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 68 Закону №580-VIII у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права, суд зазначає, що у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів звільненню підлягають поліцейські, посади яких скорочені. Водночас, відповідно до приписів статті 65 Закону №580-VII скорочення посади, яку обіймає поліцейський, є однією з підстав його переведення на рівнозначну або нижчу посаду, а частиною другою статті 68 вказаного Закону передбачено можливість призначення поліцейського, посада якого скорочена, за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

При цьому, суд зазначає, що для цілей застосування статті 65 Закону №580-VIII поняття "переміщення" та "переведення" є тотожними й під ними розуміється зміна таких умов служби в поліції як посада (посадових обов`язків) та/або місця несення служби.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року по справі №420/5192/18.

Переміщення (переведення) поліцейського може відбуватися за ініціативою поліцейського або ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Підставою для переміщення поліцейського за ініціативою начальників є скорочення штатів, проведенням реорганізації; необхідність проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними умовами; службова необхідність - для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

За приписами ч. 6 ст. 43 Конституції України, якій кореспондує ст. 5-1 КЗпП України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Так, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

З матеріалів справи вбачається, що Департамент стратегічних розслідувань як юридична особа не був ні ліквідований, ні реорганізований, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з п. 1 розділу І Положення про Департамент стратегічних розслідувань (далі - ДСР, Департамент), затвердженого наказом Національної поліції України від 23.10.2019 №1077, Департамент є міжрегіональним територіальним органом у складі кримінальної поліції Національної поліції України, який бере участь у реалізації державної політики з питань боротьби з організованою злочинністю та згідно із законодавством України здійснює оперативно розшукову діяльність.

Управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту структурним підрозділом ДСР та згідно із законодавством України здійснювало оперативно-розшукову діяльність.

Як зазначає відповідач, наказом Національної поліції України від 14.03.2023 №182 дск затверджено Перелік змін у штатах Національної поліції України, відповідно до якого у складі апарату ДСР створено 7-е управління (з обслуговування Харківської області) та реорганізовано управління стратегічних розслідувань в Харківській області. Відповідно до вказаного Переліку змін у штатах Національної поліції наявна посада начальника 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань. Утім, як стверджує відповідач, в управлінні стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту відбулася не зміна назви управління, а саме організаційно-штатні зміни (реорганізація шляхом скорочення всіх посад), а посада начальника управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту не є тотожною посаді начальника 7-го (сьомого) управління (з обслуговування Харківської області).

Суд зазначає, що ліквідація/реорганізація структурного підрозділу юридичної особи публічного права, зокрема, управління стратегічних розслідувань в Харківській області, з одночасним створенням іншого структурного підрозділу з аналогічними функціями здійснення оперативно-розшукової діяльності, не є ліквідацією або реорганізацією Департамент стратегічних розслідувань в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Під змінами в організації виробництва і праці, які можуть бути підставою для розірвання трудового договору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, слід розуміти, у тому числі скорочення чисельності або штату працівників, що призводить до скорочення займаної працівником посади та зумовлює його звільнення у випадку неможливості переведення працівника на іншу посаду.

Посада - це визначена структурою і штатним розкладом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Даний факт свідчить лише про зміну внутрішньої організаційної структури Департаменту.

Суд звертає увагу, що аналіз основних напрямків діяльності та завдань ліквідованого управління стратегічних розслідувань в Харківській області та новоутвореного 7-го управління (з обслуговування Харківської області), регламентованих у Положеннях про управління, дає підстави для висновку про ідентичність функціонування вказаних управлінь та функціональних обов`язків працівників цих управлінь, зокрема, начальників таких управлінь, - за змістом та за обсягом.

З матеріалів справи не вбачається, що трудові функції начальника управління стратегічних розслідувань в Харківській області та трудові функції начальника управління у новоствореному 7-му управлінні (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань - змінилися.

За таких обставин, суд зазначає, що ліквідація/реорганізація структурного підрозділу юридичної особи публічного права, зокрема, управління стратегічних розслідувань в Харківській області, з одночасним створенням іншого структурного підрозділу з аналогічними функціями здійснення оперативно-розшукової діяльності, не є ліквідацією або реорганізацією Департамент стратегічних розслідувань в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Матеріалами справи підтверджено, що у штаті як ліквідованого, так і новоутвореного управління існувала аналогічна посада "начальника управління", яку займав позивач до його звільнення. Даний факт, також не спростовується відповідачем у відзиві.

Так, згідно довідки від 30.08.2023 за підписом заступника начальника Управляння 3-го відділу (кадрового забезпечення) 4-го управління ДСР НПУ у період з моменту попередження позивача про можливе подальше звільнення до дати звільнення існувало 4 вакантні посади, у тому числі і посада начальника 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту (з 15.03.2023 по 01.05.2023).

Однак, посада начальника 7-го управління (з обслуговування Харківської області) (м. Харків) Департаменту стратегічних розслідувань серед переліку запропонованих позивачу посад, відсутня.

Крім того, суд прийшов до висновку, що крім відсутності правових підстав для звільнення позивача, відповідач порушив й процедуру звільнення, оскільки Департаментом не виконано вимоги статті 49-2 КЗпП України.

Так, ч. 2 ст. 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За правилами встановленими статтею 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас, власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

За такого правового врегулювання, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Однак, у попередженні від 15.03.2023 про звільнення позивача, яке міститься в матеріалах справи не запропоновано позивачу іншу вакантну посаду.

Така пропозиція надійшла від відповідача 28.06.2023 у листі №8367/55/01-2023 шляхом направлення на його адресу, проте позивач перебував на службі по 05.07.2023 включно, тобто не за два місяці одночасно із попередження позивача про наступне звільнення, що свідчить про порушення встановленого порядку його звільнення.

Крім того, відповідно до статті 42 КЗпП України передбачено, що при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці має враховуватися переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має більше 20 років стажу роботи в правоохоронних органах, доказів притягнення до дисциплінарної відповідальності чи неналежного виконання посадових обов`язків, суду не надано.

Таке застосування загальних норм трудового законодавства не суперечить принципам субсидіарного застосування норм загального законодавства у разі наявності норм спеціального права, оскільки не йде у розріз з вимогами статті 68 Закону № 580-VIII. Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року в справі № 814/2417/16.

Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку про допущені порушення вимог законодавства під час звільнення позивача, що свідчить про протиправність наказу начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №390 о/с від 05.07.2023 про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 .

Щодо позовної вимоги про поновлення позивача на роботі, то суд розглядаючи її бере до уваги наступне.

Як зазначалося, правовий статус 7-го управління (з обслуговування Харківської області) (його основні завдання, функції) не змінився порівняно з ліквідованим управлінням стратегічних розслідувань в Харківській області. Також, у штаті як у ліквідованого, так і новоутвореного управління існувала аналогічна посада "начальник управління", яку займав позивач до його звільнення.

За таких обставин, звільнений із займаної посади ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді, аналогічній із посадою, з якої його звільнено, і яка існує на даний час.

На момент прийняття судом рішення посада, з якої було звільнено позивача, у штатному розписі Департаменту стратегічних розслідувань відсутня, як і відсутнє управління, а тому суд не вбачає можливим поновити позивача на посаді начальника управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Суд зазначає, що у випадку, якщо порушення з боку суб`єктів владних повноважень ще не припинені, суд, установивши порушення вимог законодавства, має захистити права та охоронювані законом інтереси позивача, самостійно обравши при цьому спосіб, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод і інтересів.

Таким чином, встановивши неможливість поновлення позивача на посаді, з якої його було звільнено, і яка на даний час не існує, належним способом захисту відновленого права позивача повинно бути поновлення ОСОБА_1 на посаді аналогічній із посадою, з якої його звільнено, і яка існує на даний момент - начальника 7-го управління (з обслуговування Харківської області) (м. Харків) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

У той же час, оскільки позивача звільнено зі служби в поліції наказом від 05.07.2023 №390 о/с По особовому складу з 05.07.2023, то дата звільнення 05.07.2023 вважається останнім робочим днем позивача, тому позивач підлягає поновленню на роботі з наступного дня після звільнення, а саме - з 06.07.2023.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, у значенні статті 235 КЗпП України вимушеним прогулом є час, протягом якого працівник з вини роботодавця був позбавлений можливості працювати, виконувати трудові функції, обумовлені трудовим договором, тобто період з дня наступного за днем звільнення (незаконного переведення на іншу роботу) по день ухвалення судом рішення про поновлення на роботі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 08 грудня 2022 року №460/2014/19.

Виплата грошового забезпечення поліцейського за час вимушеного прогулу регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988).

Грошове забезпечення поліцейського за час вимушеного прогулу обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця його служби.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 липня 2018 року, справа №805/1110/17-а.

Пунктом 2 Постанови № 988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 06 квітня 2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29 квітня 2016 року № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання.

Пунктом 6 розділу ІІІ такого Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року № 260, передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (у тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення поліцейського за час вимушеного прогулу є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту Порядку, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Таким чином, Верховний Суд чітко врегулював питання, про те, як здійснюється виплата сум середнього грошового забезпечення поліцейського за час вимушеного прогулу.

Згідно довідки Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про доходи ОСОБА_1 , грошове забезпечення у травні 2023 року складало 38238,00 грн., у червні 2023 року 40976,85,00 грн.

Середньоденна заробітна плата складає 1298,60 грн ((38238,00 грн.+ 40976,85 грн.): 61 календарний день за два місяці ).

Таким чином, часом вимушеного прогулу позивача є період з 06.07.2023 по 23.10.2023 та становить 110 календарних днів.

Отже, стягненню підлягає сума середнього грошового забезпечення поліцейського за час вимушеного прогулу з дати звільнення по дату поновлення у розмірі 110 днів*1298.60 грн. = 142 846,00 грн. (сто сорок дві тисячі вісімсот сорок шість) грн. 00 коп.

Стосовно негайного виконання рішення суду в частині задоволених позовних вимог позивача, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 2 та 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення полковника поліції ОСОБА_1 (0096558) (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді начальника 7-го (сьомого) управління (з обслуговування Харківської області) (м. Харків) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з 06.07.2023 та в частині стягнення суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, ) № 390 о/с від 05.07.2023 в частині звільнення зі служби в поліції полковника поліції ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) начальника управління стратегічних розслідувань у Харківській області.

Поновити полковника поліції ОСОБА_1 (0096558) ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на посаді начальника 7-го (сьомого) управління (з обслуговування Харківської області) (м. Харків) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з 06.07.2023.

Стягнути з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (01601, місто Київ, вулиця Академіка Богомольця, будинок 10, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 142 846 (сто сорок дві тисячі вісімсот сорок шість) грн. 00 коп.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення полковника поліції ОСОБА_1 (0096558) ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на посаді начальника 7-го (сьомого) управління (з обслуговування Харківської області) (м. Харків) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 02.11.2023.

Суддя О.М. Шляхова