Справа № 520/27789/21
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 р. Справа № 520/27789/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2022, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, по справі № 520/27789/21

за позовом ОСОБА_1

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльності з приводу розгляду заяви від 09.12.2021 про виплату одноразово щомісячних страхових виплат у зв`язку із стійкою втратою працездатності за період 01.12.2002-31.03.2021 із перерахунком за законами України за період 01.12.2002-31.03.2021 щомісячних страхових виплат у розмірі 60% втрати професійної працездатності;

- зобов`язати призначити та виплатити одноразово щомісячні страхові виплати у зв`язку із стійкою втратою працездатності за період 01.12.2002-31.03.2021 із перерахунком за законами України за період 01.12.2002-31.03.2021 щомісячних страхових виплат у розмірі 60% втрати професійної працездатності.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 залишено без задоволення позов.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що предметом позову є призначення та виплата страхової щомісячної допомоги, яка повинна бути призначена та виплачена з 01.12.2022, так як весь час з отримання каліцтва на виробництві він має право на відшкодування шкоди від каліцтва і на ці вимоги не поширюється позовні давність. Суд не надав цим обставинам значення.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому висловив незгоду з її доводами, вважає оскаржуване рішення суду є обґрунтованим та законним. Просить оскаржене позивачем рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28.05.1993 під час виконання заявником функцій найманого працівника Куп`янського свіклорадгоспу сталась подія нещасного випадку у зв`язку із чим 14.10.1993 позивачу була установлена ІІІ група інвалідності безстроково та 60% втрати професійної працездатності.

Доказів передання Куп`янським свіклорадгоспом до терорганів системи Фонду соціального страхування України або компетенційних правопопередників указаного суб`єкта владних повноважень матеріали справи не містять.

20.12.2018 позивач подав до Куп`янського відділення Управління заяву довільної форми. До матеріалів цього звернення заявником було приєднано: копію акту про нещасний випадок на виробництві, копію довідки МСЕК 2-13, копію довідки МСЕК 2-18.

За цим зверненням Куп`янським відділенням Управління було вчинено управлінське волевиявлення, оформлене листом від 27.12.2018р. №19.02-15/728, котре за суттю є відмовою у призначенні одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати з причини подання звернення неустановленого формуляру та неповної комплектності, зокрема, через відсутність оригіналу акту про нещасний випадок на виробництві.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 07.08.2020 у справі №628/1654/19 (залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 17.11.2020р. у справі №628/1654/19-ц) Управління було зобов`язано прийняти копію складеного відносно заявника акту про нещасний випадок на виробництві.

11.03.2021 позивач подав до Куп`янського відділення Управління заяву установленого формуляра, до матеріалів цього звернення заявником не було приєднано: копію акту про нещасний випадок на виробництві, копію паспорту громадянина України, копію документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності, документ про середню заробітну плату,

15.03.2021 за цим зверненням Куп`янським відділенням Управління було вчинено управлінське волевиявлення, оформлене постановою №2011/11090/11090.1/1, яким заявнику з 11.03.2021 була призначена щомісячна грошова страхова виплата у розмірі 1.362,00грн. у порядку ст.ст.36 і 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

31.03.2021 Куп`янським відділенням Управління було вчинено управлінське волевиявлення, оформлене постановою №63020/494248/1/2, яким із посиланням на ч.2 ст.37, ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» заявнику з 11.03.2021 була призначена щомісячна грошова страхова виплата у розмірі 1.511,82 грн., а постанова від 15.03.2021 №2011/11090/11090.1/1 визнана такою, що втратила чинність.

Заявою довільної форми від 09.12.2021 заявник порушив перед Управлінням питання з приводу виплати одноразової допомоги у зв`язку із каліцтвом на виробництві та щомісячних страхових виплат з 01.12.2002.

За цим зверненням владним суб`єктом було вчинено управлінське волевиявлення, оформлене листом від 17.12.2021р. №02-14-4399, котре за суттю є відмовою у призначенні одноразової допомоги у зв`язку із каліцтвом на виробництві (бо таку виплату за судженням Управління повинен був проводити власник підприємства роботодавець) та щомісячної страхової виплати з 01.12.2002 (бо за судженням Управління у разі розгляду вперше справ про страхові виплати по закінченню 3 років з дня втрати працездатності унаслідок нещасного випадку на виробництві страхові виплати призначаються з дати звернення, тобто з 11.03.2021).

Не погодившись із відповідністю закону управлінського волевиявлення органу публічної адміністрації в частині дати призначення щомісячної страхової виплати 11.03.2021р. (замість бажаної 01.12.2002) та в частині призначення одноразової допомоги у зв`язку із каліцтвом на виробництві, позивач звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах унаслідок вчинення органом публічної адміністрації управлінського волевиявлення правове становище заявника не зазнало погіршення. Також заначив, що органом публічної адміністрації у ході розгляду справи було доведено юридичну правильність та фактичну обґрунтованість покладених в основу оскарженого управлінського волевиявлення мотивів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також зазначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

За приписами ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Щодо позовної вимоги про призначення страхових виплат з дня звернення позивача за їх призначенням, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2018 позивач подав до Куп`янського відділення письмову заяву довільної форми, в якій просив розглянути питання про призначення страхової виплати, додаючи до заяви копії документів, замість їх оригіналів. Листом від 27.12.2018 р. №19.02-15/728 Куп`янське відділення повідомило, що для призначення страхових виплат необхідно надати до Фонду повний перелік документів, які передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-ХГУ (надалі - Закон України №1105) та Порядком призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду від 19.07.2018 №11 (надалі - Порядок №11).

Для призначення потерпілому одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати до управління (відділення) Фонду подається заява особисто за встановленою виконавчою дирекцією Фонду формою (Наказ ВД від 25.09.2018 №4440-од щодо затвердження форм заяв та зразків постанов для проведення страхових виплат потерпілим та особам, які мають право на страхові виплати) та надаються документи, визначені пунктом 3.1. Порядку №11.

Тобто, позивачу належним чином було роз`яснено, що для призначення щомісячної страхової виплати він має особисто звернутись до органу Фонду, як до суб`єкта владних повноважень, у встановлений законом спосіб із заявою встановленої форми та із наданням всіх необхідних оригіналів документів, що є виконанням вимог чинного законодавства, яким регулюється порядок реалізації відповідного права та є підставою для розгляду справи про призначення йому страхової виплати.

Однак позивач звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою.

07.08.2020 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області ухвалено рішення (надалі - Рішення суду від 07.08.2020) по справі №628/1654/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління про призначення та виплату страхових виплат на відшкодування шкоди від нещасного випадку на виробництві, яким було зобов`язано Управління прийняти копію акту про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 28 травня 1993 року, складений Куп`янським бурякорадгоспом, адреса: Куп`янський район, с. Ягідне, на ім`я ОСОБА_1 , для призначення щомісячних страхових виплат в зв`язку з стійкою втратою професійної працездатності.

Отже, тільки 11.03.2021 позивач вперше належним чином особисто звернувся до Куп`янського відділення з заявою встановленого зразка про призначення йому страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві та надав усі необхідні документи, які були перевірені та прийняті спеціалістом відділення, що підтверджується копією заяви ОСОБА_1 від 11.03.2021, на другій сторінці якої проставлено підписи відповідальної особи про їх отримання та засвідчено відтиском печатки відділення.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №1105-XIV Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів (ч.2 ст.44 Закону України №1105).

Частиною 3 статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №1105-XIV установлено, що якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченню трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника, страхові виплати проваляться з дня звернення.

Вищезазначена норма повністю кореспондується з п. 3.1. Порядку №11, якою встановлено, що якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченню трьох років з дня встановлення МСЕК стійкої втрати потерпілим професійної працездатності внаслідок ушкодження здоров`я, то страхові виплати призначаються з дня звернення за їх призначенням відповідно до чинних нормативно-правових актів.

Так, судом встановлено, що Куп`янським відділенням під час розгляду документів, які є підставою для призначення страхової виплати позивачу було підтверджено, що ступінь втрати працездатності (відсотки втрати професійної працездатності та група інвалідності) внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався з позивачем 28.05.1993 під час роботи у Куп`янському бурякорадгоспі, встановлені медико- соціальною експертною комісією з 14.10.1993 року. Зазначений факт підтверджується копією довідки сер. 2-18 АД №129504 від 14.10.1993 року та копією витягу із акту огляду У ЛТЕК до довідки сер. 2-18 АД №129504 від 14.10.1993 року, що містяться в матеріалах справи.

Постановою від 15.03.2021 №2011/11090/11090.1/1 позивачу було призначено щомісячну страхову виплату в розмірі 1362,00 грн. з 11 березня 2021 року безстроково. Постановою від 31.03.2021 №63020/494248/1/2 призначено позивачу перераховану щомісячну страхову виплату в розмірі 1511,82 грн. з 11 березня 2021 безстроково.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої, що відповідач діяв у відповідності до вимог п.1 ч.1.ст. 43, ч.1 ст.44 Закону України №1105 та п.3.1. Порядку №11 та розглянув справу про страхові виплати Позивачу з дня його належного звернення за їх призначенням, а саме, з 01.03.2021, що повністю відповідає вимогам вищезазначених норм чинного законодавства.

Щодо зобов`язання відповідача призначити та виплатити одноразово щомісячні страхові виплати в зв`язку з стійкою втратою професійної працездатності, за період з 01.12.2002 року по 31.03.2021 року, суд зазначає наступне.

У силу спеціального правила п. 2 ст. 7 «Прикінцевих положень» Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 22.02.2001 року №2272-ІІІ Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу., коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Порядок передачі документів, що підтверджували право застрахованого або членів його сім`ї на страхову виплату, визначено Інструкцією, затвердженою Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20.04.2001 р. №10.

Отже, на виконання вищезазначених норм усі особи, які отримали травми пов`язані з нещасним випадком на виробництві та отримували відшкодування шкоди раніше згідно із законодавством СРСР або законодавством Української РСР, після передання підприємствами в установленому порядку особових справ потерпілих, були зареєстровані в органах Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Харківській області та стали застрахованими особами в системі соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Також судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що матеріали справи не містять доказів того, що підприємством, з яким позивач перебував у трудових відносинах, в установленому порядку було передано до органу Фонду особову справу потерпілого ОСОБА_1 , а позивач сам зазначив, що з метою реалізації своїх прав для призначення щомісячної страхової виплати належним чином до органу Фонду в зазначений ним період не звертався.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимога позивача про зобов`язання відповідача призначити та виплатити одноразово щомісячні страхові виплати в зв`язку з стійкою втратою професійної працездатності, за період з 01.12.2002 року по 31.03.2021 року, з перерахунком за законами України за указаний період щомісячних страхових виплат в зв`язку з стійкою втратою професійної працездатності в розмірі 60%, втрати професійної працездатності», є безпідставною та такою, що суперечить вищезазначеним нормам чинного законодавства.

Щодо права позивача на виплату одноразової допомоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.1. Порядку №11 право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Право на отримання позивачем одноразової допомоги виникло 14.10.1993, тобто до набуття чинності Закону України №1105.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що на момент настання події отримання заявником каліцтва та настання стійкої втрати працездатності (28.05.1993р., 14.10.1993р.) діяли норми Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року №1540-06, відповідно до ст.456 якого у разі заподіяння громадянину каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, пов`язаних з виконанням ним трудових обов`язків, організація або громадянин, відповідальні за шкоду, зобов`язані відшкодувати потерпілому у повному розмірі втрачений заробіток, а також виплатити потерпілому (членам сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого) одноразову допомогу в установленому законом порядку. При цьому пенсії та інші доходи, одержувані працівником, не враховуються. Окрім того, відповідно до ст.455 Цивільного кодексу Української РСР (чинного на момент настання страхового випадку) установлено, що в разі заподіяння каліцтва або іншого ушкодження здоров`я організація чи громадянин, відповідальні за шкоду, зобов`язані відшкодувати потерпілому заробіток, втрачений ним внаслідок втрати або зменшення працездатності, а також відшкодувати витрати, викликані ушкодженням здоров`я (посилене харчування, протезування, сторонній догляд тощо).

Аналогічні за змістом норми, як правильно вказує у рішенні суд, були викладені законодавцем і в статті 11 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 №2694- ХІ в першій редакції (із змінами, внесеними згідно із Законом від 15.05.1996 №196/96- ВР), що діяли на час настання у Позивача права на страхову виплату. Установлено, що власник зобов`язаний відшкодувати працівникові шкоду, заподіяну йому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, у повному розмірі втраченого заробітку відповідно до законодавства, а також сплатити потерпілому (членам сім`ї та утриманцям померлого) одноразову допомогу. При цьому пенсії та інші доходи, одержувані працівником, не враховуються. Розмір одноразової допомоги встановлюється колективним договором (угодою, трудовим договором).

Згідно п. 39 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 р. №472, одноразова допомога виплачується потерпілому у місячний термін з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Іншим потерпілим термін і розмір надання одноразової допомоги встановлюється колективним договором (угодою, трудовим договором).

таким чином, оскільки право на отримання позивачем одноразової допомоги виникло 14.10.1993 року, то така допомога повинна була виплачена йому підприємством у місячний строк з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. А тому, посилання позивача на те, що він має право на призначення одноразової допомоги, яка повинна виплачуватися саме відповідачем, також є обґрунтованою.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 по справі № 520/27789/21 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 по справі № 520/27789/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва