Справа № 380/21533/23
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 рокусправа №380/21533/23

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №380/21533/23 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання протиправною постанову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив:

- Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07.09.2022 «Про закінчення виконавчого провадження» у ВП №66527082.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є стягувачем на підставі виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду №380/3204/20 виданого 30.06.2021, про зобов`язання Закарпатської митниці ДФС розглянути заяву позивача від 03.10.2019, про застосування податкової соціальної пільги до нарахованих доходів у вигляді заробітної плати з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні суду.

07.09.2022 відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №66527082 в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець не вжив усіх, передбачених законом заходів для виконання рішення суду та рішення не виконано з урахуванням правових висновків викладених у рішенні суду.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувана та боржника.

07.09.2022 року відповідачем безпідставно та необґрунтовано без будь-яких дій щодо зміни боржника у виконавчому проваджені правонаступником, без повідомлення стягувача, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №66527082 з підстав (п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження») у зв`язку із тим, що виконавчий документ не може бути виконано без участі боржника Закарпатської митниці Держмитслужби , яка з 02.11.2020 перебуває в стані припинення.

Проте, державним виконавцем, умисно, не взято до уваги, що у боржника Закарпатської митниці Держмитслужби, яка перебуває в стані припинення є правонаступник Закарпатська митниця .

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 у справі №380/3204/20 подання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про заміну боржника виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - задоволено.

Замінено боржника у виконавчому провадженні №66527082 з примусового виконання виконавчого листа від 30.06.2021 .№380/3204/20 про зобов`язання Закарпатську митницю ДФС розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.10.2019 про застосування податкової соціальної пільги до нарахованих ОСОБА_1 доходів у вигляді заробітної плати з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні суду, Закарпатську митницю ДФС на правонаступника Закарпатську митницю Держмитслужби (, місцезнаходження: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 20).

Отже, боржник у ВП №66527082 Закарпатська митниця Держмитслужби має правонаступника Закарпатську митницю () на яку покладається обов`язок щодо виконання рішення суду.

Застосування п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у ВП №66527082 для закінчення виконавчого провадження є передчасним та помилковим, оскільки у боржника Закарпатської митниці Держмитслужби є правонаступник Закарпатська митниця () на яку покладається обов`язок щодо виконання рішення суду.

Матеріали виконавчого провадження не містять жодних доказів того, що державним виконавцем вживалися будь-які заходи з метою виконання рішення суду правонаступником боржника - Закарпатської митниці Держмитслужби .

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що 13.10.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

07.09.2022 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Міснік Нелею Вячеславівною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №66527082, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірне рішення відповідача протиправним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Судом враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірного рішення з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Згідно із рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 у справі № 380/3204/20, визнано протиправною бездіяльність Закарпатської митниці ДФС щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.10.2019 про застосування податкової соціальної пільги до нарахованих ОСОБА_1 доходів у вигляді заробітної плати та зобов`язано Закарпатську митницю ДФС розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.10.2019 про застосування податкової соціальної пільги до нарахованих ОСОБА_1 доходів у вигляді заробітної плати з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 у справі №380/3204/20, подання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про заміну боржника виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - задоволено.

Замінено боржника у виконавчому провадженні №66527082 з примусового виконання виконавчого листа від 30.06.2021 №380/3204/20 про зобов`язання Закарпатську митницю ДФС розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.10.2019 про застосування податкової соціальної пільги до нарахованих ОСОБА_1 доходів у вигляді заробітної плати з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні суду, Закарпатську митницю ДФС на правонаступника Закарпатську митницю Держмитслужби.

07.09.2022 відповідачем винесено спірну постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №66527082, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129/1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження»:

1. За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

2. За заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, про що виносить відповідну постанову.

3. За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно із п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суд зазначає наступне:

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази виконання відповідачем зобов`язань вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, в тому числі і передбачені ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» в період з 30.06.2022 - заміни боржника у виконавчому провадженні №66527082 по 07.09.2022 - спірного закінчення вказаного виконавчого провадження.

Відповідачем жодними доводами не доказано правомірність своєї спірної постанови, хоча такий обов`язок процесуальним законом покладений на нього.

Таким чином, спірна постанова відповідача є протиправною та підлягає скасуванню.

Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 94, 241 - 246, 262, 287, 295 КАС України , суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (площа Ш. Петефі, 14, м. Ужгород, Закарпатська обл., 88000; ) про визнання протиправною та скасування постанови, - задоволити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесену головним державним виконавцем Міснік Нелею Вячеславівною, про закінчення, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчого провадження ВП №66527082 від 07.09.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (площа Ш. Петефі, 14, м. Ужгород, Закарпатська обл., 88000; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 1073,60 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно із ч. 6 ст. 287 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно із ст. 297 КАС України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення складено у повному обсязі 01.11.2023 року.

СуддяГавдик Зіновій Володимирович