Справа № 580/9406/23
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

01 листопада 2023 року справа № 580/9406/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової перевірив матеріали адміністративної справи № 580/9406/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, постановив ухвалу.

10.10.2023 вх. №43503/23 ОСОБА_1 (представник - адвокат Єрьоміна В.А. згідно ордеру серії АН №1255590) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_2 , просить:

- визнати протиправною бездіяльність війської частини НОМЕР_2 у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 до 26.05.2018 індексації грошового забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2023 №1078, з визначенням місяців в яких відбувалось підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 та березень 2018;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 до 26.05.2018, індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) - 2008 та березень 2018 відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12.10.2023 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків шляхом зокрема: надання обгрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду.

18.10.2023 вх. 44826/23 представник позивача надала до суду заяву про поновлення строку звернення у справі №580/9406/23.

В обгрунтуванні заяви зазначає, що позивач проходив військову службу у відповідача та на сьогодні виключений зі списків частини і знятий з усіх видів забезпечення. У період проходження служби з 01.01.2016 до 26.05.2018 нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення не в повному обсязі. 24.08.2023 представник позивача звернувся заявою до відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 26.05.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року та березень 2018. Відповідач надав відповідь від 08.09.2023 з додатком - копію довідки від 07.09.2023 №231 про доходи. Представник позивача у позовній заяві зазначає, що з довідки від 07.09.2023 дізналася що за спірний період індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалася та не виплачувалася.

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строків звернення до суду, суд дійшов висновку, що виявлені судом недоліки позову не усунуті, наявні перешкоди для відкриття провадження у справі.

Згідно із ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України в редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

19.07.2022 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352, яким внесені зміни до діючого законодавства про працю. Згідно із частиною першою та другою статті 233 Кодексу законів про працю України (строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів) викладені у редакції: працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові під час звільнення, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому під час звільненні (стаття 116 КЗпП). Відповідно до редакції статті 234 КЗпП вказано, що поновлення строків, пропущених з поважних причин, можливе, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові під час звільнення (ст. 116 КЗпП), минуло не більше одного року.

Відповідно до ч.1 Глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до постанови КМУ від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінений з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 25.05.2018 №116 прапорщика ОСОБА_1 , звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 21.05.2018 №34-рс, вирішено вважати таким, що справи та посаду начальника приймального радоцентру вузла зв`язку військової частини НОМЕР_2 здав. З 26.05.2018 припинено дію контракту про проходження військової служби виключиний зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Виплата індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 26.05.2018 не зазначається. Позивач міг та повинен був дізнатися про порушення права щодо нарахування та виплати індексаці грошового забезпеченн під час ознайомлення з наказом від 25.05.2018 №116.

Згідно листа-відповіді військової частини НОМЕР_2 від 08.09.2023 вбачається, що представник позивача звернулася з адвокатським запитом від 24.08.2023 про надання довідки про грошове забезпечення із зазначенням сум нарахованої та виплаченої індексації, проте покликання представника позивача щодо отримання довідки від 07.09.2023 про доходи ОСОБА_1 , що додана до листа-відповіді від 08.09.2023№236/фсс з якої вбачається, що в період з 01.01.2016 по 26.05.2018 індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась, не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку (постанова Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі №240/12017/19).

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12.10.2023 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків шляхом зокрема: надання обгрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду, проте представник позивача та позивач у заяві від 18.10.2023 вх. 44826/23 не зазначили жодного аргументу та не надали доказів щодо поважності причин пропущеного строку на звернення до суду.

У заяві представник позивача покликається на висновки Верховного Суду в постанові від 28.09.2023 у справі №140/2168/23, де спірним є ненарахування та невиплата позивачу одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги з урахуванням висновків КСУ, передбаченої ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що не є подібними правовідносинам в цій справі, позаяк предмет спору має іншу правову природу та спірні правовідносини у ній регулювалися іншими нормами права, у т.ч. ч.2 ст. 233 КЗпП України у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», проте для цієї справи діють норми ч.1 ст.233 КЗпП України в редакції Закону №2352-IX від 01.07.2022.

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Застосуванню належать виключно висновки щодо норм права, що регулюють подібні правовідносини. Зміна нормативного регулювання виключає обов`язок застосування такого висновку. Також важливим є і контекст відповідного висновку, позаяк тлумачення норми відбувається застосовно до конкретних обставин спору. Оцінка встановлених обставин спору та обгрунтованості позовних вимог становлять правову оцінку, а не правовий висновок. Відповідно до ч. 7 ст.78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Контекст правозастосування Верховного Суду не застосовний для цієї справи, оскільки одноразова грошова допомога за правовою природою є одноразовим платежем, право на який виникає виключно у разі звільнення особи.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). Індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг на відповідний період. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Згідно з підп. 2.2.7 п.2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України 13.01.2004 №5 суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати.

Індексація заробітної плати є періодичним доходом особи в складі заробітної плати, виникнення права на який не обумовлений фактом звільнення особи. Така сума коштів може входити до складу розрахунку при звільненні в разі її нарахування та обліку як заборгованості з виплати, проте про такі обставини в позовній заяві та у заяві від 18.10.2023 про поновлення строку не зазначається. Отримуючи заробітну плату щомісяця, у т.ч. щомісячні розрахунки позивач міг дізнатися про порушення його права щодо не нарахування та не виплати індексацій грошового забезпечення, проте звернувся до суду лише 07.10.2023 (дата поштового відправлення - 894), де просить нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 26.05.2018.

За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом.

Позивачем не наведено об`єктивних обставин, що б не дозволяли звернутися позивачеві до суду у визначений законодавством строк (у урахуванням дії карантину, інших непереборних обставин), а твердження, на які позивач (представник позивача) покликається у заяві від 18.10.2023, не можуть судом бути визнані (вважатись) поважними для поновлення такого строку.

Відповідно до ч.2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Згідно із п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених ч.2 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд у справі №440/7433/21 зазначив, що у частині другій статті 45 КАС України наведений перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, який, однак, не є вичерпним, оскільки суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

Суд з позиції та аргументів позивача не встановив поважних причин пропуску строку для звернення до суду позивача і не виявив підстав для поновлення строку за необгрунтованими зявами представника позивача, тому дійшов висновку згідно ч.2 ст.123 КАС України з метою виконання процесуальних повноважень за стабільних правовідносин - повернути позовну заяву позивачу.

Керуючись ст.2, 45, 123, 160-161, 169, 241-243, 248, 256, 293-297 КАС України, ст.233, ч.1 Глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України , суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду, що зазначені у заяві від 18.10.2023 вх. 44826/23.

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, повернути позивачеві разом із доданими матеріалами.

Ухвала набрала законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію ухвали направити позивачеві, представнику позивача.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА