Справа № 160/9751/23
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2023 року Справа № 160/9751/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Страх Вадим Олегович, до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Страх Вадим Олегович, до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплачувати з 09.03.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням періодів роботи, передбачених Постановою КМУ від 31.03.1994 №202 (у рішенні ст. 14 пост. 202, підземні), зарахувавши періоди його роботи згідно з довідками №25 від 19.03.2016, 69 від 09.09.2015, 425/15 від 06.10.2015, №10 від 12.01.2017, №2510 від 25.11.2015, 232-к №02.11.2015 до пільгового стажу, що дає позивачу право на вихід на пенсію на пільгових умовах з 09.03.2023, тобто з дати звернення.
Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/9751/23 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
Ухвалою суду від 15.05.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
21.06.2023 до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (відповідач-2), який від імені відповідача-2 підписаний першим заступником головного управління Галиною Баєвою.
Проте доказів на підтвердження повноважень цієї особи до матеріалів справи не надано.
Відповідно до ч.3. ст.55 КАС України, юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Частинами 1, 3 статті 43 КАС України встановлено, що здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами), адміністратором за випуском облігацій.
Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).
Враховуючи відсутність належних документів на підтвердження повноважень особи, яка підписала відзив на позовну заяву, суд не має можливості перевірити факт наявності у такої особи повноважень щодо здійснення адміністративних прав і обов`язків від імені Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
З огляду на недотримання відповідачем-2 вказаних вище вимог КАС України, суд дійшов висновку про неможливість прийняття зазначеного відзиву до розгляду під час ухвалення рішення у справі.
Ухвалою суду від 15.05.2023 у відповідачів було витребувано належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача. Витребувані судом документи були надані до суду відповідачем-1 19.10.2023.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
09.03.2023 ОСОБА_1 (позивач) звернувся до органів пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (ст.14 пост.202, підземні).
Рішенням від 16.03.2023 №38 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (відповідач-2) позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

У рішенні серед іншого, зазначено таке.

Відповідно до пункту 3 статті 114 розділу XIV «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Закону 1058 право на пенсію незалежно від віку мають працівники безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за списком робіт і професій, затверджуваним КМУ від 31.03.1994р. № 202, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Страховий стаж заявника з урахуванням кратності та додаткові роки стажу за Списком №1 становить 20 років 11 місяців 22 дні, а за Списком №1 (ст. 14 пост. 202) становить 09 років 09 місяців 03 дні.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідок №25 від 19.03.2016, №69 від 09.09.2015, №425/15 від 06.10.2015, №10 від 12.01.2017, №2510 від 25.11.2015, №232-к від 02.11.2015, оскільки відповідно до листа Міністерства соціальної політики 411/0/2-23/54 від 12.01.2023, щодо призначення пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058), при цьому: до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року, у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 росією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення.

Додатковий коментар: враховуючи зазначене, вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, передбачених статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач не погоджується з таким рішенням органів пенсійного фонду, тому й звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Однак, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії, зокрема, на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки.

Так, відповідно до довідок (копії надані до матеріалів справи) позивач працював:

- з 25.02.2002 по 21.03.2005, з 06.05.2005 по 27.06.2005 прохідником у підземному руднику повний робочий день, повний робочий тиждень на підземних роботах, з 28.06.2005 по 12.08.2006 машиністом електровозу у підземному руднику повний робочий день, повний робочий тиждень на підземних роботах в ЗАО Горно-рудная компания «Западная», ОСОБА_2 (Якутия) (справка от 19.03.2016 №25 уточняющая особый характер работы или условия труда за периоды работы, которые засчитываются в стаж, дающий право на досрочное назначение страховой пенсия в соответствии со статьями 30, 32 федерального закона «О страховых пенсиях» №400-Ф3 от 28.12.2013 ЗАО Горно-рудная компания «Западная», россия);

- з 01.12.2006 по 20.06.2008 машиністом екскаватора в кар`єрі ОАО «Краснокаменский рудник» (справка от 25.11.2015 №2510 ОАО «Краснокаменский рудник», Красноярский край, россия);

- з 25.06.2008 по 19.11.2008 та з 25.01.2011 по 02.08.2011 машиністом екскаватора ЕКГ 5А 5 розряду, Кар`єр відкритих гірничих робіт в АО «Васильевский рудник» (справка поясняющая особый характер работы или особые условия труда от 12.01.2017 №10 АО «Васильевский рудник», г. Красноярск, россия);

- з 10.04.2010 по 05.06.2010 прохідником з повним робочим днем під землею в ООО « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (справка от 09.09.2015 №69 уточняющая особый характер работ или условия труда, необходимые для назначения льготной пенсии ООО «Артель старателей Западная», Республика Бурятия);

- з 15.08.2011 по 31.08.2011 прохідником на поверхневих роботах, з 01.09.2011 по 15.09.2011 прохідником з повним робочим днем в підземних умовах праці, з 10.10.2011 по 15.01.2013 прохідником з повним робочим днем в підземних умовах праці в АО «Тоннельный отряд №18» (справка №425/15 от 06.10.2015 уточняющая особый характер работы АО «Тоннельный отряд №18», г. Крсноярск, россия);

В архівній довідці від 02.11.2015 №232-к вказано (мовою довідки) про те, що в документах архивного фонда №Р-133 «Краснокаменское РУ», находящихся на хранении в ОАО «Краснокаменский рудник», имеются следующие сведения о нахождении ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в отпуске без содержания за 1998 год: - с 06.03.1998 по 13.03.1998 (распоряжение от 24.03.1998 №27к).

Проте, згідно з оскаржуваним у цій справі рішенням, до пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно з наведеними вище довідками №25 від 19.03.2016, №69 від 09.09.2015, №425/15 від 06.10.2015, №10 від 12.01.2017, №2510 від 25.11.2015, №232-к від 02.11.2015, оскільки відповідно до листа Міністерства соціальної політики 411/0/2-23/54 від 12.01.2023, щодо призначення пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058), при цьому: до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року, у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 росією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення.

Отже, згідно з наведеним вище рішенням, органи пенсійного фонду до пільгового стажу позивача не зарахували періоди його роботи на території росії, які зазначені у довідках №25 від 19.03.2016, №69 від 09.09.2015, №425/15 від 06.10.2015, №10 від 12.01.2017, №2510 від 25.11.2015, а саме, з 25.02.2002 по 21.03.2005, з 06.05.2005 по 27.06.2005, з 01.12.2006 по 20.06.2008, з 25.06.2008 по 19.11.2008 та з 25.01.2011 по 02.08.2011, з 10.04.2010 по 05.06.2010, з 15.08.2011 по 31.08.2011, з 01.09.2011 по 15.09.2011 та з 10.10.2011 по 15.01.2013.

Поряд з цим, суд зазначає, що до матеріалів справи надана копія трудової книжки ОСОБА_1 , Серія АТ- НОМЕР_1 , яка, серед інших, містить такі записи про роботу позивача (мовою трудової книжки):

С/А «Западная» Оймяконский Республика Саха (Якутия) Крайний Север

12) 25.05.2002 принят по контракту проходчиком с полн.рабоч днем на подземных работах рудника Бадрон;

13) 21.03.2005 уволен по собственному желанию пункт 3 статья 77 Трудового кодекса российской федерации;

С/А «Западная» Оймяконский Республика Саха (Якутия) Крайний Север

14) 06.05.2005 принят проходчиком с полным рабочим днем на подземных работах рудника Бадрон;

15) 28.06.2005 переведен машинистом электровоза с полным рабочим днем под землей рудника Бадрон;

16) 12.08.2006 уволен по собственному желанию пункт 3 статьи 77 Трудового кодекс российской федерации;

662955, г. Краснокаменск Красноярского края ОАО «Краснокаменское рудоуправление»

17) 04.10.2006 принят в карьер учеником машиниста экскаватора ЭКГ-5А;

18) 01.12.2006 переведен там же машинистом экскаватора ЭКГ-5А 4 разряда;

19) 20.04.2007 переведен в карьере машинистом экскаватора ЭКГ-5А 5 разряда;

20) 01.04.2008 на основании ФЗ «О несостоятельности (банкротстве)» на базе имущества ОАО «Краснокаменское рудоуправление» создано открытое акционерное общество «Краснокаменский рудник»;

21) 20.06.2008 уволен по собственному желанию пункт 3 части первой статьи 77 Трудового кодекса российской федерации;

ЗАО «Васильевский рудник» Местность приравненная к районам Крайнего Севера Мотыгинский район Красноярский край. Вахтовый метод работы.

22) 25.06.2008 принят машинистом экскаватора ЭКГ-5А в карьер открытых горных работ;

23) 19.11.2008 уволен по собственному желанию пункт 3 статьи 77 Трудового кодекса российской федерации;

ООО «Артель старателей Западная» Республика Бурятия, Муйский район. Район приравненный к Крайнему Северу.

29) 10.04.2010 принят проходчиком с полным рабочим днем под землей, на рудник «Кедровский» по трудовому договору;

30) 05.06.2010 уволен по п.3 ст.77 Трудового кодекса рф расторжение трудового договора по инициативе работника;

ЗАО «Васильевский рудник» Местность приравненная к районам Крайнего Севера Мотыгинский район Красноярский край. Вахтовый метод работы.

31) 25.01.2011 принят машинистом экскаватора ЭКГ-5А 5 разряда в карьер открытых горных работ;

32) 02.08.2011 уволен по собственному желанию пункт 3 части 1 статьи 77 Трудового кодекса российской федерации;

Общество с ограниченной ответственностью «Тоннельный отряд №18» г. Красноярск.

33) 15.08.2011 принят проходчиком 5р на поверхность участка №2 «Подземный горно-капитальных работ» вахтовым методом работ;

34) 01.09.2011 переведен проходчиком 5 разряда с полным рабочим днем под землей на участок №2 «Подземный горно-капитальных работ» вахтовым методом работ;

35) 15.09.2011 трудовой договор расторгнут по соглашению сторон пункт 1 части 77 Трудового кодекса российской федерации;

Общество с ограниченной ответственностью «Тоннельный отряд №18» г. Сочи

36) 10.10.2011 принят на участок №1 «Подземных горно-капитальных работ» проходчиком пятого разряда с полным рабочим днем в подземных условиях труда, для работы вахтовым методом;

37) переведен на участок №4 проходчиком пятого разряда с полным рабочим днем в подземных условиях труда, вахтовый метод работы;

38) 15.01.2013 трудовой договор расторгнут по соглашению сторон, пункт 1 части первой статьи 77 Трудового кодекса российской федерации.

Отже, періоди роботи позивача, про які йде мова у довідках, які не взяли до уваги органи пенсійного фонду, підтверджуються записами трудової книжки позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Записи в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, у записах відсутні ознаки підчисток та підробок.

Крім цього, суд зазначає, що 13.03.1992 набула чинності Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), відповідно до статті 1 якої пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць Угоди здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Відповідно до пункту 2 статті 13 вказаної Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж набутий ним до ухвалення відповідних рішень.

А тому, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

За викладених обставин, довідки №25 від 19.03.2016, №69 від 09.09.2015, №425/15 від 06.10.2015, №10 від 12.01.2017, №2510 від 25.11.2015, №232-к від 02.11.2015, що видані підприємствами, які знаходяться на території росії, і з якими позивач перебував у трудових відносинах, та викладена в них інформація мають бути враховані органами пенсійного фонду під час розгляду документів позивача про призначення пенсії.

Інформація, наведена у довідках, кореспондується із зазначеними вище записами трудової книжки позивача, а також уточнює відомості про періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видані довідки.

До того ж, довідки є чинними, доказів їх недійсності чи скасування не надано.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд зазначає, що оскаржуване рішення прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, а також не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, відповідно таке рішення є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Водночас суд зазначає, що у трудовій книжці позивача вказано, що 25.05.2002 позивач був прийнятий на роботу прохідником на підземний рудник «Бадран» в С/А «Западная» Оймяконский Республика ОСОБА_3 , звільнений 21.03.2005. У довідці ж від 19.03.2006 №25, яка видана ЗАО Горно-рудная компания «Западная», указано, що позивач працював прохідником на підземному руднику «Бадран», зокрема з 25.02.2002 по 21.03.2005.

Поряд з цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Крім того, суд зазначає, що довідка від 02.11.2015 №231-к, видана Відділом організації забезпечення та діловодства Курганської районної адміністрації, про періоди роботи позивача на шахті «Одиночная» Краснокаменського рудоуправління науково-виробничого об`єднання «Сибруда» МЧМ, не була предметом розгляду органами пенсійного фонду, про що свідчить рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, тому суд відхиляє відповідні доводи відповідача-1, наведені у відзиві на позовну заяву.

Також не було предметом розгляду органів пенсійного фонду питання про сплачені підприємствами, на яких працював позивач, страхові внески.

Але, суд повідомляє, що Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно зі ст.1 Закону №1058-IV, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону №1058-IV, страхувальниками є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частини 10, 12 статті 20 Закону №1058-IV).

Статтею 15 Закону №1058-IV передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону №1058-IV, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

Частиною 2 статті 20 Закону №1058-IV передбачено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до положень ст. 106 Закону №1058-ІV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обов`язок щодо нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за працівника (позивача) покладений на роботодавця, який має нести відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків. Працівник (позивач) не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством-роботодавцем, на якому він працює.

Відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі № 482/434/17, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Таким чином, згідно з абзацом першим частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію мають такі категорії осіб:

- працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років; а працівники

- провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Суд установив, що позивач звернувся до органів пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Про наведене свідчить і оскаржуване у цій справі рішення. У призначенні пенсії позивачу було відмовлено, тому позивач просить суд зобов`язати органи пенсійного фонду призначити йому таку пенсію, зарахувавши до пільгового стажу періоди його роботи згідно з довідками №25 від 19.03.2016, №69 від 09.09.2015, №425/15 від 06.10.2015, №10 від 12.01.2017, №2510 від 25.11.2015, №232-к №02.11.2015.

Водночас, суд зазначає, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.1 ст.58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно з п.п.3 п.4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

З аналізу наведеного вбачається, що на цей час органи Пенсійного фонду України, відповідно до покладених на них завдань, зокрема, призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Визначення дати, обрахунок пільгового стажу, визначення повних років, обрахунок зниження пенсійного віку також належить до компетенції пенсійних органів.

Питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Так, зі змісту оскаржуваного рішення видно, що органи пенсійного фонду не надавали оцінки інформації, викладеній у вказаних вище довідках, зокрема щодо професій, за яким працював позивач, характеру виконуваної роботи, віднесення професій (робіт), за якими працював позивач до таких, які дають йому право на призначення пенсії на пільгових умовах, тощо, тобто довідки по суті розглянуті не були.

Також органи пенсійного фонду не надали оцінки записам трудової книжки позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. При цьому, як уже встановив суд, періоди роботи позивача, про який йде мова у довідках, підтверджуються записами трудової книжки позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Записи в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, у записах відсутні ознаки підчисток та підробок.

З огляду на викладене, суд зазначає про відмову в задоволенні позовних вимог про зобов`язання органів пенсійного фонду призначити позивачу пенсію відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу періоди його роботи згідно з довідками №25 від 19.03.2016, №69 від 09.09.2015, №425/15 від 06.10.2015, №10 від 12.01.2017, №2510 від 25.11.2015, №232-к №02.11.2015.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1.1 розділу І постанови Пенсійного фонду України від 25.11.2002 №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», серед інших заяв, заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п.4.1. Порядку №22-1).

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (4.2. Порядку №22-1).

Згідно з п.4.10. Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, заява про призначення пенсії подається особою до територіального органу Пенсійного фонду України (органу, що призначає пенсію), після сканування якої та сканування копій доданих до неї документів (формування електронної пенсійної справи), за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.

Отже, заява про призначення пенсії може бути розглянута як територіальним органом Пенсійного фонду, до якого заява була подана, так і іншим територіальним органом Пенсійного фонду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.03.2023 про призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

Зазначений вище спосіб захисту буде сприяти позивачу в ефективному виконанні судового рішення зобов`язального характеру саме за зареєстрованим місцем проживання/перебування позивача.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд зазначає, що позовні вимоги у цій справі підлягають задоволенню частково.

Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС Ураїни).

З огляду на викладене, а також те, що права позивача на пенсійні виплати були порушені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області рішенням про відмову у призначенні пенсії, яке судом скасовано, суд зазначає про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судового збору у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 257 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення №38 від 16.03.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 09.03.2023 про призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ).

Суддя Н.В. Кучугурна