Справа № 140/13460/21
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 140/13460/21 пров. № А/857/3832/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Довгополова О.М.,

суддів: Гудима Л.Я., Гуляка В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі № 140/13460/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної Поліції України про зобов`язання вчинити певні дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції Ковальчук В.Д.,

справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( далі ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовом до Національної поліції України ( далі НПУ ), в якому просить визнати дій відповідача протиправними щодо відмови позивачу у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та стягнення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік у розмірі 8500 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом, а не обов`язком керівника, яке може бути реалізоване в межах затвердженого фонду оплати праці, або не реалізоване взагалі. Рішення про надання такої матеріальної допомоги приймається керівником відповідного органу, виходячи з обставин, викладених у заяві працівника, за наявності коштів на цю мету. Наявність чи відсутність обставин для надання такої допомоги є оціночним поняттям, а тому подання заяви не є безумовною підставою для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань державному службовцю може надаватися один раз на рік за рішенням керівника державної служби в межах фонду оплати праці. Із зазначеного слідує, що матеріальна допомога надається на підставі заяви державного службовця за наявності коштів у фонді оплати праці, а відмова у наданні такої допомоги можлива лише за відсутності таких коштів або у випадку якщо керівник визначив підстави, зазначені у заяві, недостатньо вагомими для надання матеріальної допомоги.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України.

У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що наказом НПУ від 01.12.2020 № 1349 о/с державного службовця 8 рангу ОСОБА_1 призначено в Департамент управління майном Національної поліції України (далі - ДУМ. НПУ) на посаду головного спеціаліста сектору державного нагляду за охороною праці, у порядку переведення з відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності (з дислокацією в Полтавській області).

Про призначення на посаду в ДУМ НПУ позивач був повідомлений.

З моменту призначення позивача на посаду в ДУМ НПУ у період з 01.12.2020 по 15.11.2021 позивач жодного разу на роботу не з`явився, жодного робочого дня не відпрацював, у зв`язку із чим наказом НПУ від № 1049 порушено дисциплінарне провадження для встановлення причин відсутності останнього на робочому місці у період з 14.12.2020. по 16.12.2020.

За результатами проведеного службового розслідування Головою НПУ наказом від 17.02.2021 № 201 прийнято рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Також, наказом НПУ від 05.02.2021 № 96 порушено дисциплінарне провадження з приводу з`ясування обставин відсутності на службі позивача у період грудня 2020 року та січня 2021 року.

За результатами проведеного службового розслідування Головою НПУ наказом від 26.03.2021 №433 прийнято рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Окрім того, наказом НПУ від 08.09.2021 № 753 порушено дисциплінарне провадження з приводу з`ясування обставин відсутності на службі позивача без поважних причин на підставі доповідної записки директора ДУМ НПУ від 11.08.2021 № 4149/31/01-2021.

За результатами проведеного службового розслідування Головою НПУ наказом від 29.10.2021 № 2152 прийнято рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби.

Наказом НПУ від 15.11.2021 № 1592 о/с припинено державну службу за ініціативою суб`єкта призначення та звільнено з посади позивача, державного службовця 8 рангу, головного спеціаліста сектору державного нагляду за охороною праці Департаменту управління майном у відповідності до пункту 4 (вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення) частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» з 15.11.2021.

Не погоджуючись із даними наказами, позивач оскаржив їх до суду.

Однак при цьому, ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 позовна заява ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, в частині визнання протиправним та скасування наказу НПУ від 01 грудня 2020 року № 1349 о/с щодо призначення позивача, державного службовця 8 рангу на посаду головного спеціаліста сектору державного нагляду за охороною праці Департаменту управління майном Національної поліції України - залишена без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 про залишення позовної заяви без розгляду у справі №140/2107/21 - без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 02.12.2021 касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року у справі №140/2107/21 за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів - повернуто особі, яка її подала.

Позивач за допомогою системи електронних звернень на офіційному сайті НПУ звернувся до Національної поліції України із заявою від 08.10.2021 про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, у зв`язку з необхідністю додаткових коштів для встановлення пам`ятників на місці поховання його рідних дідуся та бабусі, які померли у 2019 році.

За наслідками розгляду заяви від 08.10.2021 та прийняття керівником державної служби (Головою НПУ) рішення, позивачу листом ДУМ НПУ від 01.11.2021 № 5688/31 /02-2021 повідомлено про розгляд його заяви від 08.10.2021 та прийняте рішення про відмову у наданні матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з обґрунтуванням відмови.

Не погодившись з такими діями відповідача позивач звернувся з позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначає Закон України Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Статтею 50 Закону №889-VIII визначено, що держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.

Відповідно до частини другої статті 54 Законом № 889-VIII державним службовцям може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Порядок надання та розмір такої допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Умови надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та її розмір визначено Порядком надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2016 року №500 (далі - Порядок № 500).

Згідно із пунктом 2 Порядку №500, державним службовцям матеріальна допомога може надаватися один раз на рік у розмірі середньомісячної заробітної плати на підставі особистої заяви.

Нормами пункту 3 Порядку № 500 визначено, що рішення про надання матеріальної допомоги державним службовцям приймається керівником державної служби у державному органі в межах затвердженого фонду оплати праці.

З аналізу вищезазначених норм убачається, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом, а не обов`язком керівника. Рішення про надання такої матеріальної допомоги приймається керівником відповідного органу, виходячи з обставин, викладених у заяві працівника, за наявності коштів на цю мету. Наявність чи відсутність обставин для надання такої допомоги є оціночним поняттям, а тому подання заяви не є безумовною підставою для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань може надаватися тому державному службовцю, який дійсно має обґрунтовану підставу для її отримання та не може власноруч подолати обставини, що виникли не з його вини. Державні службовці мають право отримувати матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, при цьому вказуючи будь-яку підставу, яку вони на власний розсуд віднесли до соціально-побутової.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань не належить до обов`язкових виплат, а її виплата здійснюється на підставі обґрунтованої заяви працівника за рішенням керівника відповідного органу у межах встановленого фонду оплати праці.

У відповідності до змін, що внеслися до порядків, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 і від 8 серпня 2016 р. № 500:

1. У Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100:

1) у пункті 2:

абзац перший замінити абзацами такого змісту:

2. Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, на які працівник набув право до 31 грудня 2023 р., проводиться виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році.

У зв`язку з цим абзаци другий - восьмий вважати відповідно абзацами третім - дев`ятим;

абзац третій після слів за невикористану відпустку доповнити словами , матеріальна (грошова) допомога;

2) абзац двадцятий пункту 4 після слів При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці доповнити словами та для нарахування матеріальної (грошової) допомоги;

3) доповнити пункт 7 абзацами такого змісту:

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування матеріальної (грошової) допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 12 місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Під час обчислення середньої заробітної плати за 12 місяців виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу двадцять третього пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації.

Середньомісячне число робочих днів розраховується шляхом ділення на 12 сумарного числа робочих днів за останні 12 календарних місяців згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства..

2. У пункті 2 Порядку надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 серпня 2016 р. № 500, слова у розмірі середньомісячної заробітної плати на підставі особистої заяви замінити словами у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати, на підставі особистої заяви у порядку, затвердженому керівником державної служби.

Судом першої інстанції встановлено, що з моменту призначення позивача на посаду в ДУМ НПУ у період з 01.12.2020 по 15.11.2021 позивач жодного разу на роботу не з`явився, жодного робочого дня не відпрацював.

Відтак колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що позивач не набув права на отримання матеріальної допомоги, оскільки у період з 01.12.2020 по 15.11.2021 позивач жодного разу на роботу не з`явився, жодного робочого дня не відпрацював.

З огляду на фактичні обставини справи, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про не обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для відмови в задоволенні позову.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі № 140/13460/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Гуляк