Справа № 500/6963/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

Справа № 500/6963/23

06 листопада 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" звернулося до суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанови про скасування процесуального документу від 12.10.2023 у виконавчому провадженні №70307649 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.10.2023 у виконавчому провадженні №70307649.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, з урахуванням особливостей, визначених §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), призначено у справі судове засідання на 09.11.2023. Також цією ухвалою суду залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові.

03.11.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить забезпечити позов шляхом:

зупинення дії постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.10.2023 у виконавчому провадженні № 70307649, винесеної заступником начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сеньківим Андрієм Михайловичем, до набрання законної сили судового рішення в адміністративній справі № 500/1063/19;

зупинення виконання за виконавчим листом №813/2654/18, виданим 10.09.2021 Тернопільським окружним адміністративним судом, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 500/1063/19.

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що оскаржувані постанови є документами на підставі яких позивача зобов`язано привести об`єкт «Багатоквартирний житловий будинок на вул. Варшавській, 112» у відповідність до містобудівних умов та обмежень шляхом демонтажу 5-го поверху об`єкта будівництва з компенсацією витрат, пов`язаних із демонтажем 5-го поверху. Звернуто увагу, що у разі встановлення протиправності оскаржуваних постанов, винесених відповідачем, та задоволення позовних вимог про їх скасування, у випадку, якщо позивач здійснить демонтаж 5-го поверху об`єкта будівництва, це в результаті унеможливить відновлення прав позивача та повернення майна, зокрема демонтованого об`єкта будівництва.

Представник позивача стверджує, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" до ухвалення рішення в цій адміністративній справі.

Частиною першою статті 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову (частина друга статті 154 КАС України).

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк (частина третя статті 154 КАС України).

Суд, ознайомившись з заявою про забезпечення позову та доданими до неї документами, дійшов висновку, що її розгляд не потребує отримання додаткових пояснень від заявника та додаткових доказів.

Отож, у зв`язку з відсутністю необхідності заслухати пояснення заявника та отримати від нього додаткові докази для вирішення питання щодо забезпечення позову, із врахуванням достатності доказів для розгляду заяви про забезпечення позову, вказана заява розглянута судом без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Аналізуючи доводи заяви про забезпечення позову та наявні докази, суд приходить до таких висновків.

Частиною першою статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150-158 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Вищезазначені підстави є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження. Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до вирішення спору по суті, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку прямо передбаченому законом. Підстави для забезпечення позову повинні бути доведені відповідними доказами.

У зв`язку з цим суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є захід забезпечення позову, про який просить позивач, співмірним з позовними вимогами та чи відповідає він меті і завданням правового інституту забезпечення позову.

Частиною першою статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.

У контексті співмірності суди також повинні перевіряти не тільки співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, а й надавати оцінку порушеному праву позивача, про захист якого він просить.

Предметом дослідження у межах спірних правовідносин є правомірність винесених Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції постанов: про скасування процесуального документу від 12.10.2023 у виконавчому провадженні №70307649 та про відкриття виконавчого провадження від 13.10.2023 у виконавчому провадженні №70307649.

Звертаючись до суду із цією заявою про забезпечення позову заявник вказує на негативні наслідки, які, на його думку, можуть настати внаслідок незабезпечення позову шляхом зупинення дії вищевказаної постанови про відкриття виконавчого провадження та зупинення виконання за виконавчим листом №813/2654/18, виданим 10.09.2021 Тернопільським окружним адміністративним судом, а саме неможливість повернення майна, зокрема, демонтованого об`єкта будівництва.

Надаючи оцінку таким обставинам і враховуючи предмет позову, суд зауважує, що позивач не навів належного обґрунтування, окрім загальних фраз, та не надав жодних доказів, які вказували б, що загроза правам, свободам та інтересам юридичної особи має реальний характер.

Матеріали долучені до позовної заяви не містять об`єктивних доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Оцінку ж протиправності оскаржуваних постанов, наявності (відсутності) порушеного права позивача, суд може дати лише за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову. Із наявних у матеріалах справи доказів суд не вбачає очевидних ознак протиправності оскаржуваних постанов державного виконавця.

Суд зауважує, що оскаржуваною постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.10.2023 ВП №70307649 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 10.09.2021 Тернопільським окружним адміністративним судом на виконання рішення суду у справі №813/2654/18.

Отже, позивач фактично просить суд зупинити виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Водночас забезпечення позову у такий спосіб статтею 151 КАС України не передбачено.

Виконання судового рішення, зокрема, органами державної виконавчої служби, є стадією судового провадження у конкретній справі зі своїм предметом спору.

Згідно із частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, ухвалення в порядку забезпечення позову рішення про зупинення примусового виконання судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням конституційних засад обов`язковості судових рішень.

Суд наголошує, що прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії оскаржуваного рішення. Однак передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень частини другої статті 151 КАС України, є існування та встановлення судом обставин, визначених частиною другою статті 150 КАС України.

Суд звертає увагу на те, що згідно до абзацом другим пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Отже, для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в частині другій статті 150 КАС України.

Заявником не доведено наявності підстав, передбачених частиною другою статті 150 КАС України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову, існування загрози правам та інтересам юридичної особи, у зв`язку з чим у задоволенні заяви належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 153, 154, 156, 243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферозіт" до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю про визнання протиправними та скасування постанов, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено та підписано 06 листопада 2023 року.

Суддя Чепенюк О.В.