Справа № 200/4640/23
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

03 листопада 2023 рокум. ДніпроСправа № 200/4640/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29.09.2023 до Луганського окружного адміністративного суду з Донецького окружного адміністративного суду за підсудністю надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову в призначенні пенсії № 61 від 13.07.2023 (на заміну рішення про відмову в призначенні пенсії № 61 від 16.06.2022) та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву від 08.06.2022 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», cт. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення, ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» із зарахуванням до пільгового стажу за списком № 1 шахтарі підземні, що дає право на пенсію на пільгових умовах наступних раніше не врахованих періодів: з 22.06.1993 по 31.08.1993 Стахановське шахтобудівельне управління тресту «Стаханов вуглебуд», учень прохідника підземного зайнятий підземною роботою повний робочий день, з 28.06.1994 по 31.08.1994 Стахановське шахтопрохідницьке управління тресту «Стаханов вуглебуд», учень прохідника з повним робочим днем на підземній роботі, з 28.06.1995 по 30.09.1995 Шахта імені А.Ф. Засядько, прохідник 4-го розряду з повним робочим днем в шахті, з 15.09.1996 по 30.11.1996 Стахановське шахтобудівельне управління тресту «Стаханов вуглебуд», прохідник підземний на підземній роботі, з 04.12.1996 по 14.11.1997 строкова військова служба до стажу роботи за спеціальністю (до пільгового стажу шахтарі підземні для права на пенсію), з 05.01.1998 по 26.07.2000 Шахтоуправління «Луганське» ДХК «Луганськвугілля», прохідник підземний з повним робочим днем під землею, з 27.07.2000 по 19.05.2003 Шахтоуправління «Луганське» ДХК «Луганськвугілля», майстер гірничий з повним робочим днем під землею, з 20.05.2003 по 01.06.2003 Шахтоуправління «Луганське» ДХК «Луганськвугілля», прохідник підземний 5 розряду з повним робочим днем під землею, з 07.07.2003 по 04.09.2003 учень підзеоловне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 31.03.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до загального страхового

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову в призначенні пенсії № 61 від 19.07.2023 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву від 10.07.2023 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», cт. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення, ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» із зарахуванням до пільгового стажу за списком №1 шахтарі підземні, що дає право на пенсію на пільгових умовах наступних раніше не врахованих періодів: з 22.06.1993 по 31.08.1993 Стахановське шахтобудівельне управління тресту «Стаханов вуглебуд», учень прохідника підземного зайнятий підземною роботою повний робочий день, з 28.06.1994 по 31.08.1994 Стахановське шахтопрохідницьке управління тресту «Стаханов вуглебуд», учень прохідника з повним робочим днем на підземній роботі, з 28.06.1995 по 30.09.1995 Шахта імені А.Ф. Засядько, прохідник 4-го розряду з повним робочим днем в шахті, з 15.09.1996 по 30.11.1996 Стахановське шахтобудівельне управління тресту «Стаханов вуглебуд», прохідник підземний на підземній роботі, з 04.12.1996 по 14.11.1997 строкова військова служба до стажу роботи за спеціальністю (до пільгового стажу шахтарі підземні для права на пенсію), з 05.01.1998 по 26.07.2000 Шахтоуправління «Луганське» ДХК «Луганськвугілля», прохідник підземний з повним робочим днем під землею, з 27.07.2000 по 19.05.2003 Шахтоуправління «Луганське» ДХК «Луганськвугілля», майстер гірничий з повним робочим днем під землею, з 20.05.2003 по 01.06.2003 Шахтоуправління «Луганське» ДХК «Луганськвугілля», прохідник підземний 5 розряду з повним робочим днем під землею, з 07.07.2003 по 04.09.2003 учень підземного машиніста виїмкових машин з повним робочим днем під землею, з 05.09.2003 по 01оловне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 31.03.2021 про п

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним отримано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 61 від 13.07.2023 про відмову у призначенні пенсії та № 61 від 19.07.2023.

Заяви з додатками на призначення подавалися через портал ПФУ 08.06.2022 та 10.07.2023.

Позивач вважає, що зазначені рішення прийняті з порушенням закону та перевищенням повноважень, є протиправними і порушують принципи рівності та гарантування прав і законних інтересів громадянина, об`єктивності та неупередженості суб`єкта владних повноважень.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 04.10.2023 позов було залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивачем недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 10.10.2023 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

25.10.2023 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого останній послався на таке. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.06.2022 та 10.07.2023 звернувся до Головного управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону № 1058.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 розгляд документів, наданих до заяв для призначення пенсії ОСОБА_1 , провадився за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.07.2023 по справі № 200/3734/22 повторно розглянуто заяву від 08.06.2022 та зараховано до пільгового стажу роботи період з 05.01.1998 по 31.07.2014.

Однак, після узгодження позицій органами Пенсійного фонду рішенням № 61 від 28.07.2023 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю пільгового стажу у відповідності до ст. 114 Закону № 1058. За наданими документами страховий стаж позивача становить 45 років 21 день, в тому числі пільговий - лише 19 років 02 місяці 05 днів, що не дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди роботи згідно з даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Держаного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування форми ОК-5.

З урахуванням викладеного відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог.

26.10.2023 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносин.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

08.06.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Заяву позивача про призначення пенсії було передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за принципом екстериторіальності.

Рішенням ГУПФУ в Одеській області від 16.06.2022 № 61 відмовлено в призначенні пенсії позивачу.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.12.2022 по справі № 200/3734/22 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 61 від 16.06.2021 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком 1 ОСОБА_1 період роботи з 05.01.1998 по 31.07.2014; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.06.2022 про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти відповідне рішення в порядку, визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зазначенням конкретної кількості днів, які підлягають для зарахування до страхового пільгового стажу ОСОБА_1 , або відмови у зарахуванні таких до страхового та пільгового стажу, із зазначенням відповідних періодів роботи, з відповідним посиланням на нормативно-правові акти, на підставі яких такі періоди роботи не зараховані та за яких конкретно причин.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03.07.2023 по справі № 200/3734/22 рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі № 200/3734/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії скасовано в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком 1 ОСОБА_1 період роботи з 05.01.1998 по 31.07.2014; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 08.06.2022 про призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти відповідне рішення в порядку, визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зазначенням конкретної кількості днів, які підлягають для зарахування до страхового пільгового стажу, або відмови у зарахуванні таких до страхового та пільгового стажу, із зазначенням відповідних періодів роботи, з відповідним посиланням на нормативно-правові акти, на підставі яких такі періоди роботи не зараховані та за яких конкретно причин, прийнято нову постанову в цій частині про відмову у задоволенні позову в повному обсязі до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі № 200/3734/22 змінено в мотивувальній частині щодо визнання територіального органу пенсійного фонду, який зобов`язано вчинити певні дії. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі № 200/3734/22 змінено, в абзацах 3, 4 резолютивної частини рішення шляхом зазначення пенсійного органу, а саме, замість «Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області2.1997 по 31.01.1998 в шахті № 21 (шахта «Північна»), з 15.12.2003 по 12.10.2008, з 13.10.2008 по 13.04.2014, з 22.05.2014 по 28.03.2015, з 29.04.2015 по 26.03.2016 в ТОВ «Тунельний загін № 6 Метробуду», та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, судом установлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.12.2022 по справі № 200/3734/22, яке змінено постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03.07.2023, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу за списком № 1 ОСОБА_1 період роботи з 05.01.1998 по 31.07.2014.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зауважує, що оскільки судовим рішенням від 13.12.2022 у справі № 200/3734/22 вже була надана правова оцінка щодо зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи з 05.01.1998 по 31.07.2014, та вказаним рішенням суду вже зобов`язано ГУПФУ в Одеській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 05.01.1998 по 31.07.2014, тому суд не надає правову оцінку вказаним періодам роботи позивача в цьому рішенні.

Щодо решти спірних періодів роботи позивача суд установив таке.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 22 червня 1993 року позивач працював:

- у Стахановському будівельному управлінні тресту «Стахановвуглебуд» у період з 22.06.1993 по 31.08.1993 (на підставі наказу 66к від 24.06.1993 прийнято учнем прохідника, зайнятий на підземній роботі повний робочий день для проходження виробничої практики; на підставі наказу 91к від 30.08.1993 звільнено по закінченню строку практики);

- у Стахановському ШПУ тресту «Стахановвуглебуд» у період з 28.06.1994 по 31.08.1994 (на підставі наказу 39/к від 23.06.1994 року прийнято учнем прохідника з повним робочим днем на підземній роботі; на підставі наказу 60/к від 31.08.1994 року звільнено у зв`язку із закінченням строку виробничої практики);

- у Шахті ім. А.Ф. Засядько у період з 28.06.1995 по 30.09.1995 (на підставі наказу 1054-к від 29.06.1985 року прийнято прохідником 4 розряду з повним робочим днем у шахті; на підставі наказу 1655-к від 04.10.1995 року звільнено за власним бажанням ст. 38 КЗпП України);

- у Стахановському ШБУ треста «Стахановвуглебуд» у період з 15.09.1996 по 30.11.1996 (на підставі наказу 59к від 12.09.1996 прийнято прохідником 4 розряду, зайнятий на підземній роботі повний робочий день; на підставі наказу 78к від 02.12.1996 звільнено у зв`язку з призовом на військову службу пункт 3 статті 36 КЗпП України);

- проходив службу в Збройних силах України у період з 04.12.1996 по 14.11.1997, що також підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 від 04.12.1996.

Записи у трудовій книжці проведено у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального забезпечення України від 29.07.1993 № 58.

13.07.2023 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.12.2022 по справі № 200/3734/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 61 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 (на заміну рішення про відмову в призначенні пенсії від 16.06.2022 № 61). В обґрунтування оскарженого рішення ГУПФУ в Одеській області послалося на те, що страховий стаж позивача становить 45 років 00 місяців 21 день. Пільговий стаж становить 19 років 3 місяці 23 дні. На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року по справі № 200/3734/22 повторно розглянуто заяву від 08.06.2022 та зараховано до пільгового стажу роботи період з 05.01.1998 по 31.07.2014. За доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди роботи. Обґрунтування того, з яких саме підстав відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача решту його періодів роботи згідно з трудовою книжкою, вказане рішення не містить. Також відповідачем в спірному рішенні взагалі не зазначено, які саме періоди роботи позивача не зараховано до пільгового стажу.

Також 10.07.2023 позивач повторно звернувся через портал ПФУ з заявою про призначення пенсії.

19.07.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області розглянуто заяву позивача від 10.07.2023 про призначення пенсії та прийнято рішення № 61 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . В обґрунтування оскарженого рішення ГУПФУ в Одеській області послалося на те, що пільговий стаж позивача становить 3 роки 8 місяців 13 днів: в тому числі роботи підземні, провідні професії (20); навчання за фахом - 8 місяців 7 днів. За доданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 05.01.1998 по 31.07.2014, у зв`язку з відсутністю рішення комісії про підтвердження пільгового стажу роботи. Обґрунтування того, з яких саме підстав відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача решту його періодів роботи згідно з трудовою книжкою, вказане рішення не містить. Також відповідачем в спірному рішенні взагалі не зазначено, які саме періоди роботи позивача не зараховано до пільгового стажу.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788), "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

У відповідності до статті 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У відповідності до абзацу сьомого пункту 20 Порядку № 637 у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а уточнюючі довідки підприємств необхідні в разі відсутності відповідних відомостей у трудовій книжці.

Відповідно до статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 8 Закону № 1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Частиною третьою статті 24 Закону № 1058 визначено, що за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).

Порядок звернення за призначенням пенсії, строки призначення та виплати пенсії, припинення та поновлення виплати пенсії передбачені статтями 44, 45, 49 Закону № 1058.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з частиною третьою статті 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Суд зауважує, що згідно з частиною першою статті 48 КЗпП України та статтею 62 Закону № 1788 основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Записи у трудовій книжці позивача проведено у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального забезпечення України від 29.07.1993 № 58.

Щодо рішення відповідача від 19.07.2023 № 61 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 суд зазначає таке.

В обґрунтування вказаного рішення ГУПФУ в Одеській області послалося на те, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 05.01.1998 по 31.07.2014 у зв`язку з відсутністю рішення комісії про підтвердження пільгового стажу роботи.

Як вже встановлено судом раніше, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.12.2022 по справі № 200/3734/22, яке змінено постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03.07.2023, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу за списком № 1 ОСОБА_1 періоди роботи з 05.01.1998 по 31.07.2014.

Відповідно до частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки вищевказаним рішенням суду вже зобов`язано ГУПФУ в Одеській області зарахувати позивачу періоди його роботи з 05.01.1998 по 31.07.2014 до спеціального (пільгового) страхового стажу за списком № 1 для призначення пенсії на пільгових умовах, тому суд відхиляє доводи відповідача про неможливість зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 05.01.1998 по 31.07.2014.

Інших періодів роботи позивача, які не зараховано до пільгового стажу позивача, вказане рішення не містить.

Як наслідок, рішення ГУПФУ в Одеській області від 19.07.2023 № 61 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 є протиправним та належить до скасування.

Щодо рішення відповідача від 13.07.2023 № 61 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 суд зазначає таке.

В обґрунтування вказаного рішення ГУПФУ в Одеській області послалося на те, що пільговий стаж позивача становить 19 років 3 місяці 23 дні. На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року по справі № 200/3734/22 повторно розглянуто заяву від 08.06.2022 та зараховано до пільгового стажу роботи період з 05.01.1998 по 31.07.2014. За доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди роботи. Обґрунтування того, з яких саме підстав відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача решту його періодів роботи згідно з трудовою книжкою, вказане рішення не містить. Також відповідачем в спірному рішенні взагалі не зазначено, які саме періоди роботи позивача не зараховано до пільгового стажу.

Як установлено судом, відповідно до записів трудової книжки позивача в період з 22.06.1993 по 31.08.1993 ОСОБА_1 працював у Стахановському будівельному управлінні тресту «Стахановвуглебуд» учнем прохідника, зайнятий на підземній роботі повний робочий день для проходження виробничої практики; з 28.06.1994 по 31.08.1994 у Стахановському ШПУ тресту «Стахановвуглебуд» учнем прохідника з повним робочим днем на підземній роботі; з 28.06.1995 по 30.09.1995 у Шахті ім. А.Ф. Засядько прохідником 4 розряду з повним робочим днем у шахті; з 15.09.1996 по 30.11.1996 у Стахановському ШБУ треста «Стахановвуглебуд» прохідником 4 розряду, зайнятий на підземній роботі повний робочий день.

Вищевказані посади, на яких ОСОБА_1 працював у вказаний період, були передбачені Списком № 1, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, Списком № 1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Таким чином, судом установлено, що в період з 22.06.1993 по 31.08.1993, з 28.06.1994 по 31.08.1994, з 28.06.1995 по 30.09.1995, з 15.09.1996 по 30.11.1996 ОСОБА_1 працював на вищевказаних підприємствах на посадах, які дають йому право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Суд зазначає, оскільки трудова книжка позивача містить всі необхідні відомості, що визначають право позивача на пенсію на пільгових умовах, тому підтвердження спеціального трудового стажу уточнюючими довідками є зайвим.

Однак вказані обставини залишилися поза увагою ГУПФУ в Одеській області.

Щодо зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком № 1 періоду проходження військової служби з 04.12.1996 по 14.11.1997 суд зазначає таке.

Згідно з військовим квитком серії НОМЕР_3 від 04.12.1996 ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в період з 04.12.1996 по 14.11.1997.

Відомості про проходження військової служби у цей період містяться також у трудовій книжці позивача, запис № 12.

Законодавство чинне законодавство України передбачає зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу.

Так, статтею 56 Закону № 1788 передбачено, що у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з положеннями частини першої статті 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Записами у трудовій книжці позивача підтверджується, що на момент призову на строкову військову службу ОСОБА_1 працював за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, - прохідником 4 розряду, зайнятий на підземній роботі повний робочий день, та звільнений саме у зв`язку з призовом на військову службу, тому період з 04.12.1996 по 14.11.1997 відповідач повинен був зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому при вирішенні спору суд також враховує такі обставини.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Частиною другою статті 82 Закону № 1788-XII передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Тобто, відмовляючи особі в призначенні пенсії, орган, що призначає пенсію, має зазначити причини такої відмови, у тому числі обґрунтувати мотиви незарахування до пільгового стажу окремих періодів роботи та/або навчання.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Дослідивши зміст рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 13.07.2023 № 61, суд дійшов висновку, що вказане рішення не відповідає критеріям обґрунтованості.

Так, відповідачем в зазначеному рішенні не зазначено періоди проходження військової служби та періоди роботи позивача, які не включено до пільгового стажу за списком № 1 (окрім періоду з 05.01.1998 по 31.07.2014, який зараховано до пільгового стажу на виконання рішення суду по справі №200/3734/22), конкретних підстав для невключення таких періодів, що свідчить про недотримання відповідачем принципам обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 КАС України, і недотримання яких є підставою для скасування такого рішення, оскільки позивачеві неможливо з тексту такого рішення визначити, які саме періоди роботи не включено до пільгового стажу.

Оскільки рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях і домислах, та зважаючи, що відповідачем в рішенні від 13.07.2023 № 61 не наведено мотиви його прийняття, суд позбавлений можливості оцінити саме правомірність підстав для відмови в призначенні пенсії позивачу. За таких обставин рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 13.07.2023 № 61 належить до скасування як протиправне.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною третьою статті 245 КАС України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, 8, частиною 2 статті 19, 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону № 1058 передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок прийняття відповідачем протиправних рішень від 13.07.2023 № 61 та від 19.07.2023 № 61 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах за списком № 1, тому належним способом захисту порушеного права в даному випадку є визнання протиправними та скасування рішень ГУПФУ в Одеській області від 13.07.2023 № 61 та від 19.07.2023 № 61 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання ГУПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.06.2022 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до пільгового стажу за списком № 1 періоди роботи позивача з 22.06.1993 по 31.08.1993 у Стахановському будівельному управлінні тресту «Стахановвуглебуд», з 28.06.1994 по 31.08.1994 у Стахановському ШПУ тресту «Стахановвуглебуд», з 28.06.1995 по 30.09.1995 у Шахті ім. А.Ф. Засядько, з 15.09.1996 по 30.11.1996 у Стахановському ШБУ треста «Стахановвуглебуд», період проходження військової служби з 04.12.1996 по 14.11.1997, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Також суд зауважує, що обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі № 514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що "..Повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах".

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та належать до часткового задоволення з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Також суд вважає за необхідне наголосити на тому, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.12.2022 по справі № 200/3734/22, яке набрало законної сили 03.07.2023, вже зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу за списком № 1 ОСОБА_1 період роботи з 05.01.1998 по 31.07.2014.

Відповідно до частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частина третя статті 14 КАС України).

Таким чином, з урахуванням приписів статті 14 КАС України Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 від 08.06.2022 про призначення пенсії має виконати покладений на нього обов`язок рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.12.2022 по справі № 200/3734/22 та зарахувати до пільгового стажу за списком № 1 ОСОБА_1 періоди його роботи з 05.01.1998 по 31.07.2014.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 2147,20 грн судового збору.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2684,00 грн.

Позивачем у позовній заяві заявлено дві вимоги немайнового характеру, тому позивач за подання даної позовної заяви повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2147,20 грн за дві вимоги немайнового характеру.

При цьому суд зауважує, що відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовна заява подана через підсистему "Електронний суд", тому ставка судового збору в даному випадку повинна становити 1717,76 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною восьмою цієї статті передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки даний спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судові витрати в сумі 1717,76 грн згідно з частиною восьмою статті 139 КАС України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту першого частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми (частина друга статті 7 Закону України «Про судовий збір»).

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код за , місцезнаходження: м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 13.07.2023 № 61 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 19.07.2023 № 61 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.06.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу за списком № 1 періоди роботи ОСОБА_1 з 22.06.1993 по 31.08.1993 у Стахановському будівельному управлінні тресту «Стахановвуглебуд», з 28.06.1994 по 31.08.1994 у Стахановському ШПУ тресту «Стахановвуглебуд», з 28.06.1995 по 30.09.1995 у Шахті ім. А.Ф. Засядько, з 15.09.1996 по 30.11.1996 у Стахановському ШБУ треста «Стахановвуглебуд», період проходження військової служби з 04.12.1996 по 14.11.1997, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1717,76 грн (одна тисяча сімсот сімнадцять грн 76 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.О. Свергун