Справа № 161/16461/23
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/288/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Рудської С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

25.09.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 14.09.2023 року йому стало відомо про існування постанови Луцького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі ІНФОРМАЦІЯ_1 ) № 132 від 29.06.2023 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 5100 грн. (далі постанова). Зі змісту даної постанови слідує, що він, 08.06.2023 року відмовився отримувати повістку, що зобов`язувала його з`явитися 09.06.2023 року у ІНФОРМАЦІЯ_1 ; про необхідність прибуття його повідомлено усно; вказаними діями ним порушено вимоги п. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Однак, із оскаржуваною постановою він категорично не погоджується та вважає її незаконною з огляду на наступне. Так, будь-якої повістки про необхідність з`явитися у ІНФОРМАЦІЯ_1 йому не вручалися, а подія, яка описана в постанові, для нього взагалі невідома. Крім того, докази, які покладені в основу оскаржуваного рішення, не можуть бути взятими до уваги через їх неналежність, недостовірність та недопустимість. У свою чергу, уповноваженою особою відповідача було допущено порушення норм процесуального права під час притягнення його до адміністративної відповідальності. Враховуючи наведене, просить суд поновити йому строк на оскарження постанови, скасувати її, провадження у справі щодо нього закрити та стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на свою користь судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.09.2023 року у вищевказаній справі було відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

11.10.2023 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стосуються провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП в повній мірі відповідали нормам матеріального та процесуального права. Зокрема, фіксація факту відмови позивача отримувати повістку, що зобов`язувала його з`явитися 09.06.2023 року у ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також його усне повідомлення про необхідність такої явки, достовірно підтверджується актом про відмову в отриманні повістки, який є належним та допустимим доказом правопорушення. Наведені обставини свідчать про безпідставність доводів сторони позивача, у зв`язку з чим у задоволенні позову ОСОБА_1 посить відмовити.

23.10.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на вищевказаний відзив. В обґрунтування своїх доводів остання зазначає, що дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 не відповідали вимогам Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487. Крім того, ОСОБА_1 08.06.2023 року перебував у службовому відрядженні в Житомирській обл., а тому залишається незрозумілим у який спосіб останньому вручалася повістка та яким чином його усно повідомляли про необхідність явки в Луцький ОМТЦК та СП. Позовні вимоги просить задовольнити.

01.11.2023 року представником відповідача подано до суду заперечення, в яких останній зазначає, що доводи, викладені представником позивача у відповіді на відзив, не спростовують законності та обргрунтованості оскаржуваної постанови. Вважає позовні вимоги безпідставними, у зв`язку з чим у задоволенні позову просить відмовити.

З огляду на те, що обидві сторони у повному обсязі скористалися своїми правами щодо подання процесуальних документів, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті на підставі наявних у справі матеріалів.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як встановлено судом, зі змістом оскаржуваної постанови сторона позивача ознайомилася 14.09.2023 року внаслідок отримання матеріалів виконавчого провадження з приводу примусового виконання оскаржуваного рішення відповідача.

Враховуючи наведене та з урахуванням того, що обгрунтування ОСОБА_1 щодо дати отримання ним оспорюваного рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 в жодній мірі не спростовані, суд вважає за необхідне поновити останньому строк на подання даного позову.

Як встановлено судом, 08.06.2023 року оператором відділення призову Луцького ОМТЦК та СП ст. солдатом ОСОБА_2 було складено акт про відмову в отриманні повідомлення з якого слідує, що ОСОБА_1 був повідомленим про його обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних, проходження медичної комісії та визначення призначення на воєнний час, на 09.06.2023 року о 10:00. Даний акт складений в присутності свідка солдата ОСОБА_3 (будь-які інші дані свідка відсутні).

15.06.2023 року головним спеціалістом комплектування Луцького ОМТЦК та СП ОСОБА_4 було складено щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП № 132, зі змісту якого слідує, що позивач 08.06.2023 року відмовився отримувати повістку, що зобов`язувала його з`явитися 09.06.2023 року у ІНФОРМАЦІЯ_1 ; про необхідність прибуття його повідомлено усно; 09.06.2023 року останній до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився; вказаними діями позивачем порушено вимоги п. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

29.06.2023 року начальником Луцького ОМТЦК та СП підполковником Зелінським В.Ю. було винесено щодо ОСОБА_1 постанову за справою про адміністративне правопорушення № 132, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 5100 грн. В основу винесення даного рішення покладено акт про відмову в отриманні повідомлення від 08.06.2023 року.

Частиною 2 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Згідно положень ЗУ «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває по даний час.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Загальні правила військового обліку визначені в ст. 33 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон), відповідно до ч. 2 якої загальне керівництво роботою, пов`язаною з організацією та веденням військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, контроль за станом цієї роботи в центральних та місцевих органах виконавчої влади, інших державних органах (крім Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України), органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від підпорядкування і форми власності здійснює Генеральний штаб Збройних Сил України. Функціонування системи військового обліку забезпечується органами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної поліції України, Державного бюро розслідувань, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, правоохоронними органами спеціального призначення, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 цього Закону військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 33 Закону).

Відповідно до п. 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487 (далі Порядок № 1487), районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема:

організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;

здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;

виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку;

організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Підпунктом 2 п. 1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку № 1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 3 Додатку 2 до Порядку № 1487, - призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення правил військового обліку, є факт неявки до Луцького ОМТЦК та СП 09.06.2023 року о 10:00 год. за повісткою від 08.06.2023 року.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що норми діючого законодавства вимагають, щоб повістка була вручена особисто і підписана особою, якій вона призначена.

Форма розписки та її зміст визначені в Додатку 11 до Порядку № 1487, згідно якому повістка має відривну частину розписку про те, що повістка про виклик у визначений час до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержана певним громадянином із засвідченням його особистим підписом.

Інші форми запрошення, сповіщення про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки законодавцем не встановлені.

У разі відмови від підписання повістки посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки у присутності свідків складається акт про відмову від отримання.

Як вбачається з матеріалів справи, акт про відмову в отриманні повідомлення від 08.06.2023 року не містить обставин намагання працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 вручити повістку ОСОБА_1 , а саме: місця такого вручення; в який спосіб останній відмовився від отримання повістки.

Крім того, в порушення Порядку № 1487, вказаний акт складений без присутності не менш як двох свідків, які б підтвердили факт відмови позивача від одержання повістки від 08.06.2023 року року про необхідність прибуття 09.06.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних, проходження медичної комісії та визначення призначення на воєнний час.

Тобто, єдиний доказ, який покладено ІНФОРМАЦІЯ_1 в основу для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП не може бути взятий судом до уваги, оскільки такий є неналежним, недостовірним та недостатнім для доведення вини останнього в інкримінованому йому правопорушенні.

Будь-які інші докази стороною відповідача в обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови не надано.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На переконання суду, встановлені в ході розгляду справи обставини, у своїй сукупності свідчать про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП суду не надані, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях останнього події та складу інкримінованого правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

На підставі ст.ст. 210-1, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Луцького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Луцького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки за справою по адміністративне правопорушення № 132 від 29.06.2023 року.

Скасувати постанову Луцького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки за справою по адміністративне правопорушення № 132 від 29.06.2023 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Луцького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 03 листопада 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська