Справа № 420/12603/23
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку призначеної пенсії з урахуванням періоду роботи з 01.11.1990 року по 01.07.1991 року у кооперативі «Моноліт» та періоду роботи з 20.04.1993 року по 01.11.1998 року у МПП «Імпульс» у м. Балта, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за віком з урахуванням періоду роботи з 01.11.1990 року по 01.07.1991 року у кооперативі «Моноліт» та періоду роботи з 20.04.1993 року по 01.11.1998 року у МПП «Імпульс» у м. Балта.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов обґрунтований позивачем тим, що відповідач тривалий час відписується від її заяв з приводу пенсійного забезпечення з різних причин, а саме у відповіді від 03.10.2022 року зазначає, що їй нараховано пенсію в розмірі 5295,99 гривень, згодом у відповіді від 18.11.2022 року без пояснення причин розмір пенсії зменшено до 3498,22 гривень, а у відповіді від 28.02.2023 року зазначає, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.11.1990 року по 01.07.1991 року у кооперативі «Моноліт», оскільки при звільнені відсутня печатка та підпис відповідальної особи, та не зараховано період роботи з 20.04.1993 року по 01.11.1998 року у МПП «Імпульс» у м. Балта за відсутності сплати внесків до Пенсійного фонду за вказаний період. Позивач вважає, що така поведінка відповідача грубим чином порушує її законні права та інтереси, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає та вказує, що позивач отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір якої з 01.04.2022 року перераховано з більшого страхового стажу, який після перерахунку складає 36 років 5 місяців 25 днів. Однак, до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.11.1990 року по 01.07.1991 року у кооперативі «Моноліт», оскільки при звільненні відсутня печатка та підпис відповідальної особи, та не зараховано період роботи з 20.04.1993 року по 01.11.1998 року у МПП «Імпульс» у м. Балта через відсутність сплати внесків до Пенсійного фонду за вказаний період. В зв`язку з цим, відповідач вважає, що відсутні підстави для зарахування до загального страхового стажу позивача періодів роботи з 01.11.1990 року по 01.07.1991 року у кооперативі «Моноліт» та з 20.04.1993 року по 01.11.1998 року у МПП «Імпульс» у м. Балта згідно записів трудової книжки б/н від 23.07.1971 року.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з приводу її пенсійного забезпечення та отримувала відповіді на ці звернення.

Так, на чергове звернення щодо перерахунку пенсії позивач отримав лист від 28.02.2023 року №1500-0306-8/23172, яким його повідомлено, що страховий стаж після перерахунку пенсії з 01.04.2022 року складає 36 років 5 місяців 25 днів, однак при призначенні пенсії до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.11.1990 року по 01.07.1991 року у кооперативі «Моноліт», оскільки при звільненні відсутня печатка та підпис відповідальної особи, та з 20.04.1993 року по 01.11.1998 року у МПП «Імпульс» у м. Балта через відсутність сплати внесків до Пенсійного фонду за вказаний період.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку призначеної пенсії з урахуванням періодів роботи з 01.11.1990 року по 01.07.1991 року у кооперативі «Моноліт» та з 20.04.1993 року по 01.11.1998 року у МПП «Імпульс» у м. Балта, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 19, 46 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ст. 1, п. 5 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема, за «принципом рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Право на отримання пенсій мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 56, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до записів трудової книжки від 23.07.1971 року ОСОБА_1 працювала у період з 01.11.1990 року по 01.07.1991 року у кооперативі «Моноліт» та у період з 20.04.1993 року по 01.11.1998 року у МПП «Імпульс» у м. Балта.

При цьому, пенсійним органом вказані періоди роботи не зараховані до страхового стажу позивача, оскільки при звільненні з кооперативу «Моноліт» в трудовій книжці відсутня печатка та підпис відповідальної особи, а за період роботи в МПП «Імпульс» у м. Балта відсутні дані про сплату внесків до Пенсійного фонду.

Відповідно до п. 2.2, 2.3, 2.5 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях», яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року №162, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижня з дня прийняття на роботу. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагороди та заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагороди і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і положеннями про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, за які були видані дипломи, про використовувані винаходи і раціоналізаторські пропозиції і про виплачену в зв`язку з цим винагороду. Штрафні санкції не вносяться до трудової книжки.

Усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У разі виявлення неправильного або неточного фіксування відомостей про трудову діяльність, переведення на іншу постійну роботу, премій і заохочень тощо, виправлення проводиться адміністрацією підприємства, де був зроблений відповідний запис. Адміністрація на новому місці роботи зобов`язана надати працівникові необхідну допомогу в цьому.

Таким чином, записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем.

Згідно з п. 2.4, 2.6 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

З урахуванням зазначеного, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає отримувати пенсію, у недоліках таких записів.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тобто, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, в свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

До тотожних висновків прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в своїй постанові від 30.09.2021 року у справі №300/860/17 (адміністративне провадження №К/9901/2537/20).

Крім того, на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення конституційного права на соціальний захист) за формальні недоліки оформлення трудової книжки, якщо недоліки допущені не з його вини.

Верховний Суд в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач має право на зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.11.1990 року по 01.07.1991 року у кооперативі «Моноліт» згідно записів трудової книжки від 23.07.1971 року.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно положень ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п. 7 ч. 16 ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Таким чином, страхові внески є умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, а перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, за змістом вказаних норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника (роботодавця), тобто відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки воно здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

До тотожних висновків прийшов Верховний Суд в своїй постанові від 17.07.2019 року у справі №144/669/17.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період з 20.04.1993 року по 01.11.1998 року не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, відповідно наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

До тотожних висновків прийшов Верховний Суд в своїй постанові від 30.12.2021 року у справі №348/1249/17.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач не надав до суду належних доказів, що страхові внески МПП «Імпульс» не сплачувалися.

Оскільки відповідач не довів факту не сплати страхових внесків, тому ця обставина є невстановленою, а отже це не може слугувати підставою для незарахування вказаного періоду роботи позивача у МПП «Імпульс» до її страхового стажу для призначення/перерахунку пенсії.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач має право на зарахування до страхового стажу періоду роботи з 20.04.1993 року по 01.11.1998 року у МПП «Імпульс» у м. Балта, оскільки цей період підтверджений записами трудової книжки від 23.07.1971 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 44, ч. 4, 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню в повному обсязі, шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку призначеної пенсії з урахуванням періодів роботи з 01.11.1990 року по 01.07.1991 року у кооперативі «Моноліт» та з 20.04.1993 року по 01.11.1998 року у МПП «Імпульс» у м. Балта, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з урахуванням періодів роботи з 01.11.1990 року по 01.07.1991 року у кооперативі «Моноліт» та з 20.04.1993 року по 01.11.1998 року у МПП «Імпульс» у м. Балта.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Щодо судових витрат, зокрема, сплаченого судового збору, він підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку призначеної пенсії з урахуванням періоду роботи з 01.11.1990 року по 01.07.1991 року у кооперативі «Моноліт» та періоду роботи з 20.04.1993 року по 01.11.1998 року у МПП «Імпульс» у м. Балта, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за віком з урахуванням періоду роботи з 01.11.1990 року по 01.07.1991 року у кооперативі «Моноліт» та періоду роботи з 20.04.1993 року по 01.11.1998 року у МПП «Імпульс» у м. Балта - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку призначеної пенсії з урахуванням періодів роботи з 01.11.1990 року по 01.07.1991 року у кооперативі «Моноліт» та з 20.04.1993 року по 01.11.1998 року у МПП «Імпульс» у м. Балта.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з урахуванням періодів роботи з 01.11.1990 року по 01.07.1991 року у кооперативі «Моноліт» та з 20.04.1993 року по 01.11.1998 року у МПП «Імпульс» у м. Балта.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА