Справа № 500/3907/23
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3907/23

03 листопада 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Хоміцької С.О., представника позивача - Покотила Ю.В., представника відповідача - Ковальової Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.03.2023, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.03.2023, а саме:

- податкове повідомлення-рішення №0-1912, яким визначено податкове зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18100300» за 2022 рік в сумі 26 750,10 грн;

- податкове повідомлення-рішення №0-1912, яким визначено податкове зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18100300» за 2022 рік в сумі 87 545,25 грн;

- податкове повідомлення-рішення №0-1912, яким визначено податкове зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18100300» за 2022 рік в сумі 39 887,25 грн;

- податкове повідомлення-рішення №0-1912, яким визначено податкове зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18100300» за 2022 рік в сумі 28 593,50 грн;

- податкове повідомлення-рішення №0-1912, яким визначено податкове зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18100300» за 2022 рік в сумі 19 188,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення №0-1912, яким визначено податкове зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18100300» за 2022 рік в сумі 864,50 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що комплекс площею 685,90 кв. м по АДРЕСА_1 відноситься до будівель промисловості, віднесених до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, а тому згідно Додатку 2 до рішення Копичинецької міської ради 516 від 15.07.2021 року звільнений від оподаткування.

Щодо об`єктів нерухомості, що розташовані в с.Колодіївка, с.Городниця та м.Скалат то представник позивача в позові зазначив, що вказані нежитлові будівлі, не здаються їх власником в оренду, лізинг, позичку, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розумінні положень підпунктів "є" та "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України, у редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

У зв`язку із цим, позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою для проведення звірки даних, в якій повідомив вищевказані обставини. За результатами розгляду заяви контролюючим органом листом від 01.06.2023 відмовлено у відкликанні податкових повідомлень-рішень від 30.03.2023.

Вважаючи прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення №0-1912, №0-1912, №0-1912, №0-1912, №0-1912, №0-1912 від 30.03.2023 протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання на 08.08.2023.

Від відповідача 02.08.2023 надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що ОСОБА_1 є власником 6-ти нежитлових будівель. Станом на 30.03.2023 позивачу сформовано оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими визначено суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Для застосування вказаної законодавчої норми необхідна наявність двох умов: власник об`єкта нерухомості має бути сільськогосподарським товаровиробником та використовувати таку будівлю (споруду) безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Позивачем таких умов не підтверджено, не надано доказів того, що у 2022 році вона використовувала нежитлові приміщення з метою ведення селянського господарства для виготовлення сільськогосподарської продукції, також не подано до контролюючого органу декларацій, будь-яких інших звітних документів щодо отримання доходів від здійснення підприємницької діяльності за податковий період 2022 року.

Щодо п.п. "є" п.п. 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, відповідач звернув увагу суду, що позивачем також не подано жодних документів, які б підтверджували здійснення позивачем у 2022 році діяльності з промислового виробництва та інформації, щодо здавання в оренду, лізинг, позичку, а також те, що зазначений об`єкт нерухомості не віднесений до класу "Будівлі промисловості" (код1251).

Відтак, на переконання представника відповідача, відсутні підстави для звільнення об`єктів нерухомості, що належать ОСОБА_1 , від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Ухвалою суду від 08.08.23 в підготовчому засіданні оголошено перерву для надання можливості представнику позивача ознайомитись з відзивом та подати відповідь на відзив до 14.08.2023, а представнику відповідача для подання заперечень до 25.08.2023.

10.08.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначається що належний позивачу комплекс площею 685,90 кв. м по АДРЕСА_1 відноситься саме до будівель промисловості, віднесених до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, позивачем окрім документів, які підтверджують реєстрацію права власності, надавався також Державний акт на право постійного користування землею серії ТР 003, згідно якого належний позивачу об`єкт нерухомості знаходиться на земельній ділянці, яка була виділена Копичинському заводу гумових іграшок м. Копичинці для виробничих потреб.

Крім того, згідно Додатку 2 до рішення Копичинецької міської ради 516 від 15.07.2021 року ставки податку для будівель промислових та складів (код 125) взагалі не встановлена, а вказані об`єкти звільнені від оподаткування Копичинецькою міською радою, яка має такі повноваження згідно пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України.

Також позивач вказує на наявність підстав для застосування податкової пільги, передбаченої підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті ПК України. Покликається на те, що нежитлові будівлі, які їй належать, віднесені до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються ним в оренду, лізинг, позичку.

Також звертає увагу на те, що відповідачем при розрахунку суми податкового зобов`язання помилково застосовано ставку податку 0,50% від мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного року замість 0,1%, як це передбачено відповідним рішенням Скалатської міської ради саме від 14.07.2021, а не рішенням ради від 10.04.2019 на яке посилається представник відповідача. З огляду на викладене просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 05.09.2023 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду на 19.10.2023.

Ухвалою суд від 19.10.2023 розгляд справи відкладено та витребувано у відповідача копію рішення Скалатської міської ради про внесення змін до рішення ради від 14.07.2021 №1082.

Відповідачем 26.10.2023 на виконання вимог ухвали суду надано копію рішення Скалатської міської ради №1406 від 26.10.2021 та додаток 2 до даного рішення, а також скріншот з офіційної сторінки Скалатської міської ради про оприлюднення даного рішення.

Після ознайомлення з рішенням Скалатської міської ради №1406 від 26.10.2021, представник позивача 31.10.2023 надав додаткові пояснення в яких виклав нову підставу позову, а саме зазначив про те, що рішення про внесення змін до рішення Скалатської міської ради 1082 від 14.07.2021, яким було визначено нові ставки податку для фізичних осіб, було прийнято 26.10.2021 року, виходячи із положень пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 ПК України, вони підлягають застосуванню не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом - 2022 календарним роком, тобто не раніше 01 січня 2023 року.

Крім того, враховуючи, рішення Скалатської міської ради від 26.10.2021 1406 «Про внесення змін до рішення Скалатської міської ради 1082 від 14.07.2021 «Про встановлення місцевих податків і зборів на території Скалатської міської ради», є регуляторним актом, воно підлягало офіційному оприлюдненню в друкованих засобах масової інформації Скалатської міської ради, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цим органом та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після його прийняття та підписання.

Оскільки доказів такого оприлюднення рішення Скалатської міської ради від 26.10.2021 1406 в друкованих засобах масової інформації відповідачем не надано, вказане рішення органу місцевого самоврядування до цього часу не доведене до відома населення у порядку, встановленому законом, а тому відповідно до до ст. 57 Конституції України є нечинним.

Відтак, на думку представника позивача, ставка податку, застосована відповідачем при прийнятті оскаржуваних ППР від 30.03.2023 року 0-1912, 0-1912, 0-1912, 0241255- 2409-1912, 0-1912, не відповідає та суперечить змісту чинного рішення Скалатської міської ради, яким встановлено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у 2022 календарному році, а тому ці податкові повідомлення-рішення є протиправними.

Ухвалою суду від 31.10.23 розгляд справи відкладено на 03.11.2023 та надано час для відповідача подати заперечення на нову підставу позову, яка визначена позивачем.

Представник відповідача 02.11.2023 подала заперечення на додаткові пояснення позивача від 31.10.2023.

Дослідивши докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Відповідно до наявного у матеріалах справи Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) має у власності ряд нерухомих об`єктів :

1. цілісний майновий комплекс загальною площею 685,90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

2. комплекс, зернотік загальною площею 2693,70 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;

3. нежитлову будівлю, корівник, загальною площею 1227,30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ;

4. нежитлову будівлю, корівник, загальною площею 879,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ;

5. нежитлову будівлю, свинарник, загальною площею 590,40 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ;

6. нежитлове приміщення, стебник, площею 26,60 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 .

Головним управілння ДПС у Тернопільській області позивачу нараховано податкові зобов`язання на вищевказані об`єкти нерухомого майна, які визначені наступними податковими повідомленнями-рішеннями від 30.03.2023:

- №0-1912 на суму 26750,10 грн (об`єкт по вул. Залізнична, 47, м. Копичинці);

- №0-1912 на суму 87 545,25 грн (об`єкт по вул. Колгоспна, 2, с.Колодіївка);

- №0-1912 на суму 39 887,25 грн. (об`єкт по вул. Сонячна, 4а, с.Городниця);

- №0-1912 на суму 28 593,50 грн (об`єкт по вул. Сонячна, 5, с.Городниця);

- №0-1912 на суму 19 188,00 грн (об`єкт по вул. Сонячна, 11а, с.Городниця);

- №0-1912 на суму 864,50 грн (об`єкт по вул. Тернопільська, 60р, м.Скалат).

Позивач, вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення від 19.06.2023 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі статтею 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

01.01.2015 набув чинності Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 №71-VIII, яким запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено статтею 266 ПК України.

За змістом підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Приписами підпункту 266.2.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункти 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Отже, аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що власник нежитлової нерухомості, яка за своїм окремими характеристиками і площею підпадає під об`єкт оподаткування, є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Спірним питаннями у межах цих правовідносин є:

1. встановлення того, чи правильно визначені податкові зобов`язання на нерухоме майно, що належить позивачу;

2. чи має позивач пільгу щодо сплати податку;

3. чи податкові зобов`язання на нерухоме майно, що розташоване в межах території Скалатської територіальної громади не повинні нараховуватись взагалі, враховуючи положення п.п.12.3.5 п.12.3 ст.12 ПК України.

Щодо першого питання та окремо щодо винесення ППР №0-1912 на суму 87 545,25 грн (об`єкт по вул. Колгоспна, 2, с.Колодіївка), суд ввжає за необхідне зазначити наступне.

Під час судового розгляду справи встановлено, що підставою для прийняття ППР від 30.03.2023 року 0241252- 2409-1912 було рішення Копичинецької міської ради від 15 липня 2021 року №516 (а.с.22).

ГУ ДПС при винесені ППР було застосовано ставку в розмірі 0,6% від мінімальної заробітної плати за 1 кв. м нерухомості.

Однак, вищевказаним рішенням Копичинецької міської ради від 15 липня 2021 року №516, зокрема Додатком 2, визначено різні ставки податку залежно від суб`єкта та об`єкта оподаткування (а.с.23-26).

При цьому ставка у розмірі 0,6% для платників - фізичних осіб встановлена для музеїв та бібліотек (код 1262), лікарень та оздоровчих закладів (код 1264), лазні та пральні (код 1274.4).

Ввідповідач не погоджуючись з тим, що належний позивачу комплекс площею 685,90 кв. м по вул. Залізнична, 47 в м. Копичинці Гусятинського району Тернопільської області відноситься до будівель промисловості, віднесених до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, не вказує до якої групи будівель та споруд згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 було віднесено вказаний об`єкт нерухомості самим відповідачем при прийнятті оскаржуваного ППР від 30.03.2023 року №0-1912.

У той же час на підтвердження тієї обставини, що належний позивачу комплекс площею 685,90 кв. м по вул. Залізнична, 47 в м. Копичинці Гусятинського району Тернопільської області відноситься саме до будівель промисловості, віднесених до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, позивачем окрім документів, які підтверджують реєстрацію права власності, надано Державний акт на право постійного користування землею серії ТР 003, згідно якого належний позивачу об`єкт нерухомості знаходиться на земельній ділянці, яка була виділена Копичинському заводу гумових іграшок м. Копичинці для виробничих потреб.

Крім того, згідно Додатку 2 до рішення Копичинецької міської ради №516 від 15.07.2021 року ставки податку для будівель промислових та складів (код 125) взагалі не встановлена, а вказані об`єкти звільнені від оподаткування Копичинецькою міською радою, яка має такі повноваження згідно пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України.

Відтак, враховуючи зміст рішення Копичинецької міської ради №516 від 15.07.2021 року, правові підстави для прийняття оскаржуваного ППР від 30.03.2023 року №0-1912 відсутні, а тому вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Відповідач заперечуючи проти позову в цій частині жодних аргументів на користь правомірності ППР від 30.03.2023 року №0-1912 не навів.

Щодо відповідей на питання 2 та 3 та оцінці правомірності винесених ППР №0-1912 на суму 87 545,25 грн (об`єкт по вул. Колгоспна, 2, с.Колодіївка), №0-1912 на суму 39 887,25 грн. (об`єкт по вул. Сонячна, 4а, с.Городниця), №0-1912 на суму 28 593,50 грн (об`єкт по вул. Сонячна, 5, с.Городниця); №0-1912 на суму 19 188,00 грн (об`єкт по вул. Сонячна, 11а, с.Городниця); №0-1912 на суму 864,50 грн (об`єкт по вул. Тернопільська, 60р, м.Скалат) суд враховує наступне.

Судом встановлено, що всі об`єкти нерухомості на які нараховано податкові зобов`язання розташовані на території Скалатської територіальної громади.

Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у 2022 календарному році, за який нараховано податкові зобов`язання оскаржуваними ППР, було встановлено рішенням Скалатської міської ради №1082 від 14.07.2021 року «Про встановлення місцевих податків і зборів на території Скалатської міської ради», яке набрало чинності з 01.01.2022 року, для будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства (код 1271) встановлено ставку в розмірі 0,1% від мінімальної заробітної плати за 1 кв. метр (Додаток 2) (а.с.95-101). Тому судом не приймаються до уваги твердження відповідача викладені у відзиві про те, що ставки податку визначені рішенням Скалатської міської ради від 10.04.2019.

Проте, рішенням Скалатської міської ради №1406 від 26 жовтня 2021 року внесено зміни до рішення міської ради №1082 від 14.07.2021 року та затверджено ставки для будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства (код 1271) у розмірі 0,5% мінімальної заробітної плати за 1 кв.м.

Обґрунтовуючи протиправність ППР на території Скалатської територіальної громади, представник позивача у позові та відповіді на відзив зсилався на дві підстави:

1. контролюючим органом не враховано пільгу на об`єкти нерухомості визначену п.п."ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України;

2. неправильне визначення ставки податку.

Разом з тим, після ознайомлення зі змістом рішенням Скалатської міської ради №1406 від 26 жовтня 2021 року, представник позивача визначив нову підставу для оскарження ППР, а саме:

- відсутність підстав для визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно на 2022 рік, враховуючи положення п.п.12.3.5 п.12.3 ст.12 ПК України.

Таким чином, до завершення розгляду справи позивач визначився остаточно з двома підставами позову:

- не застосуванням пільги на об`єкти нерухомості визначену п.п."ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України;

- відсутність підстав для визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно на 2022 рік, враховуючи положення п.п.12.3.5 п.12.3 ст.12 ПК України.

Суд відхиляє вищенаведені доводи позивача виходячи з наступного.

1. Щодо пільги.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 ПК України).

Положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлюються податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Аналізуючи наведені вище нормативні приписи підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, суд дійшов висновку, що застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги, законодавець ключовими критеріями обрав сукупність дотримання трьох обов`язкових умов: 1) власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником; 2) об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та віднесений до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; 3) об`єкт нерухомості не здається власником в оренду, лізинг, позичку.

Поняття сільськогосподарський товаровиробник також міститься у статті 1 Закону України Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років від 18.01.2001 №2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією. У свою чергу відповідно до норм вказаної сільське господарство (сільськогосподарське виробництво) - вид господарської діяльності з виробництва продукції, яка пов`язана з біологічними процесами її вирощування, призначеної для споживання в сирому і переробленому вигляді та для використання на нехарчові цілі.

За змістом статті 1 Закону України Про сільськогосподарський перепис від 23.09.2008 № 575-VI виробники сільськогосподарської продукції сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Отже, визначаючись щодо наявності у позивача як фізичної особи статусу сільськогосподарського товаровиробника, судом враховано, що за змістом проаналізованих законодавчих норм сільськогосподарським виробником є фізична або юридична особа, яка здійснює виробництво і самостійну переробку власновиробленої продукції рослинництва і тваринництва.

Позивач жодним чином не довів тієї обставини, що у 2022 році вона використовувала нежитлові приміщення з метою ведення особистого селянського господарства для виготовлення сільськогосподарської продукції.

Натомість згідно інформації, наданої відповідачем, яка міститься у інформаційній системі «Податковий блок»: «Облік платників податків»: розділ «Реєстраційні дані» ОСОБА_1 зареєстрована суб`єктом підприємницької діяльності з 21.09.2009. Основний вид економічної діяльності _52.62.0 Роздрібна торгівля з лотків та на ринках.

Проте, 28.02.2017 ОСОБА_1 припинила свою підприємницьку діяльність, яку станом на 2022 рік так і не відновила.

Таким чином, в оподаткований період (2022 рік) позивач не була сільськогосподарським товаровиробником.

Отже, у цій справі судом не встановлено дотримання умов, визначених ПК України, за яких власник об`єкта оподаткування звільняється від сплати відповідного податку, а саме коли будівлі, споруди належать сільськогосподарському товаровиробнику (юридичній та фізичній особі), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

2. щодо відсутності підстав для визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно на 2022 рік, враховуючи положення п.п.12.3.5 п.12.3 ст.12 ПК України.

Відповідно до пп. 12.3.1 п. 12.3 сг. 12 ПК України встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп. 12.3.2 п. 12.3 сг. 12 ПК України при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, Платник Податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Відповідно до пп. 12.3.3 п. 12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, створені згідао із законом та перспективним планом формування територій громад, надсилають у десятиденний строк з дня прийняття рішень, але не пізніше 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та/або зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та/або зборів, в електронному вигляді інформацію щодо ставок та податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, та копії прийнятих рішень про встановлення місцевих податків та/або зборів та про внесення змін до таких рішень.

Якщо в рішенні органу місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків та/або зборів, а також податкових пільг з їх сплати не визначено термін його дії, таке рішення є чинним до прийняття нового рішення.

Контролюючі органи не пізніше 25 серпня поточного року складають зведену інформацію про розмір та дату встановлення ставок місцевих податків та/або зборів на відповідних територіях, а також про встановлені на відповідних територіях податкові пільги та подають її в електронній формі центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Відповідно до пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 ПК України у разі якщо до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та/або зборів, сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та/або зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та/або збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів.

Системний аналіз положень пп. 12.3.4 та пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 ПК України дозволяє суду прийти до висновку, що тільки у випадку неприйняття рішення про встановлення відповідних місцевих податків та/або зборів в строк до 15 липня року, що передує бюджетному періоду настають наступні наслідки:

- норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом;

- податки та/або збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів.

З врахуванням цього, твердження представника позивача про відсутність підстав для нарахування податкових зобов`язань через те, що Скалатська міська рада винесла рішення 26.10.2023 №1406 є безпідставним з двох причин:

По-перше: як зазначено вище, рішенням Скалатської міської ради №1406 від 26 жовтня 2021 року внесено зміни до рішення міської ради №1082 від 14.07.2021 року на виконання листа територіального відділення Антимонопольного комітету. Тобто в даному випадку прийняття рішення від 26.10.2021 не зумовлено тією обставиною, що Скалатською міською радою взагалі у 2021 році не було прийнято до 15 липня рішення про встановлення податків, а зумовлено тим, що у відповідне рішення від 14.07.2021 необхідно було внести зміни у зв`язку з виявленими порушеннями антиконкурентного законодавства. Тому пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України в даному випадку не підлягає застосуванню взагалі.

По-друге: як передбачено п.п. 12.3.5 пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 ПК України, податки та/або збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів. Тобто, якщо ОСОБА_1 вважає, що ставки встановлені рішенням Скалатської міської ради №1406 від 26 жовтня 2021 року будуть застосовуватись тільки з 01.01.2023 то за 2022 рік вона повинна платити податок, який визначений попереднім рішенням ради від 2020 чи 2019 року.

Не заслуговують на увагу посилання представника позивача на неналежне оприлюднення рішення Скалатської міської ради №1406 від 26 жовтня 2021 року як рішення нормативного характеру, що нібито призвело до того, що позивачці було невідомо про ставки податку на 2022 рік.

По-перше, в судовому засідання встановлено, що позивач за своїм статусом є депутатом Скалатської міської ради восьмого скликання та безпосередньо прйимала участь у голосуванні за рішення ради від 26.10.2023 №1406, що підтверджується відповідним протоколом сесії ради та долученим до нього списком депутатів із відміткою про голосування за ті чи інші питання.

По-друге, суд вважає, що оприлюднення спірного рішення на офіційному веб-сайті Скалатської міської ради є належним та достатнім в розуміння ст.5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" та ст.14 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Таким чином, суд вважає, що визначені податковим органом зобов`язання із податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості є обґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення №0-1912 на суму 87 545,25 грн, №0-1912 на суму 39 887,25 грн, №0-1912 на суму 28 593,50 грн, №0-1912 на суму 19 188,00 грн, №0-1912 винесені відповідно до норм податкового законодавства, а тому підстави для скасування останніх відсутні.

З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Враховуючи те, що суду прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог шляхом скасування одного податкового повідомлення-рішення яким визначено до сплати суму податкового зобов`язання в розмірі 26 750,10 грн, то відшкодуванню позивачу підлягає частина сплаченого судового збору в сумі 1073 грн тобто сума яка б підлягала сплаті за подання позову про скасування цього ППР.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 30.03.2023 №0-1912 яким визначено податкове зобов`язання за платежем: "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18100300" за 2022 рік в сумі 26 750 грн 10 коп.

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області в користь ОСОБА_1 частину понесених судових витрат у вигляді судового збору сплаченого при поданні позову в сумі 1073 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 03 листопада 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_5 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46003 код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637);

Головуючий суддя Осташ А.В.