Справа № 990/90/23
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 листопада 2023 року

м. Київ

справа №990/90/23

адміністративне провадження №П/990/90/23

Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді - Мельник-Томенко Ж. М.,

суддів - Білак М. В., Єресько Л. О., Жука А. В., Мартинюк Н. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж. М., Білак М. В., Єресько Л. О., Жука Н. М., Мартинюк Н. М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Верховного Суду перебуває адміністративна справа № 990/90/23 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправною бездіяльність Президента України щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 14.12.2022 та зобов`язання Президента України розглянути звернення ОСОБА_1 від 14.12.2022.

Судове засідання у цій справі призначено на 08.11.2023 о 10 год 00 хв у приміщенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду за адресою: вул. Князів Острозьких, 8, корпус 5, м. Київ, 01029.

02.11.2023 через підсистему «Електронний суд» позивачем до Верховного Суду подано заяву про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж. М., Білак М. В., Єресько Л. О., Мартинюк Н. М. від участі у розгляді справи № 990/90/23.

На обґрунтування заяви позивач указує, що в ухвалі Верховного Суду від 25.10.2023 про відмову у залученні третьої особи, суд, на його думку, умисно не зазначає, що відповідно до статті 28 Закону України «Про звернення громадян» контроль за дотриманням законодавства про звернення громадян, відповідно до своїх повноважень, здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини. Вважає, що такі дії судді викликають недовіру до суду, а також ставлять під сумнів неупередженість та доказує її зацікавленість. Крім того, на думку заявника, під час судового засідання 01.11.2023 йому заплановано відмовили у клопотанні про розгляд справи спочатку, щоб позбавити прав на захист щодо подання клопотань та заяв.

Вирішуючи заяву позивача про відвід суддів, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від зазначених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з метою запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного законодавства не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права та врахувати принципи, сформульовані у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Білух проти України», заява № 33949/02, п. 49; Fey v. Austria, заява № 14396/88, пп. 27, 28 та 30; Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п.п. 42-43, Pullar v. United Kingdom, заява № 22399/93, п. 38 та інші) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Проаналізувавши аргументи ОСОБА_1 , які зазначені ним в обґрунтування відводу колегії суддів Мельник-Томенко Ж. М., Мартинюк Н. М., Єресько Л. О., Жука А. В., Білак М. В., Суд наголошує на їх безпідставності на необґрунтованості, через те, що згідно з частиною четвертою статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

У заяві про відвід не наведено фактів прояву суддями поведінки, яка б свідчила про їхню упередженість чи небезсторонність у цій справі.

Частиною четвертою статті 40 КАС України встановлено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Отже, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у зв`язку з чим, наявні підстави для передачі заяви позивача про відвід для проведення автоматичного розподілу для визначення судді для її розгляду.

Керуючись статтями 36, 40, 243, 248, 256 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж. М., Білак М. В., Єресько Л. О., Жука Н. М., Мартинюк Н. М. від участі в розгляді справи № 990/90/23 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Передати заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж. М., Білак М. В., Єресько Л. О., Жука Н. М., Мартинюк Н. М. від участі в розгляді справи № 990/90/23 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви про відвід.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

Н.М. Мартинюк

Л.О.

Єресько А.В.

Жук М.В . Білак ,

Судді Верховного Суду