Справа № 320/15499/23
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського пансіонату ветеранів праці директора Малєєва О.А., Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації директора Світлого Р.В. про визнання протиправними дій,

У С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Київського пансіонату ветеранів праці директора Малєєва О.А., Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації директора Світлого Р.В., в якому, з урахуванням доповнення до адміністративного позову, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації № 04/2022 від 27.05.2022 про виселення ветерана праці, інваліда 2 групи ОСОБА_1 з КПВП та переселення його до Ново-Білецького ПНІЧ;

- зобов`язати Департамент соціальної політики Київської міської державної адміністрації, на підставі п. 21, 23 Постанови КМУ № 772 від 02.09.2020, по заяві ОСОБА_1 , видати путівку про переведення його із КПВП на поселення до Київського геріатричного пансіонату;

- стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з кожного.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2023 р. позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції про повернення позовної заяви, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в письмовому провадженні на 01.11.2023.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до норм ч. 2 ст. 312 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з наступного:

- з моменту скасування рішення Подільського районного суду м. Києва в справі № 758/2814/22 від 27.05.2023 постановою Київського апеляційного суду від 05.10.2022, утримання позивача в психо-неврологічному інтернаті є не законним і має місце не виконання рішення Київського апеляційного суду від 05.10.2022. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення. Тож, вимоги позивача пов`язані з невиконанням рішення Київського апеляційного суду від 05.10.2022 в справі № 758/2814/22. Також, безпідставне утримання людини проти її волі може мати ознаки кримінального правопорушення, про яке може бути заявлено позивачем. В той же час, з матеріалів справи слідує, що між позивачем та адміністрацією Ново-Білицького психоневрологічного інтернату було укладено договір про надання соціальних послуг з надавачем соціальних послуг - Інтернатом. Однією з ознак підсудності справ адміністративному суду є юридична нерівність сторін, а з матеріалів справи випливає, що, в даному випадку, є волевиялення позивача, а не управлінська діяльність з боку відповідачів. позивач має можливість припинити правовідносини з Інтернатом та відрахуватись з нього. Позивач в "доповненні до адміністративного позову" не обґрунтовує оскарження дій Київського пансіонату ветеранів праці директора Малєєв О.А. , як носія владних повноважень. Відносини з Київським пансіонатом ветеранів праці є договірними та виникають в результаті вільного воєвиявлення сторін, а не в результаті здійснення управлінських функцій з боку відповідача. Також, вказані відносини між сторонами можуть бути припинені за ініціативою позивача;

- позивачем оскаржується рішення департаменту соціальної політики КМДА № 04/2022 від 27.05.2022 року на підставі якого відбулось його переселення до Ново-Білицького психоневрологічного інтернату, позивач вважає таке переведення незаконним. Враховуючи, що позивача було передено в Інтернат 27.05.2022 року то перебіг строку звернення до суду починається з 30.05.2022, проте позивач звернувся до суду з позовом 02.05.2023, тобто, поза межами строку звернення до суду;

- положення ч. 1 ст. 161 КАС України, вимагають від позивача додадати до позовної заяви її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи незалежно від того яким способом подано позовну заяву.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції мав врахувати те, що позивач звертається до суду з позовом до Департаменту соціальної політики КМДА, яким було прийнято оскаржуване рішення, а Київський пансіонат ветеранів праці є співвідповідачем. Щодо висновків суду про недотримання позивачем строку на звернення до суду з позовом, апелянт вказує на те, що оскаржуване рішення йому не вручалось, весь час позивач перебував та перебуває в установі обмеженої свободи. Також, у разі подання позову в електронній формі, суд не має вимагати подання паперових примірників позову, проте, суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, не врахував приписів КАС України та вдався до застосування надмірного формалізму.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно змісту ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Вимоги до позовної заяви та доданих до неї документів визначені у ст. ст. 160 і 161 КАС України.

Задля належного розгляду апеляційної скарги, колегія суддів має перевірити підстави, що були покладені судом першої інстанції в основу рішення про повернення позовної заяви.

Так, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2023 позовну заяву було залишено без руху, в якій зазначено про те, що недоліки може бути усунуто шляхом:

- обґрунтування оскарження дій Київського пансіонату ветеранів праці директора Малєєва О.А. , як носія владних повноважень.

- обґрунтувати в чому полягала протиправність оскаржуваного рішення.

- надати суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду вказавши поважні причини пропуску процесуального строку.

- надати суду копії позовної заяви з додатками відповідно до кількості відповідачів зазначених в позовній заяві.

22.05.2023 року від позивача надійшла ухвала про усунення недоліків. В ній позивач зазначив, що ДСП КМДА є органом місцевого саморядування, який здійснює виконання встановлених Законом владних управлінських функцій на основі законодавства.

У частині висновків суду першої інстанції про те, що з моменту скасування рішення Подільського районного суду м. Києва в справі № 758/2814/22 від 27.05.2023 постановою Київського апеляційного суду від 05.10.2022, утримання позивача в психо-неврологічному інтернаті є не законним і має місце не виконання рішення Київського апеляційного суду від 05.10.2022, а процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення, в той же час, з матеріалів справи слідує, що між позивачем та адміністрацією Ново-Білицького психоневрологічного інтернату було укладено договір про надання соціальних послуг з надавачем соціальних послуг - Інтернатом (відносини з Київським пансіонатом ветеранів праці є договірними та виникають в результаті вільного воєвиявлення сторін, а не в результаті здійснення управлінських функцій з боку відповідача), колегія суддів зазначає, що за приписами п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності, при цьому, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Тож, у разі якщо при отриманні позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про те, що позов/частина позовних вимог не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд має відмовити у відкритті провадження у справі/в частині позовних вимог, а не повертати позовну заяву з цих підстав, незважаючи, що це вказано, як неусунення недоліків позовної заяви. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інсатнції в цій частині дійшов помилкових висновків.

У частині висновків суду першої інстанції, покладених в основу залишення позовної заяви без руху/повернення позовної заяви щодо пропуску позивачем строку на звернення до суду (позивачем оскаржується рішення департаменту соціальної політики КМДА № 04/2022 від 27.05.2022 на підставі якого відбулось його переселення до Ново-Білицького психоневрологічного інтернату, позивач вважає таке переведення незаконним. Враховуючи, що позивача було передено в Інтернат 27.05.2022 року то перебіг строку звернення до суду починається з 30.05.2022, проте позивач звернувся до суду з позовом 02.05.2023), колегія суддів зазначає, що на усунення недоліків позовної заяви позивач вказав на те, що оскаржуване рішення йому не вручалось, весь час позивач перебував та перебуває в установі обмеженої свободи, тобто, позивачем наведено обставини, з якими можливо пов`язується визнання поважними причини пропуску строку на звернення до суду, водночас, такі доводи не були перевірені судом та їм не була надана відповідна оцінка, а за приписами ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Тож, на переконання колегії суддів, у даному випадку, про обставини обізнаності та ознайомлення з оскаржуваним рішенням, а також, фізичну можливість оскаржити таке рішення з урахуванням режиму перебування в установі, можливо встановити лише під час розгляду спору по суті, зокрема, після подання відповідачем відповідних доказів. Тож, висновки суду першої інстанції в цій частині здійснені з неповним з`ясуванням всіх обставин та порушенням норм процесуального права.

У частині висновків суду першої інстанції про те, що положення ч. 1 ст. 161 КАС України, вимагають від позивача додадати до позовної заяви її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи незалежно від того яким способом подано позовну заяву, колегія суддів зазначає, що у разі подання до суду документів в електронній формі, обов`язок надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів виникає тільки у суб`єкта владних повноважень, що передбачено положеннями КАС України, з огляду на що, вимоги суду першої інстанції щодо надання позивачем доказу надсилання листом з описом вкладення відповідачу позовної заяви/примірників позовної заяви (роздрукованих) є помилковими.

Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів певну лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Доводи апеляційної скарги колегією суддів приймаються у якості належних.

Колегія суддів вважає, що повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції припустився порушення норм процесуального права та припустився надмірного формалізму, що на даному етапі, не дозволяло суду першої інстанції повернути позовну заяву, без з`ясування всіх важливих обставин справи та їх перевірки.

Згідно п. ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Тому, наявні підстави для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, з подальшим вирішенням питання про наявність/відсутність підстав для відкриття провадження у справі, з урахуванням висновків колегії суддів.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2023 р. - скасувати.

Справу направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко