Справа № 440/7870/23
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/7870/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гіглави О.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №191519 від 26.05.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що приписи статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", якими регламентовані правовідносини та відповідальність учасників перевезень автомобільним транспортом, чітко встановлює, що застосування адміністративно-господарських штрафів за порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" можливе не будь-якої особи, а виключно до автомобільного перевізника. В товарно-транспортній накладній, яка була зафіксована посадовими особами відповідача в ході проведення рейдової перевірки, містилися відомості, що автомобільним перевізником був суб`єкт господарювання ТОВ "Веселі садки". Після запрошення ТОВ "Веселі садки" на розгляд справи ОСОБА_1 відразу повідомив Державну службу України з безпеки на транспорті, що він являється власником транспортного засобу і що ним здійснювалося перевезення вантажу, про результати розгляду попросив повідомити його на офіційну електронну адресу, яку вказав у листі. Проте жодного повідомлення позивач не отримав, хоча згідно Порядку проведення рейдових перевірок №1567 від 08.11.2006 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. У спірному випадку розглядаючи справу про порушення автотранспортного законодавства поза межами двох місяців Відділом було порушено принципи юридичної визначеності з огляду на те, що Порядок №1567 встановив присікальний строк розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Ухвалою суду від 20.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/7870/23 за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

18.08.2023 до суду від Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) надійшов відзив на позов /а.с. 33-41/, в якому остання заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Вказує на те, що положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок із забезпечення дотримання вимог чинного законодавства у сфері перевезення вантажів автомобільним транспортом. За змістом акту проведення перевірки №346367 від 14.03.2023 посадовою особою виявлено порушення перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме "п. 22.5 ПДР, затверджених ПКМУ 1306-2001: перевезення вантажу (згідно з ТТН №1780 від 12.03.2023 пшениця насипом, тобто вантаж подільний) з навантаженням на одиночну ведучу вісь тягача 13,2 т при максимально допустимому 11,5 т; перевищення склало 1,7 т або 14,8%", відповідальність за яке передбачена абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Водій транспортного засобу зі змістом вказаного акту та виявлених порушень ознайомлений, що засвідчив власним підписом, надав пояснення з приводу виявленого порушення. Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області (за місцезнаходження перевізника) завчасно, 31.03.2023, повідомлено про призначення розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт. 08.05.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області із заявою, якою повідомив, що саме ним, а не ТОВ "Веселі садки", як автомобільним перевізником 14.03.2023 здійснювалося перевезення вантажу транспортним засобом MAN TGX 18.440, державний номерний знак НОМЕР_1 ; одночасно прохав акт проведення перевірки №346367 від 14.03.2023 направити для розгляду до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області за його місцезнаходженням. 10.05.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області акт проведення перевірки №346367 від 14.03.2023 направлено для розгляду до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області. 19.05.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області на адресу позивача ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення №848 направлено повідомлення за вих. №36306/34/24-23 від 19.05.2023 про призначення розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 26.05.2023 та необхідність з`явитися до Відділу для участі у розгляді справи та надання пояснень. На розгляд справи у призначені дату та час 26.05.2023 з`явився представник позивача, надав відповідні пояснення. З огляду на зазначене та зважаючи на допущене порушення законодавства про автомобільний транспорт 26.05.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області винесено постанову №191519 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн. В свою чергу, порушення строку розгляду справи, передбаченого абзацом 1 пункту 25 Порядку № 1567 не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування до автомобільного перевізника адміністративно-господарського штрафу, якщо при цьому було дотримано строки застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачені частиною 1 статті 250 ГК України.

У відповіді на відзив на позовну заяву, що надійшла до суду 01.09.2023, позивач наполягав на тому, що у спірній ситуації не має суперечності законодавчих актів таких, як Господарський кодекс України і постанова КМУ №1567, оскільки ГК України встановлений загальний строк притягнення до господарської відповідальності, натомість, саме Порядком №1567 визначена процедура притягнення до відповідальності /а.с. 62-69/.

У запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву відповідач зазначив, що позивачем за змістом поданої відповіді на відзив жодним чином не спростовано доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо виявлення факту порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та, навпаки, тільки підтверджено правомірність та обґрунтованість дій відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови від 26.05.2023 №191519 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за допущене порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно зі свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів MAN ТGХ 18.440, д.н.з. НОМЕР_2 , та напівпричепу марки DONBUR, д.н.з. НОМЕР_3 , власниками вказаних транспортних засобів є відповідно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /а.с. 10-11/.

14.03.2023 відповідно до направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 09.03.2023 №000422 /а.с. 49 зі звороту/ та Щотижневого графіка проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) Відділом державного нагляду (контролю) у Київській області у період з 13.03.2023 по 19.03.2023 /а.с. 50/ на а/д Р-03 під`їзд до М-03 км 4+100 інспекторами Укртрансбезпеки був перевірений транспортний засіб марки MAN ТGХ 18.440, д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричепом марки DONBUR, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який відповідно до товарно-транспортної накладної від 12.03.2023 №1780 здійснював перевезення вантажу - пшениці нестандартної на замовлення автомобільного перевізника ТОВ "Веселі садки" від ТОВ "Зерно-Агротрейд" до ТОВ Агрофірма "Добробут" з пункту навантаження Полтавська область, Кременчуцький район, с. Лутовинівка до пункту розвантаження м. Київ /а.с. 54/.

За результатами перевірки інспекторами були складені акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.03.2023 №0060475 /а.с. 51/ та довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу від 14.03.2023 №0079148 /а.с. 51 зі звороту/.

Також результати перевірки оформлені актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 14.03.2023 №346367, в якому зафіксовано порушення перевізником абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" в частині перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10% до 20% при перевезенні подільного вантажу /а.с. 50 зі звороту/.

За змістом акту від 14.03.2023 №346367 водій ОСОБА_3 зі змістом акту ознайомився, підписав його без зауважень та пояснив, що суть порушення йому зрозуміла, на даний час порушення усунув. При цьому, водій вказав, що власником транспортного засобу та перевізником у спірному випадку є ОСОБА_1 /а.с. 50 зі звороту/.

Листом від 31.03.2023 №21054/31/24-23 Відділ державного нагляду (контролю) у Львівській області (за місцезнаходження автоперевізника ТОВ "Веселі садки") повідомив про призначення розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт на 10.05.2023 з 10:00 год до 13:00 год ТОВ "Веселі садки" як автоперевізника, відомості про якого зазначені в товарно-транспортній накладній, що була надана під час проведення перевірки /а.с. 54 зі звороту/.

08.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області із заявою, в якій повідомив, що він являється власником транспортного засобу марки MAN ТGХ 18.440, д.н.з. НОМЕР_2 і що ним 14.03.2023 здійснювалося перевезення вантажу за маршрутом Кременчуцький район Полтавська область - м. Київ, а також попросив у відповідності до пункту 25 Порядку проведення рейдових перевірок здійснити розгляд справи за його місцезнаходженням /а.с. 55/.

На підставі вказаної заяви листом від 10.05.2023 №14376/31/18-23 Відділ державного нагляду (контролю) у Львівській області скерував акт проведення перевірки №346367 від 14.03.2023 для розгляду до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області /а.с. 55 зі звороту/.

Згідно даних сервісу відстеження поштових відправлень офіційного веб-сайту оператора поштового зв`язку АТ "Укрпошта" (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) вказаний акт надійшов до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області 19.05.2023 /а.с. 56/.

19.05.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області на адресу позивача ОСОБА_1 , 37842, Полтавська область, Хорольський район, с. Новоаврамівка, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, рекомендованим листом з повідомленням про вручення №848 направлено повідомлення за вих. №36306/34/24-23 від 19.05.2023 про призначення розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 26.05.2023 з 10:00 год до 12:00 год та необхідність з`явитися до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області для участі у розгляді справи та надання пояснень /а.с. 57/.

Відповідно до даних сервісу відстеження поштових відправлень вказане поштове відправлення №848 було отримане позивачем 26.05.2023 /а.с. 57 зі звороту - 58/.

На розгляд справи у призначені дату та час 26.05.2023 з`явився представник позивача, надав відповідні пояснення /а.с. 60-61/.

26.05.2023 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_1 №191519 у розмірі 17000,00 грн /а.с. 49/.

Вказана постанова направлялася на адресу позивача та отримана ним 03.06.2023 /а.с. 58 зі звороту - 59 зі звороту/.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною постановою, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-III).

В розумінні вимог статті 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка. Послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Згідно з приписами статті 6 Закону №2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до статті 34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен, серед іншого, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

За правилами статті 48 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (далі - Порядок №1567).

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Згідно з пунктом 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктами 26, 27 Порядку №1567 визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу спірною постановою слугував висновок органу Укртрансбезпеки про порушення ОСОБА_1 вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме п. 22.5 ПДР, затверджених ПКМУ 1306-2001: перевезення вантажу (згідно з ТТН №1780 від 12.03.2023 пшениця насипом, тобто вантаж подільний) з навантаженням на одиночну ведучу вісь тягача 13,2 т при максимально допустимому 11,5 т; перевищення склало 1,7 т або 14,8%, відповідальність за яке передбачена абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З цього приводу слід зазначити, що відповідно до частини 2 статті 29 Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР), визначено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують:

а) зовнішніх габаритів: - ширина 2,6 м, а для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м; - висота від поверхні дороги - 4 м, а для транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, на маршрутах, встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою, Національною поліцією - 4,35 м; - довжина вантажного автомобіля - 12 м, автопоїзда - 22 м, автомобіля (тягача) з напівпричепом - 18,75 м, маршрутного транспортного засобу - 18,75 м;

б) фактичної маси: Вантажні автомобілі: двовісний автомобіль для доріг державного значення 18 т, для доріг місцевого значення 14 т, трьохвісний автомобіль 25 т (26 т)* / 21 т, чотирьохвісний автомобіль 32 т / 24 т, чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами 38 т / 24 т, Комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом 36 т / 24 т, двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 т / 24 т, трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 т / 24 т, двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 т / 24 т, трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 т / 24 т, Автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом 40 т / 24 т, _

в) навантаження на вісь: На одинарну вісь для доріг державного значення 11,5 т, для доріг місцевого значення 7 т, На здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр 11,5 т / 7 т, від 1 до 1,3 метра 16 т / 10 т, від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах 18 т / 10,5 т, від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни 19 т / 11,5 т, від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни 23 т / 11,5 т, від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів 20 т / 11,5 т, На строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше 21 т / 13 т, понад 1,3 до 1,4 метра 24 т / 14 т.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (Офіційний вісник України, 2001 р., № 3, ст. 75).

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами б та в цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

На ділянках автомобільних доріг загального користування місцевого значення, на яких створені дорожні умови, що дають можливість рухатися з більшими фактичною масою та навантаженням на вісь, за погодженим з уповноваженим підрозділом Національної поліції рішенням власників доріг або органів, яким передано право на утримання таких доріг, можуть встановлюватися дорожні знаки 3.15 та 3.16 із параметрами, визначеними для автомобільних доріг загального користування державного значення.

Дорожнє перевезення небезпечних вантажів здійснюється відповідно до Директиви 2008/68/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 24 вересня 2008 р. про внутрішні перевезення небезпечних вантажів, Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів та нормативно-правових актів України у зазначеній сфері.

У період воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування вимоги абзаців першого та другого цього пункту не поширюються на транспортні засоби, які здійснюють перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, в інтересах якого здійснюється таке перевезення, а також вимоги підпунктів б та в абзацу першого цього пункту не поширюються на транспортні засоби спеціалізованого та/або спеціального призначення, які виконують функції ремонту залізничних колій (комплекси зварювальні мобільні марки КСМ-005).

Згідно з підпунктами 2, 6, 8, 9 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (в редакції, чинній на момент проведення рейдової перевірки, далі - Порядок №879), вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу.

Вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

Стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (далі - стаціонарний пункт) - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів.

Пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціалізований транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль (пункт 16 Порядку №879).

Відповідно до пункту 18 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Пункти 5, 6 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 №422 (далі - Порядок №422), встановлюють, що у разі коли під час проведення перевірки виявлено порушення законодавства про автомобільний транспорт, складається акт та/або протокол про адміністративне правопорушення.

У разі виявлення порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів посадові особи складають акти за формою згідно з додатками 2 і 3 до цього Порядку та повідомляють відповідний підрозділ Національної поліції про такі порушення.

Як слідує зі змісту акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.03.2023 №0060475 та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 14.03.2023 №0079148, в результаті здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу МАN, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом DONBUR, д.н.з. НОМЕР_4 , яким керував водій ОСОБА_3 , встановлено перевищення визначених законодавством вагових норм понад 10%, але не більше 20%, при перевезенні подільного вантажу, а саме: навантаження на одиночну ведучу вісь ТЗ 13,2 т при допустимих 11,5 т.

Отже, в цьому випадку перевищення на одиничну вісь ТЗ становить 1,7 т, що більше нормативно допустимого на 14,8 %.

Суд зазначає, що форма довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю визначена Порядком взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 №1007/1207 (далі - Порядок №1007/1207).

Відтак, довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 14.03.2023 №0079148, підписана посадовою особою Уктрансбезпеки, видана уповноваженим суб`єктом та в межах наданих повноважень, а, відтак, є належним доказом порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Також за результатами проведеного габаритно-вагового контролю посадовими особами Укртрансбезпеки був виданий талон від 14.03.2023 №15594 про результати зважування, в якому зафіксовано перевищення встановлених нормативів допустимого навантаження на одиночну вісь тягача /а.с. 52/.

Копії довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 14.03.2023 №0079148 та акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.03.2023 №0060475 були отримані особисто водієм транспортного засобу під час проведення рейдової перевірки, про що містяться відповідні відмітки, засвідчені особистим підписом водія.

За важливе також зазначити, що позивачем у позовній заяві не заперечується фактичне здійснення габаритно-вагового контролю з використанням технічно справного зважувального обладнання.

Суд зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин відповідна методика, якою мають керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології не затверджена.

Разом з тим, за змістом статей 4 і 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879.

На переконання суду, відсутність методики не є підставою для невнесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, габаритні параметри яких перевищують нормативні та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, не свідчить про те, що процедура зважування відбулась з порушенням норм чинного законодавства, або в зв`язку з відсутністю методики були спотворені дані зважування.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постановах від 02.08.2018 у справі №820/1420/17, від 21.09.2018 у справі №804/5296/17, від 03.07.2019 у справі №819/1381/16.

Щодо здійснення у спірному випадку транспортування сипучого вантажу, який є рухомим під час кожної зміни напрямків руху чи швидкості автомобіля, тому його маса не є сталою у різних точках під час руху, суд вважає за доцільне зазначити, що наказом Міністерства транспорту України від 14.10.2014 №363 "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" (надалі також - Правила перевезення) саме на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, які позивачем не були виконані.

Так, відповідно до підпунктів 8.14-8.15 Глави 8 Правил перевезення навантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху. Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно із пунктом 12.1 Глави 12 Правил перевезення при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Пунктом 12.5 Глави 12 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в України передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Згідно із пунктом 8.20 Глави 8 зазначених правил водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема, сипучого вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Крім того, згідно з чинним законодавством жодним національним чи міжнародним нормативним документом не передбачені виключення з Правил дорожнього руху (пункти 2.3а, 2.3б; 12.1) при перевезенні подільних (в тому числі сипучих) вантажів.

Переміщення ватажу під час руху є неприпустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Таким чином, відповідальність за пакування, навантаження, розміщення вантажу несе перевізник, а тому в усіх випадках нерівномірного навантаження на осі відповідальність за таке навантаження має нести перевізник, як учасник дорожнього руху. Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів.

У спірному випадку різниця у вазі сипучого вантажу між сусідніми осями зафіксована у акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю, а також талоні зважування від 14.03.2023.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні вимоги встановлені у частині 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух", які процитовані судом вище.

У цих положеннях законодавець не встановив жодних виключень щодо обов`язковості наявності дозволу на рух в залежності від виду вантажу, який перевозиться (подільний, неподільний вантаж, сипучий вантаж, рідини тощо), а відтак обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі виникає у разі перевищення транспортним засобом вагових та габаритних параметрів над нормативними.

В постанові від 24.07.2019 у справі №803/1540/16 Верховний Суд зауважив, якщо вагові параметри вказаного транспортного засобу перевищують нормативно допустимі вагові обмеження, що дало підстави вважати цей транспортний засіб великоваговим, для руху якого, за правилами частини 4 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", повинен бути відповідний дозвіл. Відсутність такого дозволу є достатньою підставою для накладення на товариство штрафу відповідно до статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до уповноважених органів з метою отримання дозволу на рух з перевищенням вагових обмежень чи інформації про відмову від видачі вказаного дозволу уповноваженим органом зважаючи на специфіку вантажу.

Відповідно приписів абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З`ясовуючи питання щодо обґрунтованості застосування саме до ОСОБА_1 , як до автомобільного перевізника, адміністративно-господарського штрафу за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000,00 грн), суд виходить з наступного.

Приписами пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку №363 від 14.10.1997, визначено, що перевізник - фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, який надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами. Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу. Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною.

Аналіз вищезазначених положень Правил та форми яка наведена в додатку 7 до цих Правил, свідчить, що у будь-якому разі товарно-транспортна накладна має містити обов`язкову інформацію (обов`язкові реквізити) визначену цими Правилами та відображену у додатку.

Отже, правила перевезення вантажів автомобільним транспортом України, а також постанова Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 №207, якою затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні встановлюють, визначають що товарно-транспортна накладна (ТТН) обов`язково повинна оформлятися, якщо перевезення вантажу здійснюється автомобільним транспортом на договірних умовах (тобто коли є послуга перевезення вантажу).

За змістом товарно-транспортної накладної від 12.03.2023 №1780, на яку маються посилання у акті рейдової перевірки, у спірному випадку транспортним засобом MAN ТGХ 18.440, д.н.з. НОМЕР_2 , та напівпричепу марки DONBUR, д.н.з. НОМЕР_3 , здійснювалося перевезення вантажу - пшениці нестандартної автомобільним перевізником ТОВ "Веселі садки" від ТОВ "Зерно-Агротрейд" до ТОВ Агрофірма "Добробут" з пункту навантаження Полтавська область, Кременчуцький район, с. Лутовинівка до пункту розвантаження м. Київ /а.с. 54/.

При цьому, як слідує з матеріалів справи, згідно зі свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів MAN ТGХ 18.440, д.н.з. НОМЕР_2 , та напівпричепу марки DONBUR, д.н.з. НОМЕР_3 , власниками вказаних транспортних засобів є відповідно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /а.с. 10-11/.

Матеріалами справи підтверджується, що Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області (за місцезнаходження перевізника) завчасно, 31.03.2023, повідомлено про призначення розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт на 10.05.2023 ТОВ "Веселі садки" як перевізника, відомості про якого зазначені в товарно-транспортній накладній, що була надана під час проведення перевірки /а.с. 54 зі звороту/.

Разом з тим, 08.05.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області із заявою, якою повідомив, що саме ним, а не ТОВ "Веселі садки", як автомобільним перевізником 14.03.2023 здійснювалося перевезення вантажу транспортним засобом MAN TGX 18.440, державний номерний знак НОМЕР_1 ; одночасно прохав акт проведення перевірки №346367 від 14.03.2023 направити для розгляду до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області за його місцезнаходженням /а.с. 55/.

Крім того, за змістом акту від 14.03.2023 №346367 водій ОСОБА_3 повідомив інспекторів про те, що власником транспортного засобу та перевізником у спірному випадку є саме ОСОБА_1 (вказане зафіксовано безпосередньо у самому акті) /а.с. 50 зі звороту/.

Враховуючи зазначене, 10.05.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області акт проведення перевірки №346367 від 14.03.2023 направлено для розгляду до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області (супровідний лист за вих. №14376/31-18-23 від 10.05.2023, а.с. 55 зі звороту).

При цьому, згідно даних сервісу відстеження поштових відправлень офіційного веб-сайту оператора поштового зв`язку АТ "Укрпошта" (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) вказаний акт надійшов до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області 19.05.2023 /а.с. 56/.

19.05.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області на адресу позивача ОСОБА_1 , 37842, Полтавська обл., Хорольський р-н, с. Новоаврамівка, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та підтверджену самим позивачем в позовній заяві, рекомендованим листом з повідомленням про вручення №848 направлено повідомлення за вих. №36306/34/24-23 від 19.05.2023 про призначення розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 26.05.2023 та необхідність з`явитися до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області для участі у розгляді справи та надання пояснень. Відповідно до даних сервісу відстеження поштових відправлень вказане поштове відправлення №848 було отримано позивачем 26.05.2023 /а.с. 57-58/.

На розгляд справи у призначені дату та час 26.05.2023 з`явився представник позивача, надав відповідні пояснення /а.с. 60-61/, за змістом яких ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 являється законним власником вищевказаного ТЗ. 14.03.2023 здійснювалося перевезення вантажу за маршрутом Кременчуцький район Полтавська область - місто Київ транспортним засобом МАN НОМЕР_2 . Водій ОСОБА_3 вказав інспекторам дійсного автомобільного перевізника, про що зазначено в акті перевірки. Відповідно до пункту 25 Порядку проведення рейдових перевірок справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Відтак, розглядаючи справу про порушення автотранспортного законодавства поза межами двох місяців Відділом буде порушено принцип юридичної визначеності, з огляду на те, що Порядок №1567 встановив присікальний строк розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Тобто, у спірному випадку позивачем самостійно визнано ту обставину, що саме він являється автомобільним перевізником вантажу за маршрутом Кременчуцький район Полтавська область - місто Київ транспортним засобом МАN НОМЕР_2 14.03.2023.

Посилання ОСОБА_1 на те, що автомобільним перевізником було саме ТОВ "Веселі садки", що зафіксовано в товарно-транспортній накладній, яка надана водієм в ході проведення рейдової перевірки, суд оцінює критично саме як спосіб уникнення сплати адміністративно-господарського штрафу за допущене порушення з огляду на особисте твердження позивача в поданій заяві від 08.05.2023 про перевезення ним вантажу 14.03.2023, про що вказав інспекторам і водій ОСОБА_3 та що повторно підтверджено як в заяві представника позивача від 26.05.2023, так і в позовній заяві.

Також суд звертає увагу, що порушення законодавства про автомобільний транспорт - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу зафіксовано актом рейдової перевірки саме 14.03.2023, а надана водієм товарно-транспортна накладна №1780 датована 12.03.2023 та містить відомості про вибуття вантажу 12.03.2023 09:56 з пункту навантаження Полтавська область, Кременчуцький район, с. Лутовинівка. Відомостей та доказів щодо простою автомобіля з вантажем - пшениця нестандартна з 12.03.2023 до 14.03.2023 матеріали справи не містять.

А відтак, на переконання суду, саме до ОСОБА_1 згідно абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-III має застосовуватися відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді адміністративно-господарського штрафу.

Суд зауважує, що жодних доводів та доказів з приводу фактичного недопущення позивачем, як автоперевізником, порушення вимог автотранспортного законодавства, на які маються посилання у акті рейдової перевірки, позовна заява та її матеріали не містять.

По суті єдиною та основною підставою для скасування спірної постанови позивач у позовній заяві визначає лише порушення Відділом визначеного у пункті 25 Порядку №1567 двохмісячного терміну розгляду справи про порушення.

Так, як вже зазначалося вище, відповідно до пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

За своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до статті 60 Закону №2344-ІІІ, є адміністративно-господарським штрафом, а тому він може бути застосований в порядку, встановленому ГК України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 241 ГК України визначено, що адміністративно-господарський штраф це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Статтею 250 ГК України передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, законами України "Про валюту і валютні операції", "Про банки і банківську діяльність", "Про платіжні послуги" та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на податкові та митні органи (частина 2 статті 250 ГК України)

Дія цієї статті не поширюється на адміністративно-господарські санкції, передбачені законами України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" та "Про загальну безпечність нехарчової продукції" (частина 3 статті 250 ГК України).

При цьому, інші, ніж встановлені частиною 1 статті 250 ГК України, строки застосування адміністративно-господарських санкцій можуть бути встановлені лише законом, проте спеціальним законом (Закон №2344-ІІІ) такі строки не встановлені, тому граничними строками застосування штрафу є строки, які передбачені, саме ГК України.

Відтак, дія статті 250 ГК України поширюється на адміністративно-господарські санкції, передбачені Законом України "Про автомобільний транспорт".

Тобто, існує два нормативно-правових акти, ГК України та постанова Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, які видані з одного і того ж питання, тобто регулюють однакові правовідносини, але по-різному.

Разом з тим, ієрархічні колізії нормативно-правових актів долаються шляхом застосування норми, яка закріплена в нормативно-правовому акті, що має вищу юридичну силу.

Отже, встановлення підзаконним нормативно-правовим актом менших строків, ніж передбачені частиною 1 статті 250 ГК України, не позбавляє відповідний орган державного нагляду (контролю) застосувати до суб`єкта господарювання адміністративно-господарські санкції упродовж шести місяців з дня виявлення порушення, оскільки норми ГК України мають вищу юридичну силу відносно норм Порядку №1567.

Крім того, строк, який визначено приписами Порядку №1567 як підзаконним нормативно-правовим актом, є строком розгляду справи про порушення у сфері законодавства про автомобільний транспорт, а не строком накладення адміністративно-господарського штрафу.

Таким чином, за встановлених обставин та законодавчого врегулювання питання застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог Закону №2344-ІІІ регулюються ГК України. При цьому санкції не можуть бути застосовані пізніше шести місяців з дня виявлення порушення.

Зі змісту статті 250 ГК України випливає, що законодавець встановив граничні строки застосування уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарських санкцій до суб`єктів господарювання за порушення зазначеними суб`єктами встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Фактично у наведеній статті містяться два строкові обмеження. Одне з них полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися після закінчення одного року з дня вчинення порушення суб`єктом господарювання встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Другий обмежувальний строк, встановлений у цій статті, полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть бути застосовані пізніше шести місяців з дня виявлення порушення встановлених правил здійснення господарської діяльності уповноваженим органом державної влади або органом місцевого самоврядування. Таким чином, другий обмежувальний строк у застосуванні адміністративно-господарських санкцій полягає у тому, що їх не може бути застосовано пізніше шести місяців із дня виявлення правопорушення.

Отже, при виявленні факту вчинення суб`єктом господарювання порушення під час здійснення господарської діяльності, суб`єкт владних повноважень, приймаючи рішення про накладення штрафу, має діяти в межах граничних строків, встановлених частиною 1 статті 250 ГК України. Закінчення будь-якого із встановлених цією статтею строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій.

У спірному випадку порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт було встановлено і зафіксовано 14.03.2023, а тому адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу відповідач міг застосувати до позивача до 14.09.2023.

В свою чергу, на переконання суду, порушення строку розгляду справи, передбаченого абзацом 1 пункту 25 Порядку № 1567, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування до автомобільного перевізника адміністративно-господарського штрафу, якщо при цьому було дотримано строки застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачені частиною 1 статті 250 ГК України.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що позивач в спірному випадку самостійно визнав себе автоперевізником, який здійснив 14.03.2023 перевезення вантажу автомобілем, та під час перевірки встановлено перевищення транспортним засобом встановлених законодавством вагових норм понад 10%, але не більше 20%, при перевезенні подільного вантажу без відповідного дозволу, а саме: навантаження на одиночну ведучу вісь тягача 13,2 т при максимально допустимому 11,5 т, на переконання суду, у відповідача були правові підстави для застосування до ОСОБА_1 відповідного адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (с. Новоаврамівка, Хорольський район, Полтавська область, 37842, рнокпп НОМЕР_6 ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Європейська, 155, м. Полтава, Полтавська область, 36008), Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (вул. Антоновича, буд. 51, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Гіглава