Справа № 420/20204/23
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

за участю секретаря судового засідання - Галата В.І.,

за участю сторін: позивача - не з`явився,

представника позивача - Врони А.В.,

представника відповідача - Причинченко Д.О.,

представника відповідача - Поліщука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості у загальному розмірі 7 679 454,37 грн., а саме:

- по адміністративним штрафам та іншим санкціям у розмірі 680 грн. 00 коп. на бюджетний рахунок UA0015590, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./ Одеська обл./21081100;

- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі 2 218 312 грн. 74 коп. на бюджетний рахунок UA0015001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./отг смт Ширяєве/21081100.

- з військового збору у розмірі 96 134 грн. 25 коп. на бюджетний рахунок UA0015001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./Одеська обл./11011000;

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, у розмірі 3 321 488 грн. 30 коп. на бюджетний рахунок UA0015590, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./Одеська обл./11010500;

- з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 225 718 грн. 08 коп. на бюджетний рахунок UA0015001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./Одеська обл./11011001;

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п у розмірі 1 217 121 грн. 00 коп. на бюджетний рахунок UA0015590, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./ отг смт Ширяеве /11010100.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований 10.04.2013 року за №0003711, є платником податків, у визначенні п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України, та за даними Головного управління ДПС в Одеській області перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС в Одеській області, Ширяївській державній податковій інспекції з 11.04.2023 року за №7.

Як зазначає позивач, станом на дату звернення до суду із цим позовом відповідно до інтегрованих карток платника (ІКП), довідки про податкову заборгованість та розрахунку податкового боргу, податкова заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед бюджетом складає 7 679 454,37 грн., а саме:

по адміністративним штрафам та іншим санкціям у загальній сумі 680,00 гривень;

з податку на додану вартість у загальній сумі 2 818 312,74 гривень;

з військового збору у загальній сумі 96 134,25 гривень;

з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у загальній сумі 225 718,08 гривень;

з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у загальній сумі 3 321 488,30 грн;

з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у загальній сумі 1 217 121,00 грн.

При цьому, позивач зазначає, що вказані суми заборгованості є узгодженими, оскільки виникли на підставі нарахування згідно узгоджених податкових повідомлень-рішень.

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом, відповідно до вимог п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, було винесено податкову вимогу форми Ф №0-1532 від 14.04.2023 року, яку було направлено рекомендованим листом на адресу ФОП ОСОБА_1 .

Проте, відповідачем наявну заборгованість не погашено, що стало підставою звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 15.08.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

15.09.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує.

Як зазначено у відзиві, 13.12.2019 року ГУ ДПС в Одеській області було проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 , щодо своєчасності достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2018 р., за результатами якої складено Акт перевірки від 13.12.2019 р. за № 577/15-32-33-05/ НОМЕР_1 .

На підставі зазначеного Акту перевірки від 13.12.2019 р. № 577/15-32-33-05/ НОМЕР_1 позивачем, прийняті податкові повідомлення-рішення: № від 31.01.2020 р., № від 30.01.2020 р., № від 30.01.2020 р., № від 30.01.2020 р., № від 30.01.2020 р., № від 30.01.2020 р., № від 30.01.2020 р., № від 30.01.2020 р., № від 30.01.2020 р., за № від 30.01.2020 р., № від 30.01.2020 р., № від 30.01.2020 р., № від 30.01.2020 р., № від 30.01.2020 р., а також рішення № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік того внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 30.01.2020 р., Вимогу сплату боргу (недоїмки) за № Ф- від 04.05.2020 р., Рішення за № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 04.05.2020 р.

На підставі цих рішень позивач звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Водночас, відповідач вважає, що податкові повідомлення-рішення, вимога та рішення про застосування штрафних санкцій, які стали підставою для подання позивачем позовної заяви про стягнення податкового боргу, були прийняті з порушенням норм податкового законодавства, необґрунтовані, прийняті без урахування фактичних обставин справи, порушують законні права та інтереси відповідача, тож не можуть бути підставою для нарахування та стягнення з відповідача податкового боргу.

У своїх доводах позивач посилається на те, що податковим органом було порушено процедуру проведення податкової перевірки, за результатами якої складено Акт перевірки від 13.12.2019 р. № 577/15-32-33-05/ НОМЕР_1 . У свою чергу, як вважає відповідач, встановлення протиправності дій податкового органу щодо проведення перевірки без законних підстав є достатньою та самостійною підставою для визнання наслідків такої перевірки, без аналізу протиправності висновків контролюючого органу по суті виявлених перевіркою порушень.

Також відповідачем висловлені доводи щодо строку стягнення податкового боргу. Відповідач посилався на недотримання спеціального строку давності стягнення з боржника податкового боргу, який у пункті 102.4 статті 102 ПК України встановлено у 1095 календарних днів з дня його виникнення. Зазначив, що податкові повідомлення-рішення від 30.01.2020 року є відповідним рішенням про нарахування податкового боргу контролюючим органом з якого відраховується строк позовної давності для подання до суду позову про стягнення податкового боргу.

Враховуючи, що податковий орган звернувся до суду 07.08.2023 року, відповідач вважає, що ним пропущений встановлений чинним законодавством строк у 1095 календарних днів.

13.09.2023 року від Головного управління ДПС в Одеській області надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2022 року по справі №420/4074/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень, на підтвердження правомірності та узгодження податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник податковий борг.

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.

Ухвалою суду від 10.10.2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.10.2023 року 11 год. 30 хв.

Під час розгляду справи по суті у судовому засіданні 24.10.2023 року, сторони у вступному слові надали свої пояснення щодо змісту та підстав своїх вимог і заперечень щодо предмета позову.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позові та вступному слові підстав. Посилався на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2022 року по справі №420/4074/20, як на підтвердження правомірності та узгодження податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник податковий борг.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Заслухавши учасників справи, розглянувши подані заяви по суті справи та докази для їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступні обставини та факти.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 10.04.2013 року внесено запис про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , номер запису: 0003711.

Відповідач ФОП ОСОБА_1 з 11.04.2013 року за номером НОМЕР_2 перебуває на податковому обліку в Ширяївській державній податковій інспекції Головного управління ДПС в Одеській області.

Основним видом економічної діяльності підприємця є: 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

У стані припинення не перебуває (а.с. 78-79).

Згідно розрахунку та довідки про податкову заборгованість, складених за підписом податкового керуючого О.Балан, відповідач станом на 23.06.2023 року має податковий борг у загальному розмірі 7 679 454,37 грн. (а.с. 7-9), що підтверджується даними інтегрованих карток платника податків (а.с. 10-21).

З матеріалів справи судом встановлено, що заборгованість відповідача виникла з огляду на наступне.

У період з 18.11.2019 року по 06.12.2019 року Головним управлінням ДПС в Одеській області була проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 , щодо своєчасності достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2018 р.

За результатами перевірки складений Акт перевірки від 13.12.2019 р. № 577/15-32-33-05/ НОМЕР_1 , яким зафіксовано виявлені перевіркою порушення (а.с. 25-59).

30.01.2020 року Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі виявлених порушень, прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

№ про збільшення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб (далі ПДФО) на суму 695 592 грн та за штрафними фінансовими санкціями 521 019 грн;

№ про застосування штрафної (фінансової санкції) за платежем ПДФО, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п 1 1010100 в сумі 510 грн;

№ про збільшення податкового зобов`язання з ПДФО що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 2 146 997, 12 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 536 749,28 грн;

№ про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) за платежем ПДФО в сумі 510 грн за порушення строків подання податкової декларації;

№ про збільшення податкового зобов`язання з ПДФО на суму 54 996 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 41 168,25 грн;

№ про збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість (далі ПДВ) на суму 2 235 302 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 558 825,50

№ про застосування штрафу в сумі 170 грн за порушення встановленого порядку взяття на облік (реєстрації) у контролюючих органах;

№ про застосування штрафу за платежем ПДВ на суму 2 380 грн за неподання податкової звітності;

№ про збільшення військового збору, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування на суму 178 916,42 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 44 729,11 грн;

№ про застосування штрафу в сумі 15 грн за порушення строку сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування;

№ про застосування штрафу в сумі 510 грн за порушення пункту 16.1 статті 16, пункту 44.1 статті 44, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, що виразилося в ненаданні платником податків документів.

№ про застосування штрафу в сумі 137,97 грн за порушення строку сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування;

№ про застосування штрафу в сумі 1774,48 грн за порушення строку сплати ПДФО, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування;

№ про застосування штрафу в сумі 04,08 грн за порушення строку сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування;

рішення про застосування штрафних санкцій в сумі 48 802,79 грн за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску в сумі 48 802,79 грн;.

рішення за № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в сумі 510 грн.

ФОП ОСОБА_1 оскаржив вищевказані рішення контролюючого органу у судовому порядку (справа №420/4074/20).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року по справі №420/4074/20, позов ФОП ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії ГУ ДПС в Одеській області щодо продовження проведення документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єкта підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 на підставі наказу за № 2162 від 29.11.2019.

Також, суд визнав протиправними та скасував податкові повідомлення рішення від 30.01.2020:

за № про збільшення податкового зобов`язання з ПДФО на суму 695 592 грн та за штрафними фінансовими санкціями 521 019 грн;

за № про збільшення податкового зобов`язання з ПДФО що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 2 146 997, 12 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 536 749,28 грн;

за № про збільшення податкового зобов`язання з ПДФО на суму 54 996 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 41 168,25 грн;

за № про збільшення податкового зобов`язання з ПДВ на суму 2 235 302 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 558 825,50 грн;

за № про застосування штрафу в сумі 170 грн;

за № про збільшення військового збору, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування на суму 178 916,42 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 44 729,11 грн;

за № про застосування штрафу в сумі 15 грн за порушення строку сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування;

за № про застосування штрафу в сумі 510 грн;

за № про застосування штрафу в сумі 137,97 грн за порушення строку сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування;

за № про застосування штрафу в сумі 1774,48 грн за порушення строку сплати ПДФО, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування;

за № про застосування штрафу в сумі 04,08 грн за порушення строку сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Судом визнані протиправними та скасовані вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.05.2020 за № Ф- в сумі 294 722,18 грн та рішення від 04.05.2020 за № про застосування штрафних санкцій в сумі 48 802,79 грн за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 294 722,18 грн.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 30.01.2020 за № про застосування штрафної (фінансової санкції) за платежем ПДФО, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п 1 1010100 в сумі 510 грн; за № про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) за платежем ПДФО в сумі 510 грн; за № про застосування штрафу за платежем ПДВ на суму 2 380 грн; рішення від 30.01.2020 за № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в сумі 510 грн.

16 січня 2021 року на зазначене рішення суду Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021 року по справі №420/4074/20 апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області повернуто апелянту.

20.05.2021 року Головне управління ДПС в Одеській області знову подало апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції по справі №420/4074/20.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у відкритті апеляційного провадження було відмовлено, у зв`язку з пропуском строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 16 лютого 2022 року касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задоволено, а ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року скасовано. Справу направлено до П`ятого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

За результатами апеляційного розгляду, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року по справі №420/4074/20 апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задоволено. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року скасовано. Ухвалено у справі за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дій щодо продовження проведення документальної планової виїзної перевірки, а також про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу (недоїмки) нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ФОП ОСОБА_1 була виставлена податкова вимога форми Ф від 14.04.2023 року №0-1532 (а.с. 22) про сплату податкового боргу на загальну суму 7 679 454,37 грн.

Враховуючи, що відповідачем самостійно не сплачено узгоджений податковий борг, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах встановлених законом.

Відповідно до ст.15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи (п. 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України).

Виконанням податкового обов`язку, згідно з п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України, є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Як встановлено судом, за відповідачем виник податковий борг на підставі узгоджених рішень контролюючого органу.

Так, відповідно до підпунктів 54.3.2, 53.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з п. 56.1 статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно п. 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Стаття 57 Податкового кодексу України визначає строки сплати податкового зобов`язання.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Як встановлено судом, правомірність податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішень про застосування штрафних санкцій, прийнятих на підставі Акту перевірки від 13.12.2019 р. № 577/15-32-33-05/, підтверджена у судовому порядку справа №420/4074/20.

Таким чином, вказані рішення вважаються узгодженими.

За змістом п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Відповідно до п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом на податкову адресу відповідача направлялась податкова вимога форми Ф від 14.04.2023 року №0-1532 (а.с. 22) про сплату податкового боргу на загальну суму 7 679 454,37 грн.

Станом на час розгляду справи доказів оскарження зазначеної податкової вимоги або її виконання відповідачем суду не надано.

Згідно вимог пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

У відповідності з п. 95.1, п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Судом встановлено, що позивачем додержані вищенаведені вимоги Податкового кодексу України.

Згідно з п. 41.4 ст. 41 Податкового кодексу України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено існування за відповідачем податкового боргу у розмірі 7 679 454,37 грн.

Що стосується доводів відповідача про те, що податковим органом було порушено процедуру проведення податкової перевірки, за результатами якої складено Акт перевірки від 13.12.2019 р. № 577/15-32-33-05/. Як вважає відповідач, встановлення протиправності дій податкового органу щодо проведення перевірки без законних підстав є достатньою та самостійною підставою для визнання наслідків такої перевірки, без аналізу протиправності висновків контролюючого органу по суті виявлених перевіркою порушень.

Суд відхиляє наведені доводи позивача, оскільки вони є неприйнятними в контексті спірних правовідносин.

Суд зазначає, що правомірність податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішень про застосування штрафних санкцій, прийнятих на підставі Акту перевірки від 13.12.2019 р. № 577/15-32-33-05/, на підставі яких за відповідачем виник податковий борг, не є предметом судового розгляду у даній справі та вже підтверджена у судовому порядку справа №420/4074/20.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною четвертою статті 78 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, за змістом частини четвертої статті 78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, у якому відповідні обставини зазначені як установлені. Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 90 КАС України. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Аналогічні підходи застосовані Верховним Судом у постановах від 28.04.2018 у справі №825/705/17, від 06.03.2019 у справі №813/4924/13-а, від 15.11.2019 у справі №826/198/16, від 12.10.2020 у справі №814/435/18, від 06.03.2020 у справі № 823/5064/15, від 17.11. 2021 у справі № 806/3572/17, від 07.02.2022 у справі №520/14170/19, від 22.06.2023 у справі № 260/1308/19.

Заперечуючи щодо позовних вимог про стягнення податкового боргу, позивач посилається на неправомірність податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішень про застосування штрафних санкцій, прийнятих на підставі Акту перевірки від 13.12.2019 р. № 577/15-32-33-05/, на підставі яких за відповідачем виник податковий борг.

Однак, оцінку наведеним доводам позивача вже надано судом під час розгляду адміністративної справи №420/4074/20.

Відповідачем не надано до суду інших доказів для спростування наявності за ним податкового боргу у розмірі 7 679 454,37 грн.

Також відповідачем висловлені доводи щодо строку стягнення податкового боргу. Відповідач посилався на недотримання строку давності стягнення з боржника податкового боргу, який у пункті 102.4 статті 102 ПК України встановлено у 1095 календарних днів з дня його виникнення. Зазначив, що податкові повідомлення-рішення від 30.01.2020 року є відповідним рішенням про нарахування податкового боргу контролюючим органом з якого відраховується строк позовної давності для подання до суду позову про стягнення податкового боргу.

Враховуючи, що податковий орган звернувся до суду 07.08.2023 року, відповідач вважає, що ним пропущений встановлений чинним законодавством строк у 1095 календарних днів.

Суд зазначає, що предметом позову є стягнення податкового боргу, строки та порядок стягнення якого визначаються нормами Податкового кодексу України.

Спеціальним строком звернення до суду з позовом у спорах цієї категорії справ є строк, визначений статтею 102 Податкового кодексу України.

Пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Верховний Суд у постанові від 25 лютого 2020 року по справі №1340/5767/18 сформулював такий правовий висновок: положеннями пунктів 95.1-95.3 статті 95 і пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку - 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Строк у 1095 днів є присічним для контролюючого органу, протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом, проте норми пункту 102.4 статті 102 ПК України не є такими, що обмежують суд у праві ухвалювати судове рішення про стягнення податкового боргу після закінчення 1095-денного строку, з вимогою про стягнення якого контролюючий орган звернувся вчасно.

Предметом позовних вимог є стягнення з відповідача податкової заборгованості, яка виникла на підставі прийнятих контролюючим органом рішень від 30.01.2020 року.

Водночас, як вже було зазначено, вказані рішення були оскаржені у судовому порядку та судове рішення у справі №420/4074/20 набрало законної сили 11.08.2022 року.

Відтак, грошове зобов`язання, визначене вказаними рішеннями, набуло статусу узгодженого 11.08.2022 року.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

На підставі викладеного, податковий борг в межах спірних правовідносин виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні узгодженого грошового зобов`язання у строк, визначений пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України.

З адміністративним позовом позивач звернувся до суду 07.08.2023 року.

Тобто спеціальний строк - 1095 календарних днів позивачем не пропущений.

Окрім того, суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 591-IX від 13.05.2020 року внесено зміни до абз. десятого пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України шляхом викладення його у такій редакції: «На період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.».

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин

При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі"Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, розподіл судових витрат зі сплати судового збору на користь позивача не здійснюється. Інші судові витрати не заявлені.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму податкової заборгованості у загальному розмірі 7 679 454,37 грн., а саме:

- по адміністративним штрафам та іншим санкціям у розмірі 680 грн. 00 коп. на бюджетний рахунок UA0015590, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./ Одеська обл./21081100;

- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі 2 218 312 грн. 74 коп. на бюджетний рахунок UA0015001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./отг смт Ширяєве/21081100;

- з військового збору у розмірі 96 134 грн. 25 коп. на бюджетний рахунок UA0015001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./Одеська обл./11011000;

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, у розмірі 3 321 488 грн. 30 коп. на бюджетний рахунок UA0015590, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./Одеська обл./11010500;

- з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 225 718 грн. 08 коп. на бюджетний рахунок UA0015001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./Одеська обл./11011001;

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п у розмірі 1 217 121 грн. 00 коп. на бюджетний рахунок UA0015590, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./ отг смт Ширяєве /11010100.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Повний текст рішення складений та підписаний 02.11.2023 року.

Суддя А.А. Радчук