Справа № 420/16712/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» до Одеської митниці, як відокремлений підрозділ Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 07 липня 2023 року надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» до Одеської митниці, як відокремлений підрозділ Держмитслужби, в якій позивач, з урахуванням змін від 28.09.2023, просить суд визнати протиправними та скасувати:

1) рішення про коригування митної вартості № UA500500/2023/000130/2 від 13.02.2023, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2023/000278 від 13.02.2023;

2) рішення про коригування митної вартості № UA500500/2023/000131/2 від 14.02.2023, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2023/000279 від 14.02.2023;

3) рішення про коригування митної вартості № UA500500/2023/000136/2 від 14.02.2023, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2023/000284 від 14.02.2023;

4) рішення про коригування митної вартості № UA500500/2023/000126/2 від 12.02.2023 року, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2023/000272 від 12.02.2023;

5) рішення про коригування митної вартості № UA500500/2023/000139/2 від 15.02.2023, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2023/000294 від 15.02.2023

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.07.2019 між компанією «YIWU JIAYU IMPORT AND EXPORT CO. LIMITED» (Китай), як продавцем, та ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП», як покупцем, укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) № 0607/1, за умовами якого Продавець зобов`язується продати (передати у власність) Покупцеві, а Покупець зобов`язується купити (прийняти та оплатити) товари, кількість, асортимент і технічні умови яких зазначені у інвойсах, що складають невід`ємну частину цього Договору. На виконання умов зазначеного контракту підприємство-нерезидент відправник «YIWU JIAYU IMPORT AND EXPORT CO. LIMITED» поставило позивачу партії товару, у подальшому задекларованих поданими п`ятьма деклараціями. Однак, відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості за вказаними деклараціями, які на думку позивача, є протиправними.

Ухвалою судді від 12.07.2023 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків шляхом надання до суду належним чином (нотаріально) засвідчених перекладів на державну мову всіх документів, доданих до позовної заяви, що складені іноземною мовою та доказів сплати судового збору у розмірі 27494,58 грн.

Ухвалою судді від 07.08.2023 позивачу було продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді від 04.09.2023 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у порядку статті 262 КАС України.

19.09.2023 до суду від Одеської митниці надійшов відзив (вх..№ЕС/10657/23) на позовні вимоги ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» з проханням відмовити у їх задоволенні з огляду на наступне. Як свідчать фактичні обставини справи, декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подані митні декларації (МД) № 23UA78U4 від 12.02.2023 № 23UA09U6 від 13.02.2023: № 23UA72U7 від 13.02.2023 № 23UA05U5 від 12.02.2023 № 23UA37U3 від 15.02.2023, відповідно до якої за умовами поставки CPT на митну територію України надійшов товар ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП». На виконання вимог статті 54 Митного кодексу України та зв`язку із спрацюванням профілів ризику системи управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості, під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, наявні ознаки підробки та не містяться всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів , а саме: По МД № 23UA78U4 від 12.02.2023: 1) Відповідно до пп.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. 2) Пунктом 4.2 Специфікації від 10.08.2020 №4 (далі-Специфікації) до зовнішньоекономічного договору (контракту) 06.07.2019 №0607/1 вартість кожної партії товару визначається до Специфікації, що складається на кожну партію окремо і є невід`ємною частиною контракту, але її не було надано до митного оформлення; 3) Пунктом п.3.3 контракту 19YG-099 від 24.10.2019 продавець зобов`язується надати покупцю оригінал коносаменту, але її не було надано до митного оформлення. Крім того, пунктом 4.3 Специфікації передбачено, що оплата може здійснюватися, як і на умовах передоплати так і на умовах відстрочення платежу. Оплата може проводитися частинами. При цьому в комерційному інвойсі відсутні будь-які відомості щодо оплати. По МД № 23UA09U6 від 13.02.2023: 1) відповідно до пп.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. 2) Також, пунктом 4.2 доповнень до зовнішньоекономічного контракту № 4 від 10.08.2020 вартість кожної партії товару визначається на відповідно до Специфікації, що складається на кожну партію окремо і є невід`ємною частиною контракту, але її не було надано до митного оформлення; 3) пунктом п.3.3 доповнень до зовнішньоекономічного контракту № 4 від 10.08.2020 продавець зобов`язується надати покупцю оригінал коносаменту, але її не було надано до митного оформлення. По МД № 23UA72U7 від 13.02.2023: 1) виходячи з того, що задекларований товар упакований (відповідно до пункту 3.5 зовнішньоекономічного договору від 06.07.2019 № 0607/1 та розділу 5 додаткової угоди від 10.08.2020 № 4 до вказаного договору) - відповідно до пп.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до цієї ціни, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 2) відповідно до п.4.3 додаткової угоди від 10.08.2020 № 4 до зовнішньоекономічного договору від 06.07.2019 № 0607/1 оплата за товар може здійснюватися як на умовах передоплати, так і на умовах відтермінування платежу, але у наданому до митного оформлення інвойсі від 28.12.2022 № J25422-283 умови оплати відсутні і не зрозуміло чи була фактично сплачена ціна за товар, заявлена митним брокером для підтвердження митної вартості, чи ні і документи про передоплату не надавалися. По МД № 23UA05U5 від 12.02.2023: 1) відповідно до пп.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. 2) Також, пунктом 4.2 доповнень до зовнішньоекономічного контракту № 4 від 10.08.2020 вартість кожної партії товару визначається на відповідно до Специфікації, що складається на кожну партію окремо і є невід`ємною частиною контракту, але її не було надано до митного оформлення; 3) пунктом п.3.3 доповнень до зовнішньоекономічного контракту № 4 від 10.08.2020 продавець зобов`язується надати покупцю оригінал коносаменту, але її не було надано до митного оформлення. По МД № 23UA37U3 від 15.02.2023: 1) відповідно до пп.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. 2) Також, пунктом 4.2 контракту вартість кожної партії товару визначається відповідно до Специфікації (інвойсу), що складається на кожну партію окремо і є невід`ємною частиною контракту, але її не було надано до митного оформлення; 3) пунктом п.3.3 контракту продавець зобов`язується надати покупцю оригінал коносаменту, але його не було надано до митного оформлення. 4) пунктом п.3.4 контракту від 06.07.2019 № 0607/1 зазначено що поставка товарів буде виконуватись на умовах поставки CFR, Одеса, Чорноморськ, Южний, але в інвойсі J25422-287 вказано CPT KIYV.

Таким чином, оскільки надані позивачем документи містили розбіжності ознаки підробки та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Пунктами 1, 2, 3 частини 6 статті 54 МКУ встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу. Отже, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митними деклараціями містилися розбіжності, ознаки підробки не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Ухвалою суду від 25.09.2023 клопотання представника позивача адвоката Луговського В.В., про продовження строку для подання відповіді на відзив задоволено. Продовжено товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву, який встановити протягом п`яти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Також, 25.09.2023 ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача Яровенко Д.О., про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

28.09.2023 до суду надійшла заява (вх..№ЕП/39038/23) представника позивача про внесення виправлень до номеру одного з спірних рішень, а саме рішення про коригування митної вартості № UA500500/2023/000124/2 замінити на №UA500500/2023/000126/2 від 12.02.2023 року, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2023/000272 від 12.02.2023. Додано відповідне рішення про коригування митної вартості товару з копією листа відповідача від 25.09.2023 про надання інформації в якій митний орган вказує про допущення технічної помилки при зазначенні номеру рішення за МД №23UA05U5.

03.10.2023 ухвалою суду задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» про зміну предмету позову та продовжено розгляд справи зі зміненими вимогами.

Інших заяв/клопотань по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено таке.

Судом встановлено, що 06.07.2019 між YIWU JIAYU IMPORT AND EXPORT CO., LIMITED (Китай) (Продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» (Покупець) було укладено Договір поставки товару №0607/1 (а.с.29-36), за умовами якого Продавець зобов`язаний продати (передати у власність) Покупцеві, а Покупець зобов`язується купити (прийняти та оплатити) товари, кількість, асортимент і технічні умови яких зазначені у інвойсах, що складають невід`ємну частину цього Договору (далі - Контракт).

Ціни на товари, їх кількість та асортимент, що поставляються за цим Договором, зазначені у інвойсах на кожну окрему поставку. Валюта контракту - долар США. Сума контракту складається з суми інвойсів (п.2 Контракту). Поставка товарів буде виконуватися на умовах CFR, Одеса, «Чорноморськ», Южний (Інкотермс 2010) (п.3.4 Контракту). Продавець має здійснити страхування Товару від звичайних ризиків у незалежних страхових компанії у відповідності з їх правилами транспортного страхування на суму партії Товару, яка поставляється. У разі відмови Продавця від страхування Товар, відповідальність за його збереження покладається на Продавця (п.3.6-3.7 Контракту). Розрахунки за кожну партію товару здійснюється в безготівковій формі на умовах оплати за фактично поставлений товар. Можливе здійснення передплати за партію товару на умовах, що зазначені у відповідному інвойсі (п.5.1 Контракту). Форма розрахунків: банківський переказ на банківські реквізити Продавця, які зазначені у цьому договорі (п.5.3 Контракту).

До позовної заяви позивачем додано копії Додаткової угоди № 1 до Договору поставки товару №0607 від 06.07.2019 якою сторони домовились, що страхування вантажу за Договором поставки №0607/1 від 06.07.2019 є правом, а не обов`язком Сторін Договору. Сторони домовились визнати не чинними п.п.3.6, 3.7 договору №0607/1 від 06.07.2019 (а.с.15).

10.08.2020 між сторонами Контракту була укладена Додаткова угода №4 до Договору поставки товару №0607/1 якою були внесені зміни в умови (пункти) Контракту (а.с.16-26).

Так, пункт 1.1 та 1.2 Контракту сторони домовились викласти в наступній редакції: В порядку та на умовах, визначених цим Контрактом, Продавець зобов`язується поставити Покупцеві, а Покупець зобов`язується купити товари (далі «Товар»), кількість, асортимент і технічні характеристики яких вказані в інвойсах (Специфікаціях) на кожну поставку, що становлять невід`ємну частину цього Контракту. Умови цього Контракту викладені Сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс-2010».

Кількість і асортимент Товару, що Поставляється за цим Контрактом, вказується в інвойсах (Специфікаціях) на кожну окрему поставку, які є невід`ємною частиною цього Контракту (п.2.1 Додаткової угоди №4).

Поставка Товару Продавцем Покупцеві повинна здійснюватися під час морського перевезення на умовах, визначених для кожної поставки Специфікації та/або інвойсі, відповідно до «Інкотермс-2010» (п.3.1 Додаткової угоди №4).

Продавець зобов`язується надати Покупцю наступні документи: оригінал комерційного рахунку (інвойсу), оригінал Коносаменту, пакувальний лист, інші документи, узгоджені сторонами (п.3.3 Додаткової угоди №4).

Кількість і асортимент Товару, що Поставляється за цим Контрактом, вказується в інвойсах (Специфікаціях) на кожну окрему поставку, які є невід`ємною частиною цього Контракту (п.2.1 Додаткової угоди №4).

Поставка товару Продавцем Покупцеві повинна здійснюватися під час морського перевезення на умовах, визначених для кожної поставки в Специфікації та/або інвойсі, відповідно до «Інкотермс-2010» (п.3.1 Додаткової угоди №4).

Вартість кожної партії Товару визначається відповідно до Специфікації (інвойсу), що складається на кожну партію окремо і є невід`ємною частиною цього Контракту. Оплата може здійснюватися як на умовах передоплати, так і на умовах відстрочення платежу. Оплата може проводитись частинами. Передоплата партії Товару проводиться на підставі інвойсу-проформи до прибуття вантажу. Сплачена партія Товару повинна прибути на митну територію України не пізніше 300 днів з моменту списання грошових коштів з рахунку Покупця (п.п.4.2 4.3.2 Додаткової угоди №4).

Продавець вживає всіх заходів для надійної і належної упаковки Товару, що захищає його від пошкоджень при завантаженні-розвантаженні, транспортуванні та зберіганні. Сторони погодили, що Товар поставляється Покупцю у безповоротній упаковці (п.п.5.1, 5.6 Додаткової угоди №4).

Додатковою угодою №6 до Контракту №0607/1 від 16.08.2021 та Додатковою угодою №7 до Контракту №0607/1 від 26.01.2022 сторони доповнили Контракт юридичними адресами та банківськими реквізитами (а.с.27-28).

У лютому 2023 року YIWU JIAYU IMPORT AND EXPORT CO., LIMITED (Китай) (Продавець) поставив позивачу партії товару.

З метою митного оформлення отриманого товару позивачем для підтвердження їх митної вартості до Одеської митниці 12.02.2023 було подано митну декларацію № 23UA05U5, у якій було визначено митну вартість товарів, що імпортуються, за основним методом - за ціною контракту (а.с. 100).

Однак, за результатом отриманої декларації Одеська митниця 12.02.2023 винесла Рішення №UA500500/2023/000126/2 про коригування митної вартості товарів та, відповідно, визначення митної вартості товарів за резервним методом. У прийнятому рішенні Одеська митниця зазначила наступне:

1) відповідно до пп.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

2) Також, пунктом 4.2 доповнень до зовнішньоекономічного контракту № 4 від 10.08.2020 вартість кожної партії товару визначається на відповідно до Специфікації, що складається на кожну партію окремо і є невід`ємною частиною контракту, але її не було надано до митного оформлення;

3) пунктом п.3.3 доповнень до зовнішньоекономічного контракту № 4 від 10.08.2020 продавець зобов`язується надати покупцю оригінал коносаменту, але її не було надано до митного оформлення.

Також 12.02.2023 позивачем було подано до Одеської митниці митну декларацію 23UA78U4 у якій митну вартість товарів було визначено також за ціною контракту (а.с.49). Проте Одеською митницею 13.02.2023 було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000130/2 (а.с.37-38) з зазначенням наступних підстав:

1) Відповідно до пп.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

2) Пунктом 4.2 Специфікації від 10.08.2020 №4 до зовнішньоекономічного договору (контракту) 06.07.2019 №0607/1 вартість кожної партії товару визначається до Специфікації, що складається на кожну партію окремо і є невід`ємною частиною контракту, але її не було надано до митного оформлення;

3) Пунктом п.3.3 контракту 19YG-099 від 24.10.2019 продавець зобов`язується надати покупцю оригінал коносаменту, але її не було надано до митного оформлення. Крім того, пунктом 4.3 Специфікації передбачено, що оплата може здійснюватися, як і на умовах передоплати так і на умовах відстрочення платежу. Оплата може проводитися частинами. При цьому в комерційному інвойсі відсутні будь-які відомості щодо оплати.

13.02.2023 позивач подав до Одеської митниці митну декларацію №23UA09U6 у якій митну вартість товарів було визначено також за ціною договору. За результатами її опрацювання відповідач 14.02.2023 прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000131/2 (а.с.54) з посиланням на наступні підстави:

1) відповідно до пп.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

2) Також, пунктом 4.2 доповнень до зовнішньоекономічного контракту № 4 від 10.08.2020 вартість кожної партії товару визначається на відповідно до Специфікації, що складається на кожну партію окремо і є невід`ємною частиною контракту, але її не було надано до митного оформлення;

3) пунктом п.3.3 доповнень до зовнішньоекономічного контракту № 4 від 10.08.2020 продавець зобов`язується надати покупцю оригінал коносаменту, але її не було надано до митного оформлення.

Також 13.02.2023 до Одеської митниці позивачем було подано митну декларацію №23UA72U7 у з визначенням митної вартості за ціною договору. За результатами її опрацювання відповідач 14.02.2023 прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000136/2 (а.с.70) з посиланням на наступні підстави:

1) виходячи з того, що задекларований товар упакований (відповідно до пункту 3.5 зовнішньоекономічного договору від 06.07.2019 № 0607/1 та розділу 5 додаткової угоди від 10.08.2020 № 4 до вказаного договору) - відповідно до пп.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до цієї ціни, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) відповідно до п.4.3 додаткової угоди від 10.08.2020 № 4 до зовнішньоекономічного договору від 06.07.2019 № 0607/1 оплата за товар може здійснюватися як на умовах передоплати, так і на умовах відтермінування платежу, але у наданому до митного оформлення інвойсі від 28.12.2022 № J25422-283 умови оплати відсутні і не зрозуміло чи була фактично сплачена ціна за товар, заявлена митним брокером для підтвердження митної вартості , чи ні і документи про передоплату не надавалися.

15.02.2023 позивач подав до Одеської митниці п`яту митну декларацію №23UA37U3 в якій ціна товару також була визначена за ціною договору. Митним органом 15.02.2023 прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000139/2 (а.с.104):

1) відповідно до пп.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

2) Також, пунктом 4.2 контракту вартість кожної партії товару визначається відповідно до Специфікації (інвойсу), що складається на кожну партію окремо і є невід`ємною частиною контракту, але її не було надано до митного оформлення;

3) пунктом п.3.3 контракту продавець зобов`язується надати покупцю оригінал коносаменту, але його не було надано до митного оформлення.

4) пунктом п.3.4 контракту від 06.07.2019 № 0607/1 зазначено що поставка товарів буде виконуватись на умовах поставки CFR, Одеса, Чорноморськ, Южний, але в інвойсі J25422-287 вказано CPT KIYV.

Для підтвердження митної вартості товару, як вбачається з карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, декларантом до вищезазначених митних декларацій були надані наступні однакові документи:

- пакувальний лист від 28.12.2022;

- рахунок-фактура (інвойс) від 28.12.2022;

- автотранспортна накладна від 08.02.2023;

- декларація про походження товару від 28.12.2022;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 06.07.2019;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 від 10.08.2020;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №6 від 16.08.2021;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №7 від 26.01.2022;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №0607/1 від 06.07.2019;

- довіреність б/н від 03.01.2023.

Крім того, при поданні митних декларацій №23UA05U5 та №23UA37U3 позивачем додатково було надано до документів прейскурант (прайс-лист) виробника товару №J25422-282-PR та №J25422-287-PR від 28.12.2022.

Відповідачем було додатково витребувано у позивача інші документи для підтвердження митної вартості товару.

Відповідач зазначає, що за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим.

За результатом проведеної консультації мiж митним органом та декларантом у відношенні товарів по МД № 23UA78U4 від 12.02.2023 застосовано метод за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2а).

По МД № 23UA09U6 від 13.02.2023, № 23UA72U7 від 13.02.2023, № 23UA05U5 від 12.02.2023, № 23UA37U3 від 15.02.2023 застосовано резервний метод (метод 2 ґ).

Тобто, поставлений товар було випущено у вільний обіг за результатом сплати позивачем різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного рішення, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно положень МК України, митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Частинами 1, 2 ст. 59 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням методу за ціною договору щодо ідентичних товарів, передбачено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Так, судом встановлено, що оскільки митну вартість товарів не можна було визначити шляхом використання методу, зазначеного у ст.58 МК України (метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано метод визначення митної вартості другорядний: резервний метод.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини десятої статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Повертаючись до обставин справи, суд звертає увагу митного органу на пункт 5.6 Додаткової угоди №4 до Договору поставки товару №0607/1 від 10.08.2020: Продавець вживає всіх заходів для надійної і належної упаковки Товару, що захищає його від пошкоджень при завантаженні-розвантаженні, транспортуванні та зберіганні. Сторони погодили, що Товар поставляється Покупцю у безповоротній упаковці (а.с.22).

До того ж, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД « 37. Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митних декларацій поданих позивачем зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Отже, за умовами Контракту та доповнень до нього ціна товару включає в себе вартість упаковки та пакування, у зв`язку з чим згідно з положеннями підпункту «в» пункту 1 частини десятої статті 58 МК України ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості.

Аналогічна правова позиція була висловлена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.01.2019 у справі № 815/6794/17 та у справі № 160/8775/18 від 18.12.2019, що враховує суд в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

В спірних рішеннях №UA500500/2023/000126/2 (інвойс №J25422-282 від 28.12.2022), №UA500500/2023/000130/2 (інвойс №J25422-284 від 28.12.2022), №UA500500/2023/000131/2 (інвойс №J25422-286 від 28.12.2022), №UA500500/2023/000139/2 (інвойс №J25422-287 від 28.12.2022) митним органом зазначено однакову підставу для коригування митної вартості товару: Пунктом 4.2 доповнень до зовнішньоекономічного контракту №4 від 10.08.2020 вартість кожної партії товару визначається до Специфікації, що складається на кожну партію окремо і є невід`ємною частиною контракту, але її не було надано до митного оформлення.

Інвойс це документ, у якому зазначаються товари та послуги, які компанія надає клієнту, та зазначається зобов`язання клієнта на оплату цих послуг. Інвойси є основою системи податкового обліку малого та середнього бізнесу.

У п. 3 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України зазначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

Суд акцентує увагу митного органу на тому, що виходячи зі змісту Контракту та доповнень до нього, сторони узгодили, що інвойс на кожну партію товару та специфікація це одне і теж саме, інвойс і є специфікацією.

Так, відповідно до п. 2.1 Додаткової угоди №4: Кількість і асортимент Товару, що Поставляється за цим Контрактом, вказується в інвойсах (Специфікаціях) на кожну окрему поставку, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений частиною другою статті 53 Митного кодексу України, серед яких рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

Щодо посилань митного органу в спірних рішеннях №UA500500/2023/000126/2, №UA500500/2023/000130/2, №UA500500/2023/000131/2, №UA500500/2023/000139/2 на відсутність оригіналу Коносаменту, наявність якого встановлено пунктом п.3.3 доповнень до зовнішньоекономічного контракту № 4 від 10.08.2020, суд зазначає таке.

Згідно з положенням статті 137 Кодексу торговельного мореплавства, після приймання вантажу до перевезення перевізник вантажу, капітан або агент перевізника зобов`язані видати відправнику коносамент, який є доказом прийому перевізником вантажу, зазначеного в коносаменті. Перевізник може видати інший, ніж коносамент, документ на підтвердження отримання вантажу для перевезення. Такий документ є першорядним доказом укладання договору морського перевезення і приймання перевізником вантажу, як його описано в цьому документі.

Отже, виходячи з переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, наведений в ч. 2 ст. 53 МК України, та правовою природою коносаменту, суд приходить до висновку, що коносамент не є документом, що підтверджує митну вартість товару, а підтверджує лише факт отримання перевізником товару.

Пункт 3.3 Додаткової угоди №4 встановлений сторонами для узгодження своїх власних відносин як суб`єктів господарювання та з метою уникнення непорозумінь і спорів у разі пошкодження або втрати товару. Коносамент є підтвердженням перенесення відповідальності за збереження товару від відправника та перевізника та не може бути доказом підтвердження дійсної вартості товару, що перевозиться - розмитнюється.

До того ж, вище судом були наведені ряд документів, що підтверджують понесені позивачем витрати на транспортування товару, саме тому додаткове витребування у позивача коносаменту є безпідставним та необґрунтованим заходом.

В рішеннях №UA500500/2023/000130/2 та №UA500500/2023/000136/2 відповідач зазначив, що за п.4.3 додаткової угоди від 10.08.2020 № 4 до зовнішньоекономічного договору від 06.07.2019 № 0607/1 оплата за товар може здійснюватися як на умовах передоплати, так і на умовах відтермінування платежу, але у наданих до митного оформлення інвойсах від 28.12.2022 № J25422-283 та № J25422-284 умови оплати відсутні і не зрозуміло чи була фактично сплачена ціна за товар, заявлена митним брокером для підтвердження митної вартості, чи ні і документи про передоплату не надавалися.

Частина 2 статті 53 МК України визначає, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу)».

Умови оплати товару є вільним вибором сторін договору як і умова встановлення предоплат, післяплат чи часткових оплат.

Суд зазначає, що умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, що викладені у постановах від 17.04.2018 по справі №815/329/17 та від 26.11.2020 по справі №540/2455/19.

Щодо умов поставки товару, які, на думку митного органу, були порушенні (рішення № UA500500/2023/000139/2), а саме пунктом п.3.4 контракту від 06.07.2019 № 0607/1 зазначено що поставка товарів буде виконуватись на умовах поставки CFR, Одеса, Чорноморськ, Южний, але в інвойсі J25422-287 вказано CPT KIYV, суд зазначає наступне.

В інвойсі №J25422-282 від 28.12.2022 зазначено, що умовами поставки є CPT KIYV (а.с.92).

Посилання відповідача на зміст п. 3.4 Контакту від 06.07.2019 є помилковими, оскільки Додатковою угодою №4, що була надана відповідачу з митною декларацією, до Контракту від 06.07.2019 № 0607/1 були внесені значні зміни, у тому числі щодо умов поставки.

Так, згідно з п.3.1 Додаткової угоди №4, поставка Товару Продавцем Покупцеві повинна здійснюватися під час морського перевезення на умовах, визначених для кожної поставки Специфікації та/або інвойсі, відповідно до «Інкотермс-2010» (а.с.18).

Таким чином, сторонами підприємницької діяльності визначено, що умови поставки будуть встановлюватись для кожної партії товару окремо. Тому, обираючи в інвойсі J25422-282 умову поставки CPT KIYV сторони Контракту діяли у відповідності з досягненими домовленостями на які не може впливати митний орган.

Отже, надані ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН» документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом. Одеською митницею при прийнятті оскаржуваного рішення не було надано жодних доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

При цьому розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Що стосується витребування контролюючим органом додаткових документів у позивача, то суд зазначає, що лише у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів. При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, зокрема у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 820/231/16, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 по справі №1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позивачем надано до Одеської митниці відповідні документи, які підтверджують митну вартість товарів за митними деклараціями, у відповідності до положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України та які не містять розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

На переконання суду правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу повинні були бути належним чином спростовані відповідачем.

Так, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 року по справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії і Тошкуце та інші проти Румунії) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (Онер`їлдіз проти Туреччини).

За встановлених обставин, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та у повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Відтак, наявність в оскаржуваному рішенні припущень митного органу свідчить про його невмотивованість.

З огляду на викладене, митним органом не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів митний орган повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.

Митний орган зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також необхідно врахувати, що в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також Інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №820/17417/14 та від 04.09.2018 у справі №818/1186/17.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення є необґрунтованими, а відтак позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» є такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір за подання даної позовної заяви у сумі 27495,00 грн (платіжне доручення №121 від 31.07.2023 та №133 від 08.08.2023).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» судового збору у розмірі 27495,00 грн.

18.09.2023 до суду надійшло клопотання (вх..№31627/23) представника позивача адвоката Логовського В.В., про компенсацію судових витрат, а саме просить суд врахувати понесені витрати на здійснення перекладу письмових доказів, згідно наданих доказів при здійсненні розподілу судових витрат. На виконання вимог ухвали Суду про залишення позовної заяви без руху, Позивачем було залучено для перекладу товаросупровідних документів з нотаріальним засвідченням, які надавалися суду, перекладача, у зв`язку із чим понесено судові витрати у сумі 23110, 00 грн.

На підтвердження факту понесених витрат та виконання вимог ч.5 ст. 137 КАС України позивач додав до клопотання рахунок-фактуру «№7-2152 від 21.07.2023 про сплату 23110,00 грн за послуги письмового перекладу по справі №420/16712/23, платіжну інструкцію №118 від 24.07.2023, Акт №7-2152 здачі-прийняття робіт від 27.07.2023.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Однак, відповідних заперечень від відповідача щодо понесених позивачем витрат на здійснення перекладу, до суду не надходило.

Дослідивши надані сторонами докази та доводи щодо їх обґрунтованості, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.6 ст.137 КАС України, розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

Положеннями ч.7 ст. 137 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.8 ст.137 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем організовано здійснення перекладу документів з англійської та китайської мов, а саме: міжнародні товарно-транспортні накладні (а.с.139-146); експортні вантажні митні декларації Китайької Народної Республіки (а.с.147-153); інвойси з листами пакування та прайс - листами (а.с. 154-170); коносаменти (а.с.170-176);

Підпис перекладача був засвідчений приватним нотаріусом.

Так, позивачем були понесені витрати у зв`язку із залученням перекладача у загальному розмірі 23110,00 грн.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що переклад документів замовлений позивачем вже під час розгляду справи в суді та наданий до суду з метою доведення своєї позиції, а понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.

Отже, суд вважає, що пов`язані з перекладом документів є судовими витратами у розумінні ст. 132 КАС України.

Таким чином, враховуючи надані позивачем докази понесення витрат на залучення перекладача, вимоги представника ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» - адвоката Логовського В.В., в частині стягнення 23110,00 грн понесених на здійснення перекладу, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72, 77, 80, 134, 137, 138, 142, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» до Одеської митниці, як відокремлений підрозділ Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати:

1) рішення про коригування митної вартості № UA500500/2023/000130/2 від 13.02.2023, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2023/000278 від 13.02.2023;

2) рішення про коригування митної вартості №UA500500/2023/000131/2 від 14.02.2023, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000279 від 14.02.2023;

3) рішення про коригування митної вартості №UA500500/2023/000136/2 від 14.02.2023, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000284 від 14.02.2023;

4) рішення про коригування митної вартості №UA500500/2023/000126/2 від 12.02.2023 року, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000272від 12.02.2023;

5) рішення про коригування митної вартості №UA500500/2023/000139/2 від 15.02.2023, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000294 від 15.02.2023.

Стягнути з Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» суму сплаченого судового збору у розмірі 27495,00 грн.

Стягнути з Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» судові витрати, пов`язані із залученням перекладача у розмірі 23110,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП» (67801, Одеська область, Овідіопольський район, смт Овідіополь, вул. Вертелецького, 10, );

Відповідач - Одеська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА