Справа № 200/4761/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2023 року Справа№200/4761/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях про визнання протиправною і скасування постанови,

У С Т А Н О В И В :

Адвокат Верченко Ольга Олександрівна звернулася до суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 до Державної служби безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (далі - відповідач), відповідно до якої просить визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях № 029448 від 15.08.2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.09.2023 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 200/4761/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

06.09.2023 року від представниці позивача до суду надійшла уточнена позовна заява, у якій нею було виправлено по батькові позивача - " ОСОБА_2 " замість " ОСОБА_3 ", в іншій частині позовні вимоги залишилися аналогічними первісно заявленим.

Також до вказаної заяви представницею позивача надано ордер серії АН № 1242283 від 29.08.2023 року, який був виданий адвокатом Верченко Ольгою Олександрівною на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 (далі - позивач).

Уточнена позовна заява приймається судом до розгляду, у зв`язку з чим розгляд даної справи та ухвалення цього рішення здійснюються з її урахуванням.

В обґрунтування свого позову позивач вказує на те, що постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу № 029448 від 15.08.2023 року, яка була винесена виконуючим обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі акта перевірки від 06.07.2023 року № АР 007510, на позивача накладено штраф у сумі 17000,00 грн. за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Як стверджується позивачем, водій транспортного засобу, що був підданий перевірці 06.07.2023 року, перевозив вантаж для власних потреб, власним транспортним засобом, без залучення безпосередніх перевізників, отже, не надавав на момент перевірки жодних послуг із перевезення вантажів і такими послугами не користувався.

При цьому, як зазначається у позовній заяві, наявність у водія транспортного засобу на момент проведення перевірки товарно-транспортної накладної, що вказує на факт надання послуг із вантажного перевезення, не є безумовним доказом того, що вантажовідправник чи водій надавали (здійснювали) послуги з перевезення вантажів.

Відтак, на переконання позивача, в даному разі не здійснювалося перевезення вантажу, тоді як за абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" накладення штрафу передбачено виключно при наданні послуг по перевезенню вантажів.

З огляду на викладене, позивач вважає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15.08.2023 року № 029448 протиправною і просить її скасувати.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач, серед іншого, зазначає про те, що оскаржувана постанова № 029448 від 15.08.2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу є повністю законною та обґрунтованою.

Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує на те, що відповідно до Закону України "Про автомобільний транспорт" та Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року, а також згідно з Щотижневим графіком проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області та направленням на перевірку № НР 000207 від 03.07.2023 року, 06.07.2023 року співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області проводилась рейдова перевірка на 804 км автодороги "Київ - Чоп".

В ході вказаної перевірки був зупинений транспортний засіб марки "DAF", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Під час перевірки даного транспортного засобу було встановлено, що він належить та використовується позивачем (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та товарно-транспортна накладна № Р 41 від 04.07.2023 року). Також установлено, що даний транспортний засіб обладнаний цифровим тахографом.

На момент проведення перевірки виявлено відсутність особистої картки водія, у зв`язку з чим складено акт № АР 007510 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 06.07.2023 року.

Повідомленням № 59503/38/24-23 від 07.08.2023 року, направленим 08.08.2023 року рекомендованим листом № 295, позивача було викликано для розгляду справи про порушення на 15.08.2023 року з 09:00 до 12:00.

Дане відправлення було отримане позивачем 11.08.2023 року і 15.08.2023 року позивач прибув до відповідача та надав відповідні пояснення.

15.08.2023 року за результатами розгляду акта від 06.07.2023 року № АР 007510 було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за № 029448, копію якої направлено позивачу 15.08.2023 року рекомендованим листом № 255.

Серед іншого, відповідач також зазначає, що проведеною 06.07.2023 року перевіркою встановлено, що позивачем надавалися послуги з автомобільного перевезення вантажів. На користь цього факту свідчить товарно-транспортна накладна № Р 41 від 04.07.2023 року, яка була надана водієм та зі змісту якої видно, що позивач, будучи автомобільним перевізником, здійснював перевезення вантажу до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛ ЛТД". Отже, твердження позивача щодо перевезення вантажу для власних потреб, на переконання відповідача, є такими, що не відображають дійсні обставини.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач у справі, ОСОБА_1 , зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа - підприємець (код НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності позивача є: "16.10 Лісопильне та стругальне виробництво".

06.07.2023 року під час рейдової перевірки, яка проводилась співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області згідно із Щотижневим графіком проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області та направленням на перевірку № НР 000207 від 03.07.2023 року, на автодорозі "Київ - Чоп" (804 км), було зупинено транспортний засіб марки "DAF", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 (посвідчення водія НОМЕР_4 ).

В ході перевірки вказаного транспортного засобу було виявлено, що цей транспортний засіб обладнаний цифровим тахографом, однак у водія відсутня особиста картка водія, що передбачена положеннями Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, як була затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року № 385.

Під час перевірки транспортного засобу встановлено, що його власником є ОСОБА_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ).

Крім того, при перевірці зазначеного транспортного засобу було встановлено, що його власник, ОСОБА_1 , який зареєстрований як фізична особа - підприємець, на момент проведення цієї перевірки здійснював перевезення вантажу.

Так, відповідно до наданої водієм ОСОБА_1 товарно-транспортної накладної від 04.07.2023 року № Р 41, позивач здійснював перевезення вантажу (стрічка різного розміру) від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ВК АЛЬЯНС" (вантажовідправник) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛ ЛТД" (вантажоодержувач).

Суд зауважує, що у вказаній товарно-транспортній накладній позивач зазначений саме в якості автомобільного перевізника (ФОП ОСОБА_1 ). При цьому згідно з відмітками у товарно-транспортній накладній вантаж був прийнятий до перевезення, однак не зданий на момент проведення перевірки вантажоодержувачу.

Отже, позивач на момент перевірки 06.07.2023 року, будучи власником транспортного засобу, підданого перевірці, здійснював перевезення вантажу автомобільним транспортом.

У зв`язку з наведеними вище обставинами був складений акт № АР 007510 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 06.07.2023 року.

Водій транспортного засобу від надання пояснень відмовився, про що до вказаного акта був внесений відповідний запис, однак сам акт підписав.

Суд звертає увагу на те, що позивач у своїй позовній заяві не заперечує обставин щодо відсутності у водія особистої картки водія на момент проведення перевірки.

Повідомленням № 59503/38/24-23 від 07.08.2023 року, направленим 08.08.2023 року рекомендованим листом № 295, позивача було викликано для розгляду справи про порушення на 15.08.2023 року з 09:00 до 12:00.

Дане поштове відправлення було отримане позивачем 11.08.2023 року, про що свідчить відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення.

15.08.2023 року позивач прибув до відповідача та надав відповідні пояснення.

За результатами розгляду акта від 06.07.2023 року № АР 007510 відповідачем винесено оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 029448 від 15.08.2023 року, за якою на позивача накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн. (порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Копію вказаної постанови було направлено позивачу 15.08.2023 року рекомендованим листом № 255.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним нормативним актом, що регулює спірні правовідносини є Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

На підставі положень статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону, а також інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного та санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, який визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Частиною 1 статті 48 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії зобов`язані мати та пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Відповідно до частини 2 статті 48 Закону № 2344-III документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Суд зазначає, що частина 2 статті 48 Закону № 2344-III передбачає наявність й інших документів, які визначені законодавством, тобто перелік документів, наведених у частині 2 статті 48 Закону № 2344-III, не є вичерпним.

24.06.2010 року Міністерством транспорту та зв`язку України прийнято наказ № 385, яким була затверджена Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі - Інструкція № 385).

Пунктом 1.3. Інструкції № 385 визначено, що ця інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

За пунктом 1.4. Інструкції № 385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Відповідно до пункту 3.1. Інструкції № 385 установлено, що виробники транспортних засобів, перевізники, водії, ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.

Положеннями пункту 3.3. Інструкції № 385 передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа і управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у випадку обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у випадку несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи і відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у випадку несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи і відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у тахографі, та забезпечує належне зберігання цих записів.

Як визначено пунктами 3.5., 3.6. Інструкції № 385, перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий), і забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами.

07.06.2010 року Міністерство транспорту та зв`язку України прийняло наказ за № 340, яким затвердило Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Положення № 340), що встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Згідно з пунктом 1.3. Положення № 340 його вимоги поширюються на автомобільних перевізників, а також водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

За пунктом 6.1. Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Відповідно до пункту 6.2. Положення № 340 облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

Згідно з пунктом 6.3. Положення № 340 водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що водій, який здійснює перевезення на вантажному автомобілі, обладнаному тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа, у випадку обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 1567 даний Порядок визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до пунктів 2 та 4 Порядку № 1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Пунктом 14 Порядку № 1567 установлено, що рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Положеннями абзаців 1 та 2 статті 15 Порядку № 1567 визначено, що при проведенні рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Абзацом 1 пункту 21 Порядку № 1567 передбачено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Як свідчать матеріали справи, під час проведення перевірки встановлено перевезення вантажу за відсутності на час перевірки документів, визначених чинним законодавством, а саме - особистої картки водія до цифрового тахографу.

Вантаж перевозився на транспортному засобі марки "DAF", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності позивачу (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ), під керуванням особисто позивача.

Згідно з наданою водієм при проведенні перевірки товарно-транспортною накладною від 04.07.2023 року № Р 41 позивач здійснював перевезення вантажу (тобто внутрішнє переміщення) від вантажовідправника - Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ВК АЛЬЯНС", до вантажоодержувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛ ЛТД". При цьому позивач у накладній зазначений саме в якості автомобільного перевізника.

Суд зазначає, що згідно з товарно-транспортною накладною від 04.07.2023 року № Р 41 позивач здійснював перевезення вантажу за маршрутом від м. Запоріжжя до м. Ужгород.

При цьому, як вже було вказано, згідно з відмітками у товарно-транспортній накладній від 04.07.2023 року № Р 41 вантаж був прийнятий від вантажовідправника до перевезення, однак не зданий перевізником вантажоодержувачу на момент проведення перевірки.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, який надано до суду, в розділі видів економічної діяльності позивача зазначено, серед інших, вид економічної діяльності - "49.41 Вантажний автомобільний транспорт", що свідчить про відповідність видів його економічної діяльності до приналежності йому статусу "автомобільний перевізник".

З огляду на викладене, позивач у розумінні норм Закону № 2344-III був перевізником у розглядуваному випадку, враховуючи визначення його перевізником у товарно-транспортній накладній та на приналежність йому на праві власності транспортного засобу.

Враховуючи наведене, судом відхиляються доводи позивача стосовно того, що водієм транспортного засобу здійснювалося перевезення вантажу для власних потреб як такі, що суперечать фактичним обставинам.

Судом установлено, що при проведенні перевірки транспортний засіб позивача було обладнано цифровим тахографом, відповідно до чинного законодавства України, однак на момент перевірки у водія була відсутня особиста картка водія до цифрового тахографу, що не заперечується позивачем у позовній заяві та інших наданих до суду документах.

Відтак, позивачем допущено порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді відсутності передбачених чинним законодавством документів.

Відповідно до вимог абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III до автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з абзацом 1 пункту 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за наявності письмової заяви уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за її наявності).

Судом установлено, що повідомленням № 59503/38/24-23 від 07.08.2023 року позивача було викликано для розгляду справи про порушення на 15.08.2023 року з 09:00 до 12:00, шляхом його надіслання рекомендованим поштовим відправленням № 870.

Дане поштове відправлення було отримане позивачем 11.08.2023 року, про що свідчить відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення.

15.08.2023 року позивач прибув до відповідача та надав відповідні пояснення.

Отже, позивач був своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце розгляду відносно нього справи про порушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідачем правомірно було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 029448 від 15.08.2023 року за порушення статті 48 Закону № 2344-III і, відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III, застосовано відносно позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки відповідач довів обґрунтованість прийнятого рішення та існування підстав для застосування штрафної санкції, що не спростовано наявними у справі доказами, позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги відмову в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись положеннями Конституції України, Законом України "Про автомобільний транспорт", постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі)", наказами Міністерства транспорту та зв`язку України "Про затвердження Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті", "Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях про визнання протиправною і скасування постанови - відмовити повністю.

Повне судове рішення складене 03 листопада 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч