Справа № 480/8575/22
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2023 р. Справа №480/8575/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач подав відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій зазначив, що дії відповідача не грунтуються на вимогах закону, а тому є протиправними.
Ухвалою суду від 29.12.2022 відкрито провадження в цій справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 30.01.2023 до участі у справі залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області як другого відповідача.
Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області, пенсію за віком йому призначено 24.10.2022.
02.12.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії, врахувавши архівну довідку від 16.11.2022 № 16-49/Т-2 та лист від 16.11.2022 № 15-50/3894 з адміністрації Глушковського району Курської області, які містять відомості про його трудову діяльність та заробітну плату в колгоспі ім. Гагаріна Олексіївської сільради Глушковського району Курської області в указаний період.
Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 06.12.2022 № 97 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю повноважень щодо отримання документів, які надійшли з Російської Федерації (а.с.12,19,68).

Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Загальні засади державного пенсійного забезпечення визначені в Законі України "Про пенсійне забезпечення", який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається з матеріалів справи, факт зайнятості позивача в колгоспі ім. Гагаріна Олексіївської сільради Глушковського району Курської області з 05.08.1982 по 12.10.1988 підтверджується даними трудової книжки, копією архівної довідки від 16.11.2022 № 16-49/Т-2 та копією листа від 16.11.2022 № 15-50/3894 з адміністрації Глушковського району Курської області, які містять відомості про його трудову діяльність та заробітну плату в колгоспі ім. Гагаріна Олексіївської сільради Глушковського району Курської області в указаний період (а.с.14,15-16,17-18).

З огляду на приписи ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" відповідач Головне управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області, приймаючи рішення про призначення позивачу пенсії, передусім повинен враховувати відомості трудової книжки як основного документа, що підтверджує стаж роботи.

Як зазначено вище, факт зайнятості позивача в колгоспі ім. Гагаріна Олексіївської сільради Глушковського району Курської області в період з 05.08.1982 по 12.10.1988 підтверджується, зокрема, трудовою книжкою, у якій наявні відповідні записи (а.с.14).

Отже, позивач мав право на врахування цього періоду роботи при призначенні йому пенсії, а відповідач ГУ ПФУ в Сумській області вирішуючи питання про призначення пенсії позивачу, повинен був врахувати документи, в яких зазначено і якими підтверджено спірний період роботи, оскільки незгоду з такими документами він не висловлює і зауважень щодо їх оформлення не має.

У свою чергу, зауважень щодо порядку ведення трудової книжки, некоректного чи неточного її заповнення ГУ ПФУ в Сумській області не висловлює, підстав неврахування відомостей про роботу позивача в колгоспі ім. Гагаріна Олексіївської сільради Глушковського району Курської області у спірний період не наводить, у відзиві на позовну заяву про невідповідність записів у трудовій книжці вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи не зазначає. Відповідно, відповідач протиправно не врахував спірний період роботи позивача в колгоспі ім. Гагаріна Олексіївської сільради Глушковського району Курської області при призначенні йому пенсії, у зв`язку з чим така бездіяльність відповідача не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Тому суд з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України вважає необхідним зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до стажу позивача період роботи в колгоспі ім. Гагаріна Олексіївської сільради Глушковського району Курської області за період з 05.08.1982 по 12.10.1988.

Враховуючи встановлені обставини, суд визнає, що відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області безпідставно відмовив позивачу в проведенні перерахунку пенсії на підставі його заяви від 02.12.2022, а тому вважає необхідним також скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в проведенні перерахунку пенсії від 06.12.2022 № 97.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відмовивши позивачу у перерахунку пенсії, не дотримався вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення", такі дії не можуть відповідати приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.12.2022 про перерахунок пенсії з урахуванням періоду роботи в колгоспі ім. Гагаріна Олексіївської сільради Глушковського району Курської області за період з 05.08.1982 по 12.10.1988 є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Ясинком М.М. 19.12.2022 та 08.02.2023 укладено Договір про надання професійної правничої допомоги (а.с.20,53). Відповідно до умов договору надання професійної правничої допомоги оформлюється Актом про отримання професійної правничої допомоги. На підтвердження оплати послуг адвоката у розмірі 5500,00 грн надано квитанцію від 27.12.2022 та квитанцію від 13.02.2023 (а.с.22,55).

Обсяг наданих адвокатом послуг викладено в Розрахунку вартості гонорару адвоката за надану професійну правничу допомогу за договором від 19.12.2022 та Розрахунку вартості гонорару адвоката за надану професійну правничу допомогу за договором від 08.02.2023, відповідно до яких обсяг наданої правової допомоги становить: складання проекту позовної заяви ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, загальна вартість гонорару адвоката за надану професійну правничу допомогу 4000 грн; складання проекту відповіді ОСОБА_1 на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, поданий в адміністративній справі № 480/8575/22, яка перебуває в провадженні Сумського окружного адміністративного суду, загальна вартість гонорару адвоката за надану професійну правничу допомогу 1500 грн (а.с.23,56).

При цьому суд не має права змінювати розмір гонорару і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, з аналізу статті 134 КАС України випливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу, зокрема, неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині 5 цієї статті. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

У даному випадку суд бере до уваги, що адвокатом дійсно складені адміністративний позов та відповідь на відзив, вчинено процесуальні дії, безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи. При цьому розмір витраченого часу та вартість погоджена сторонами у договорі та не спростована відповідачем.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заперечує проти задоволення вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зазначаючи, що ця справа є справою незначної складності, не належить до категорії складних та її ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, що, у свою чергу, не потребує значних адвокатських витрат. Крім того, позивач не надав квитанцію про оплату послуг адвоката з установи банку, а надані інші документи не доводять факту понесення позивачем витрат на правову допомогу, оскільки не містять інформації про номер справи чи іншої конкретної інформації про надання послуг адвокатом саме в цій адміністративній справі.

Суд не погоджується з позицією відповідача та зазначає, що ані норми Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" ані названі вище норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять вимоги щодо підтвердження оплати гонорару адвоката виключно банківською квитанцією До того ж стаття 134 КАС України не визначає конкретну форму документа, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката. У свою чергу, розмір витрат на правничу допомогу повинен відповідати принципам співмірності та верховенства права згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України. Так, зокрема, вивчення наданих клієнтом документів не є окремим видом правничої допомоги, а є лише необхідним видом професійної діяльності адвоката, результатом якої є наступна підготовка процесуального документа, який і є кінцевим результатом правничої допомоги. З огляду на це витрачений адвокатом час на підготовку позовної заяви є цілком обгрунтованим.

Заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, визначеного за складання відповіді на відзив, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не навидить.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд виходить з оцінки складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

Позивач документально підтвердив, що він сплатив кошти на виконання договору про надання правової допомоги. Тобто цей гонорар був фактичним. У свою чергу, відповідач всупереч ч. 7 ст. 134 КАС України не довів неспівмірність витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи викладене, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 6492,40 грн в рахунок відшкодування судових витрат, зокрема: 992,40 грн в рахунок відшкодування судового збору (а.с.25) та 5500,00 грн витрат на правову допомогу (а.с.20,22,23,53,55,56).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ідентифікаційний код 21910427), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ідентифікаційний код 21108013) про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо неврахування періоду роботи ОСОБА_1 в колгоспі ім. Гагаріна Олексіївської сільради Глушковського району Курської області за період з 05.08.1982 по 12.10.1988 при призначенні йому пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі ім. Гагаріна Олексіївської сільради Глушковського району Курської області за період з 05.08.1982 по 12.10.1988.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в проведенні перерахунку пенсії від 06.12.2022 № 97.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.12.2022 про перерахунок пенсії з урахуванням періоду роботи в колгоспі ім. Гагаріна Олексіївської сільради Глушковського району Курської області за період з 05.08.1982 по 12.10.1988.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 6492,40 грн в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах