Справа № 128/2844/23
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 128/2844/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Карпінська Ю.Ф.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

02 листопада 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ковальчук І.А,

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Ковальчук Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі заступника командира 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Рапинця Олександра Віталійовича на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі заступника командира 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції Рапинця Олександра Віталійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі заступника командира 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Рапинця Олександра Віталійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18 вересня 2023 року позов задоволено.

Скасовано постанову серії ЕАС № 7349744 від 17.07.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, закрито.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Позивач в судовому засіданні просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 17.07.2023 заступник командира 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції Рапинець О.В. виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №7349744, якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн за те, що 17.07.2023 о 12 год 51 хв в м. Вінниця по вул. С. Зулінського, 44А водій керував автомобілем з номерним знаком, який був закритий стороннім предметом, а саме: сіткою; також водій відмовився пред`являти посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 30.2 ПДР забороняється змінювати дизайн номерного знаку, нанесення додаткових позначень, закривати їх, повинні бути чистими, достатньо освітленими (а.с. 13).

Не погодившись з постановою відповідача, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовним вимогами, зазначивши, що з оскаржуваною постановою не згоден, оскільки вважає, що не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а також на його думку, дана постанова винесена з грубим порушенням вимог КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що належних доказів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП під час розгляду справи відповідачем, в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, не надано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Положеннями ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02.07.2015 р. № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Згідно зі ст. 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Приписами ст. 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП настає за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Як встановлено судом, достатніх доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, відповідачем не надано.

Зокрема, у оскаржуваній постанові відсутнє будь-яке зазначення доказів, які б підтверджували викладені у ній обставини.

Також, оглянувши наданий відповідачем до справи відеозапис з бодікамери, судом встановлено, що фіксування номерного знаку автомобіля марки AUDI A6 д.н.з. НОМЕР_1 на бодікамеру працівниками поліції не проводилось, що не дає змоги підтвердити чи спростувати факт закриття номерного знаку сіткою.

Окрім того, з наданого суду фото номерного знаку автомобіля AUDIA6д.н.з. НОМЕР_1 неможливо встановити, коли саме таке фото було зроблене, оскільки жодна ідентифікуюча для цього інформація не зазначена.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 (справа №295/3099/17), від 13.02.2020 (справа № 524/9716/16-а), приписами частини третьої статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки зазначені вище відео- та фотодокази, не були покладені в основу оскаржуваної постанови, суд першої інстанції обгрунтовано не взяв їх до уваги та визнав їх неналежними та недопустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до правових позицій Верховного суду від 23.10.2019р. по справі №357/10134/17 та від 11.12.2019р. по справі №761/41786/16а, - відсутність доказів свідчить про недоведеність правопорушення.

Враховуючи приписи норм КУпАП, суд зазначає про відсутність належних доказів вчинення інкремінованого позивачу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У зв`язку з цим колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду з апеляційною скаргою відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та не надано до суду жодних доказів в підтвердження правомірності свого рішення. Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач, заперечуючи проти позову, не довів належними доказами факт вчинення позивачем зазначених в оскаржуваній постанові адміністративних правопорушень.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини та приписи чинного законодавства, висновки суду першої інстанції про задоволення позову є правомірними, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанцій, а тому підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18 вересня 2023 року прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18 вересня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Полотнянко Ю.П.