Справа № 140/17219/20
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 140/17219/20 пров. № А/857/16208/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року з вирішення заяви, поданої в порядку статей 383, 382 КАС України (суддя Плахтій Н.Б., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення м.Луцьк, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №140/17219/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області,

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ПФУ у Волинській області, в якому просила: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати із 16.06.2020 підвищення до пенсії позивачу як непрацюючому пенсіонеру, що проживає у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; 2) зобов`язати відповідача здійснити із 16.06.2020 нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачу як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі двох мінімальних заробітних плат (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести з 16 червня 2020 року нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

Вказане рішення суду набрало законної сили 11.03.2021 року та для виконання вказаного судового рішення 30.11.2022 року позивачу видано виконавчий лист.

На підставі цього виконавчого листа державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.12.2022 року ВП №70565113.

03.08.2023 на адресу суду першої інстанції надійшла заява позивача, подана в порядку статей 383, 382 КАС України, у якій просила: 1) визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області, вчинені на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 року у справі №140/17219/20, щодо нарахування ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, з 16.06.2020 у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб; 2) зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону під час виконання судового рішення, а саме починаючи з 16.06.2020 року і до зміни законодавства або зміни правового статусу здійснити нарахування та виплачувати ОСОБА_1 доплату до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік); 3) установити Головному управлінню ПФУ у Волинській області тридцятиденний строк з дня отримання (вручення) копії ухвали суду для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону під час виконання судового рішення; 4) зобов`язати Головне управління ПФУ у Волинській області подати звіт про виконання судового рішення від 08.02.2021 року у справі №140/17219/20, в частині доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 року відмовлено у задоволенні вказаної заяви ОСОБА_1 ..

З цією ухвалою суду не погодилася ОСОБА_1 та оскаржила її в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та допустив істотне порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що при виконанні рішення у вищезазначеній справі відповідач на свій розсуд змінив рішення в частині нарахування та щомісячної виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 .. Суд фактично погодився з відповідачем про зміну рішення суду від 08.02.2021 року щодо суми доплат, тим самим в такий спосіб змінив рішення суду по суті, що є недопустимим, адже рішення суду має бути виконане саме так, як вона воно звучить. Вказує апелянт, що для виконання рішення суду щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», повинна застосовуватись розрахункова величина у розмірі мінімальної заробітної плати, а не у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На сьогоднішній день рішення суду належно не виконується, що є перепоною у завершенні судового провадження і реалізації права на справедливий суд.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить оскаржену ухвалу суду від 18.08.2023 року скасувати, постановити ухвалу, якою задоволити заяву подану в порядку статей 383, 382 КАС України.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що апеляційної скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 року зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести ОСОБА_1 з 16.06.2020 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

Для виконання вказаного судового рішення Волинським окружним адміністративним судом видано 30.11.2022 року виконавчий лист, на підставі якого державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.12.2022 року ВП №70565113 (а.с. 54).

Здійснюючи апеляційний розгляд цієї справи №140/17219/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року з розгляду заяви, поданої в порядку статей 383, 382 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі Класс та інші проти Німеччини, дійшов висновку, що із принципу верховенства права видно, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

Суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до ч.1 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача щодо невиконання рішення суду, серед іншого має містити інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформацію про хід виконавчого провадження, у випадку, коли таке відкрито (ч.2 ст.383 КАС України).

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом (ч.3 ст.383 КАС України).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Наведеними вище правовими нормами передбачено, що такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу. При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Так, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в порядку ст.ст. 383, 382 КАС України у зв`язку з тим, що на виконання вказаного вище рішення суду від 08.02.2021 в адміністративній справі №140/17219/20 відповідачем нараховано та призначено до виплати підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проте сума підвищення повинна бути обрахована із двох мінімальних заробітних плат, а не із двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Тобто, із змісту цієї заяви позивача та апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 18.08.2023 року видно, що позивач фактично не згідна із перерахунком підвищення до пенсії, проведеним на виконання судового рішення, зокрема, в частині обрахунку розміру підвищення до пенсії за розглядуваний період із 16.06.2020 року.

У розглядуваній справі апеляційний суд встановив, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 у справі №140/172019/20 Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснило ОСОБА_1 перерахунок пенсії та нараховано доплату за період з 16.06.2020 підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону №796-ХІІ.

Колегія суддів враховує, що в силу положень ч.4 ст.372 КАС України, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

За правилами ч.1 ст.373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В свою чергу, виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, є виконавчими документами, які підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016.

Стаття 1 вказаного Закону визначає виконавче провадження як завершальну стадію судового провадження і примусове виконання судових рішень, що передбачає сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень, які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок виконання рішень немайнового (зобов`язального) характеру визначений розділом VIII Закону №1404-VIII.

В свою чергу, положеннями статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд встановив, що на виконання рішення суду від 08.02.2021 у справі №140/17219/20 було видано виконавчий лист від 30.11.2022 №14263/2022, який стягувачем подано для примусового виконання.

На підставі цього виконавчого листа державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.12.2022 ВП №70565113 (а.с. 54).

У подальшому, державним виконавцем 19.06.2023 року направлено вимогу ГУ ПФУ у Волинській області за №18030 щодо виконання вищевказаного судового рішення, на яку ГУ ПФУ у Волинській області надано відповідь від 22.06.2023 №0300-0306-5/34892, зазначаючи, що на виконання рішення суду у справі №140/17219/20 від 08.02.2021 ОСОБА_1 проведено нарахування підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру у визначеному статтею 39 Закону №796-ХІІ розмірі за період з 16.06.2020 по 27.03.2021. Виплата нарахованих коштів буде здійснюватися в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету (а.с. 61).

Тобто, станом на час звернення позивача до суду із заявою в порядку статей 383, 382 КАС України і по даний час існує відкрите виконавче провадження ВП №70565113 щодо виконання виконавчого листа від 30.11.2022 №14263/2022.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.12.2021 у справі №9901/235/20 вказала, що стаття 383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV КАС України Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви. Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою. Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України Про виконавче провадження, і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до повноважень виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

В такій ситуації відсутні правові та фактичні підстави для застосування механізму визначеного статтею 383 КАС України про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, являються передчасними та безпідставними вимоги заяви позивача ОСОБА_1 про застосування приписів статті 383 КАС України, а саме, про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області вчинених на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 року у справі №140/17219/20, зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону під час виконання судового рішення, установлення ГУ ПФУ у Волинській області строку для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону під час виконання судового рішення.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що відмова у задоволенні відповідних вимог заявника (позивача) не являється обмеженням права останнього на ефективний судовий захист, зокрема, на стадії виконання судового рішення, а зумовлена необхідністю дотримання обов`язкових (наведених вище) норм матеріального та процесуального права.

Відносно вимог заявника про застосування приписів статті 382 КАС України, а саме, про зобов`язання відповідача ГУ ПФУ у Волинській області подати звіт про виконання судового рішення від 08.02.2021 року у справі №140/17219/20, то суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Правовою підставою для зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

У постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №802/357/17-а зазначено, що звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

У розглядуваній справі судом встановлено, що на виконання рішення суду від 08.02.2021 у справі №140/17219/20 ГУ ПФУ у Волинській області проведено нарахування і виплату позивачу підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-ХІІ. На підтвердження виконання рішення суду у справі №140/17219/20 відповідач прийняв Рішення №63 від 10.04.2023 (а.с. 64).

Перевірка повноти і правильності виконання боржником (відповідачем) цього судового рішення здійснюється в межах відкритого виконавчого провадження ВП №70565113, про що апеляційний суд уже зазначав вище.

Тобто, учасникам справи та адміністративному суду відомі фактичні обставини щодо стану виконання відповідачем рішення суду від 08.02.2021.

В такій ситуації відсутні правові та фактичні підстави для застосування механізму визначеного статтею 382 КАС України щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень (відповідача) подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, являються безпідставними вимоги заяви позивача ОСОБА_1 про застосування приписів статті 382 КАС України, а саме, про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області подати звіт про виконання судового рішення від 08.02.2021 року у справі №140/17219/20.

За наведених фактичних обставин та із врахуванням норм чинного законодавства колегія суддів погоджується із резолютивним висновком суду першої інстанції в ухвалі від 18.08.2023 року про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статей 383, 382 КАС України.

Однак, суд апеляційної інстанції враховує, що висновки суду першої інстанції в ухвалі від 18.08.2023 року про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статей 383, 382 КАС України, обґрунтовані іншими, аніж апеляційним судом, мотивами.

Так, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що відповідач ГУ ПФУ у Волинській області здійснюючи виконання судового рішення від 08.02.2021 року у справі №140/17219/20 правомірно застосовує при нарахуванні підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розрахункову величину мінімальної заробітної плати у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки такі обґрунтування (мотиви) суду першої інстанції, які відображені в оскарженій ухвалі від 18.08.2023 року, являються передчасними і як наслідок помилковими, тому, цю ухвалу суду від 18.08.2023 року необхідно змінити в частині мотивів щодо відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 поданої в порядку статей 383, 382 КАС України.

Отже, колегія суддів роз`яснює, що заява ОСОБА_1 , яка подана в порядку статей 383, 382 КАС України, задоволенню не підлягає з мотивів, які наведені вище у цій постанові судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 382, 383 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року з вирішення заяви, поданої в порядку статей 383, 382 КАС України, в адміністративній справі №140/17219/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії змінити в частині мотивів щодо відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статей 383, 382 КАС України.

У решта частині ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2023 року з вирішення заяви, поданої в порядку статей 383, 382 КАС України в адміністративній справі №140/17219/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль