Справа № 620/9920/23
Суддя: Сергій КЛОПОТ
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 року м.Чернігів Справа № 620/9920/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопота С.Л.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та просить:

1. Визнати неправомірними дії Головного управління пенсійного фонду в Чернігівській області, щодо припинення нарахування пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами передбаченими пунктом 5 частини першої статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як учаснику війни.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Чернігівській області здійснити нарахування з 01.01.2023 року пільг на оплату за користування житлово- комунальними послугами передбаченими пунктом 5 частини першої статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як учаснику війни.

Ухвалою судді від 14.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Відповідачем відзив на позовну заяву не подано.

Відповідно до ч.6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує таке.

ОСОБА_1 , з 2019 року має статус ветерана війни - учасника війни, що підтверджується посвідченням від 19.04.2019 року серія НОМЕР_1 .

19.01.2022 року позивачка зверталась до Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації із заявою, у який просила здійснити нарахування пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими пунктом 5 частини першої статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як учаснику війни.

Відповідачем було сформовано повідомлення про відсутність у неї права на отримання пільг у зв`язку із тим, що розмір доходу перевищує встановлену межу.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивачка звернулася до суду з відповідним адміністративним позовом, після чого було визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації, що підтверджується Виконавчим листом № 620/3416/22 від 01 липня 2022 року.

01.01.2022 року позивачці було припинено нарахування пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами.

У телефонному режимі Управлінням соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації було надано відповідь, що всі справи стосовно пільг учасників війни передано до Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області.

30.05.2023 позивачка письмово звернулася до Відповідача з питанням, в зв`язку з чим їй було зупинено нарахування відповідних пільг, після чого їй було сформовано повідомлення про відсутність у неї права на отримання пільг у зв`язку із тим, що розмір доходу перевищує встановлену межу.

Не погодившись з таким рішенням, позивачка звернулась до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або -тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення, формування в суспільстві шанобливого ставлення до них врегульовані Законом України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон №3551-XII).

Частиною першою статті 1 Закону №3551-XII визначено, що Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом створення належних умов для підтримання здоров`я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Згідно із статтею 4 Закону №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Встановлено, що я маю статус учасника війни, а тому на мене поширюється дія Закону №3551-ХІІ. Так, відповідно до пункту 5 частини першої статті 14 Закону № 3551-ХІІ учасникам війни надаються такі пільги, зокрема 50-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 50-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю).

Згідно із частиною другою статті 14 Закону №3551-XII пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються учасникам війни та членам їх сімей, що проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього.

Відповідно до частини третьої статті 14 Закону №3551-XII площа житла, на яку нараховується 50-процентна знижка плати, передбачена пунктами 4 і 5 частини першої цієї статті, визначається в максимально можливому розмірі в межах загальної площі житлового приміщення (будинку) згідно з нормами користування (споживання), встановленими цими пунктами, незалежно від наявності в складі сім`ї осіб, які не мають права на знижку плати.

Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» статтю 14 Закону №3551-XII було доповнено частиною шостою, яка передбачала, що пільги, передбачені пунктами 1, 2, 4, 5, 6 та 18 частини першої цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 18.12.2018 № 12- р/2018 частину шосту статті 14 Закону№3551-ХІІ визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною). Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України частина шоста статті 14 Закону, України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII визнана неконституційною, втрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Так, Конституційний Суд України в рішенні від 18.12.2018 №12-р/2018 зазначив, що встановивши у частині шостій статті 14, частині другій статті 16 Закону № 3551- XII умову для отримання окремих пільг, держава переклала обов`язок щодо соціального захисту учасників війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, на членів їхніх сімей, що не відповідає суті конституційних гарантій щодо забезпечення соціального захисту цих осіб. Такий підхід нівелює позитивний обов`язок держави щодо соціального захисту вказаних осіб та членів їхніх сімей урозумінні частини п`ятої статті 17 Конституції України.

Конституційний Суд України вважає, що забезпечення державою соціального захисту осіб, які відповідно до обов`язку, покладеного на них частиною першою статті 65 Конституції України, захищали Вітчизну, суверенітет,т ериторіальну цілісність і недоторканність України, та членів їхніх сімей згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України в поєднанні з частиною першою цієї статті означає, що надання пільг, інших гарантій соціального захисту ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону №3551-ХІІ, не має залежати від матеріального становища їхніх сімей та не повинне обумовлюватися відсутністю фінансових можливостей держави.

Дослідивши матеріали справи та законодавство України у сфері соціального захисту громадян, Конституційний Суд України дійшов висновку, що рівноцінної заміни або компенсації скасованих пільг для учасників війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону № 3551-ХІІ, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, законодавець не передбачив.

Обмеження або скасування положеннями Закону № 76, які є предметом конституційного контролю, пільг, у встановлених Законом №3551-XII, фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей.

Отже, встановивши невідповідність Конституції України (неконституційність) абзацу другого підпункту 1, абзацу другого підпункту 2, абзаців другого, третього, четвертого підпункту 3 пункту 9 розділу! Закону №76, частини шостої статті 14, частини другої статті 16 Закону №3551-XII, Конституційний Суд України вважає за доцільне відтермінувати втрату чинності цими положеннями на три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, Конституційний Суд України рішенням від 18.12.2018 №12-р/2018 відтермінував на три місяці втрату чинності частиною 6 статті 14 Закону № 3551-XII з метою відновлення державою попереднього рівня соціального захисту учасників війни або встановлення альтернативних варіантів компенсації скасованих пільг, виділення коштів у Державному бюджеті України, та внесення відповідних зміни до законів України.

Отже, з 19.03.2019 року (після збігу тримісячного строку з дня прийняття рішення Конституційного Суду України) частина шоста статті 14 Закону №3551-XII втратила чинність та застосуванню не підлягає.

Слід зауважити, що дане рішення Конституційного Суду України не було враховано при розгляді звернення позивача щодо відновлення права на отримання пільг по оплаті житлово-комунальних послуг.

За таких обставин, враховуючи обов`язок держави відновити попередній рівень соціального захисту учасників війни, суд виходить з наявності у позивача права на отримання соціальних пільг у розмірі не меншому ніж той, який існував до внесення змін Законом №76-VIII до статті 14 Закону №3551-ХІІ.

При цьому, посилання відповідача у відзиві на норми Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від04.06.2015 №389, я вважаю є безпідставними, оскільки ця постанова була прийнята на виконання положень Закону№76-УІІІ, норми якого, як було вказано вище, визнані неконституційним. Крім того, застосування відповідачем положень підзаконного нормативного акту, прийнятого на виконання Закону, який визнано неконституційним, є протиправним по своїй суті. Чинний Закон № 3551-ХІІ не установлює жодних обмежень для надання пільг, передбачених пунктами 1, 2, 4, 5, 6 та 18 частини першої статті 14 Закону №3551-XII,тому позивач має право на таку пільгу, а відповідач безпідставно відмовляє їй у реалізації цього права.

Конституційний Суд України у рішенні від 27 лютого 2020 року за №3-р/2020 (справа №1-247/2018(3393/18)) вирішив, зокрема: «1. Визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»(Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. 2.Окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомост іВерховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення».

Нормативно-правових актів щодо відновлення попереднього рівня соціального захисту учасників війни або встановлення альтернативних варіантів компенсації скасованих пільг, встановлених Законом № 3551-ХІІ, на виконання рішення Конституційного Суду України від 18.12.2018 № 12-р/2018 Верховною Радою України не приймалось.

Враховуючи наведені норми права та обставини справи, я вважаю, що надання пільг, інших гарантій соціального захисту позивачу як ветерану війни - учаснику війни та особі, на яку поширюється чинність Закону №3551-XII, немає залежати від матеріального становища сім`ї позивача та не повинне обумовлюватися відсутністю фінансових можливостей держави.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що позивачка має право на отримання пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими пунктом 5 частини першої статті 14 Закону №3551-XII як учасник війни.

Зважаючи на наведене, судом встановлено, що дії Головного управління пенсійного фонду в Чернігівській області, щодо припинення нарахування позивачці пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами передбаченими пунктом 5 частини першої статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як учаснику війни, є протиправними.

Від так, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Чернігівській області здійснити нарахування позивачці, з 01.01.2023 року, пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами передбаченими пунктом 5 частини першої статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як учаснику війни.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Підстави для повернення судового збору відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул.П`ятницька, буд. 83-А, м.Чернігів,14005) про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити у повному обсязі.

Визнати неправомірними дії Головного управління пенсійного фонду в Чернігівській області, щодо припинення нарахування пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами передбаченими пунктом 5 частини першої статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як учаснику війни.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Чернігівській області здійснити нарахування з 01.01.2023 року пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами передбаченими пунктом 5 частини першої статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як учаснику війни.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 02 листопада 2023 року.

Суддя С.Л. Клопот