Справа № 200/19243/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року справа №200/19243/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Усенко Т.І.,

представника відповідача Цуканової С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року по справі №200/19243/21 (суддя І інстанції Беломестнов О.Ю.) за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та стягнення інфляційних втрат та 3% річних, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на її користь за період з 21.11.2014 року по 22.07.2021 року суму інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 271754,49 грн. та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 38655,38 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у період з 20 жовтня 2020 року по 23 липня 2021 року включно. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та без врахування правових висновків Верховного суду. Відповідач вважає, що оскільки оскаржуване порушення було виправлено суб`єктом владних повноважень, немає підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання протиправної бездіяльності відповідача (постанова Верховного суду від 22.01.2021р. у справі №640/16224/19). Під час розгляду справи судом встановлено виконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем щодо виплати йому гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом. Будь-яких інших зобов`язань перед позивачем відповідно до норм спеціального Закону Фонд гарантування не має. Відповідач також наголошує на тому, що обраний судом спосіб захисту не є ефективним та адекватним, оскільки не здатен забезпечити відновлення порушеного права, а відповідно вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. Позивач до апеляційного суду не прибув.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що між позивачкою та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ» 04.07.2014 року був укладений договір №43859 банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР», відповідно до умов якого банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти у розмірі 190000,00 грн. у тимчасове строкове користування на строк до 05.08.2014 року та зобов`язується сплачувати проценти за його користування у розмірі, встановленому у п.1.2 договору.

Згідно з платіжним дорученням TR.58156.710.323 від 04.07.2014 року на вкладний рахунок позивача були зараховані грошові кошти у розмірі 190000 грн..

Постановою Правління Національного банку України від 15 липня 2014 року №410/БТ ПАТ «КБ «УФС» віднесено до категорії проблемних у зв`язку із порушенням вимог Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516.

Постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2014 року № 365 ПАТ «КБ «УФС» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 14 серпня 2014 року № 69 розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «УФС» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І.

Постановою Правління Національного банку України від 10 листопада 2014 року № 717 ПАТ «КБ «УФС» відкликано банківську ліцензію та ліквідовано.

26.12.2014 року ОСОБА_1 звернулася до уповноваженої особи Фонду із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом, на що отримала відмову, оформлену листом від 26.12.2014 №001/4446.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.06.2015 року по справі №826/3246/15 визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І. щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) «Планер» №43859 від 04.07.2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «УФС» та всіх транзакцій за цим договором. Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І. щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ КБ «УФС» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2015 року постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.06.2015 року залишена без змін.

Листом відповідача від 11.04.2018 року №34-036/7558/18 позивачу було повідомлено про те, що кошти, розміщені на банківських рахунках ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Український фінансовий світ», визнані речовим доказом. Постановою слідчого відділу Дніпровського управління поліції ГУ національної поліції України в місті Києві Прокопенко Д.О. скасовано постанову про визнання речовими доказами в частині грошових коштів, які перебувають на рахунках в ПАТ КБ «Український фінансовий світ», зокрема, на вклад ОСОБА_1 ..

Листом від 09.01.2019 року №30-036-449/19 відповідачем повідомлено про те, що 21.03.2018 року у кримінальному провадженні №0000066 від 06.03.2018 року винесено постанову про визнання речовими доказами, відповідно до якої грошові кошти у розмірі гарантованої суми відшкодування за вкладом ОСОБА_1 визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні (а.с.22, зворотній бік).

12.06.2019 року відповідачем також надана відповідь №30-036-10129/19, з якої слідує, що у кримінальному провадженні №0000066 від 06.03.2018 року кошти, розміщені на рахунку ПАТ «КБ «УФС», визнано речовими доказами. У кримінальному провадженні №0000117 накладено арешт на гарантовану суму відшкодування за вкладом ОСОБА_1 .

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.05.2019 року накладено арешт на грошові кошти та рахунки фізичних осіб - вкладників ПАТ «КБ «УФС», зокрема, на рахунок ОСОБА_1 , сума залишку 193055,97 грн..

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 24.01.2020 року скасовано арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.05.2019 року на грошові кошти та рахунки фізичних осіб - вкладників ПАТ «КБ «Український фінансовий світ».

18.02.2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою - вимогою, у якій просила здійснити виплату гарантованої суми відшкодування за її вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

14 серпня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис №6007762 про припинення державної реєстрації ПАТ «КБ «УФС» як юридичної особи.

Дані обставини встановлені рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 р. по справі №200/3648/20-а (набрало законної сили 20 жовтня 2020 року), а тому з урахуванням положень ч. 4 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню.

Вказаним рішенням суду визнана протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за договором банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» №43859 від 04.07.2014 року. Прийнято рішення стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 193144 грн. 63 коп., як гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за договором банківського вкладу (депозиту) «ПЛАНЕР» №43859 від 04.07.2014 року.

На виконання цього рішення 05.06.2020 р. суд видав виконавчий лист в частині стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 193144 грн. 63 коп..

Ухвалою від 07.09.2021р. по справі №200/3648/20-а Донецький окружний адміністративний суд прийняв звіт Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про виконання рішення суду у вказаній адміністративній справі. Ухвала не була оскаржена та набрала законної сили.

При цьому суд підтвердив, що сума 193144,63 грн. сплачена відповідачем платіжним дорученням №2213 від 23.07.2021 року, призначення платежу: стягнення на користь ОСОБА_1 згідно рішення суду у справі №200/3648/20-а від 05.06.2020 року та постанови про відкриття ВП №63807863 від 03.12.2020 року, отримувач Шевченківський РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин Закон №4452-VI).

Згідно частини першої статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини першої, пункту 4 частини другої статті 4 Закону № 4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп Суд зазначив, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Окрім того, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Колегія суддів вважає, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

Відповідно до частини першої, пункту 4 частини другої статті 4 Закону №4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом.

В межах цієї справи, судом встановлено та відповідачем не оспорюється наявність протиправної бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиплати позивачеві гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом, а тому колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно задоволено позов в цій частині.

Посилання відповідача на правові висновки Верховного суду у постанові від 22 січня 2021 року у справі № 640/16224/19, від 21.04.2020р. у справі №9901/327/20, колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки справи не є тотожними.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року по справі №200/19243/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року по справі №200/19243/21 - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 02 листопада 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 02 листопада 2023 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко