Справа № 320/22375/23
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2023 року № 320/22375/23

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом державного - реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дії та скасування подання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

-визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо внесення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання №704-37.1-23 від 08.05.2023 за підписом директора Департаменту нотаріату Бондаренко В.С. про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №9254, виданого Міністерством юстиції України 21.08.2018 на ім`я ОСОБА_1 ;

-скасувати подання №704-37.1-23 від 08.05.2023 про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №9254, виданого Міністерством юстиції України 21.08.2018 на ім`я ОСОБА_1 , внесене Департаментом нотаріату Міністерства Юстиції України до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що дії відповідача, щодо внесення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №9254, виданого Міністерством юстиції України 21.08.2018 на ім`я ОСОБА_1 є протиправними, оскільки відповідачем не доведено наявність підстав, всупереч пункту 3 Порядку №1904/5 не зазначено конкретні порушення. Також відповідачем порушено порядок внесення подання, оскільки до останнього не надано документів передбачених, відповідно до переліку документів, зазначеному у пункті 4 Порядку №1904/5. Окрім того у вказаному поданні не міститься інформація про те, що відповідачем було здійснено дослідження чи перевірку фактів, не зазначено доказів наявності порушень у діях позивача, всупереч принципу обґрунтованості. Зазначено неперевірену, неправдиву інформацію. В порушення вимог підпункту «е» пункту 2 частини першої ст. 12 Закону України «Про нотаріат», зазначено підставу для якої обов`язковою умовою є наявність рішення суду. В порушення вимог підпункту «і» пункту 2 частини першої ст. 12 Закону України «Про нотаріат», відповідач не надав докази порушення правил, доказів застосування заходів стягнення за порушення або невиконання позивачем правил, не доведена неодноразовість. Також відповідачем не дотримано вимог порядку застосування заходів стягнення, ані порядку № 357/5 задля встановлення факту порушення позивачем правил та надання правової оцінки діям позивача, як приватного нотаріуса у спірних правовідносинах.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07 липня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог відповідач заперечує проти викладених вище обставин та вказує на законність вчинених ним дій.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив в якій останній підтримав позицію викладену в позовній заяві.

Представником позивача 02.10.2023 подано до суду клопотання в якому останній просить суд подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Представник відповідача 02.10.2023 не заперечував щодо розгляду справи в письмовому провадженні.

У зв`язку з поданим клопотанням та на підставі ст.205 КАС України суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Так, Міністерством юстиції України 21 серпня 2018 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво № 9254 про право на заняття нотаріальною діяльністю.

ОСОБА_1 16.11.2018 року отримала реєстраційне посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності № 1685.

01.05.2023 Центральна Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції у складі В. Хардікова, В.Дубовика, О. Безпалько, В. Матей, А. Книжник, розглянувши скаргу Головного управління контррозвідувального забезпечення об`єктів критичної інфраструктури та протидії фінансування тероризму Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 10.04.2023 за № 5/7/1/2-9056, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 10.04.2023 за № СК-1300-23, складено висновок.

На підставі зазначеного висновка 02.05.2023 Міністерство юстиції України винесло Наказ за №1562/5, яким вирішили:

1. Скаргу Головного управління контррозвідувального забезпечення об`єктів критичної інфраструктури та протидії фінансування тероризму Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 10.04.2023 задовольнили частково.

2. Скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань оскаржувані реєстраційні дії проведені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1.

3. Анулювати приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

4. Направити до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1.

5. Відмовити в задоволенні скарги у частині реєстраційних дій щодо ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КАМЕТ-СТАЛЬ», ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧОЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО- ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ.», ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ШАХТА «СВЯТО-ПОКРОВСЬКА №3», ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ», ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МЕТІНВЕСТХОЛДИНГ».

6. Виконання пункту 2 наказу покласти на Офіс протидії рейдерству.

7. Виконання пункту 3 наказу покласти на Державне підприємство «Національні інформаційні системи».

8. Виконання пункту 4 наказу покласти на Департамент нотаріату.

Позивачем 18.05.2023 при підготовці до вчинення нотаріальної дії, було виявлено, що їй заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так, як ніяких повідомлень про відключення позивач не отримувала, відразу звернулась з письмовим запитом про надання інформації вих. № 89/01-16 від 18.05.2023 року до Регіональної філії міста Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи» стосовно блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

22.05.2023 року за № 1908/26-08 позивач отримала відповідь на свій запит від Регіональної філії міста Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи», в якому зазначено наступне: « 16.05.2023 року на адресу державного підприємства «Національні інформаційні системи» надійшов лист Міністерства юстиції України від 15.05.2023 року № 60378/37.1./11-23 щодо направлення наказу Міністерства юстиції України «Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна» від 15 травня 2023 року №1865/5. Зазначеним наказом з переліку виключена приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю 9254)». У зв`язку з чим ДП «Національні інформаційні системи» припинили доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 з 16.05.2023 року.

24.05.2023 року позивач звернулась до Департаменту нотаріату Міністерства юстиції України із заявою про ознайомлення з поданням про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та доданим до нього матеріалами.

На ознайомлення позивачу було надано:

-подання (про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю №9254, виданого Міністерством юстиції України 21.08.2018 року на ім`я ОСОБА_1 ) внесено Департаментом нотаріату Міністерства юстиції України №704-37.1-23 від 08.05.2023 року та матеріали Подання, а саме додатки:

1.копія наказу Міністерства юстиції України від 02.05.2023 року №1562/5 «Про задоволення скарги» на 5 арк;

2.копія висновку Колегії від 01.05.2023 за результатом розгляду скарги Головного управління контррозвідувального забезпечення об`єктів критичної інфраструктури та протидії фінансування тероризму Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 10.04.2023 року за № 5/7/12-9056, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.04.2023 за № СК-1300-23 на 21 арк;

3.копія наказу Міністерства юстиції України від 10.04.2023 року № 1286/5 «Про задоволення скарги» на 1 арк;

4.копія висновку Колегії від 03.04.2023 за результатом розгляду скарги товариства з обмеженою відповідальністю «АМСТОР ТРЕЙД» від 28.02.2023, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.03.2023 року за № 31340-33-23 на 8 арк.

Відповідно відповідач у своєму поданні № 704-37.1-23 від 08.05.2023 за підписом Директора Департаменту нотаріату Бондаренко В.С. зазначає, що приватним нотаріусом ОСОБА_1. порушено вимоги статті 5 Закону України «Про нотаріат», пункт 2 глави II, пункти 1, 2 глави III, пункт 1 глави ХІІ Правил. Характер встановлених порушень свідчить про те, що приватний нотаріус ОСОБА_1. як за своїми професійними якостями, так і за морально-етичними принципами не може в подальшому здійснювати нотаріальну діяльність та вбачається наявність підстав для анулювання її свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Таким чином, відповідач, в особі свого структурного підрозділу Департаменту нотаріату, просить Вищу кваліфікаційну комісію нотаріату при Міністерстві юстиції України анулювати свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю N° 9254, видане 21.08.2018 Міністерством юстиції України на ім`я ОСОБА_1 , на підставі підпунктів «е», «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат».

Позивач, вважаючи дії щодо винесення подання протиправними, звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення ( вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до підпункту «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути анульовано Міністерством юстиції України за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, у випадках неодноразового порушення нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України.

Згідно з частини 9 статті 10 Закону України «Про нотаріат» питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю розглядається Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату (далі-Комісія) за поданням Міністерства юстиції України, його територіальних органів або Нотаріальної палати України у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 10 статті 10 Закону України «Про нотаріат» визначено, що Порядок внесення Міністерством юстиції України, його територіальними органами або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату встановлюється Міністерством юстиції України.

Абзацом 3, 4 пункту 2 Порядку внесення Міністерством юстиції України, територіальними органами Міністерства юстиції або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 1904/5 від 28.07.2011, передбачено, що подання розглядається Комісією не більше шести місяців з дня його надходження та з урахуванням строку, передбаченого пунктом 8 частини першої статті 29-1 Закону України «Про нотаріат».

Цей строк може бути продовжений за обґрунтованим рішенням Комісії.

У пункті 3 цього Порядку визначено, що Подання Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю повинно містити:

-прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, щодо якої внесено Подання, відомості про зміну прізвища, імені, по батькові (за наявності), назву нотаріального округу, номер та дату видачі свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, поштову адресу та адресу електронної пошти, номер телефону;

-інформацію про наявність підстав, визначених пунктом 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат»;

-зазначення конкретних порушень, які були допущені нотаріусом;

-пропозиції щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

У відповідності до пункту 4 цього Порядку до Подання Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції додаються:

засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів, на підставі яких внесено Подання;

довідка про результати перевірки роботи нотаріуса (у разі проведення такої перевірки);

пояснення особи, щодо якої внесено Подання, на предмет обставин, викладених у Поданні (у разі наявності);

копії документів про зупинення нотаріальної діяльності (щодо приватного нотаріуса);

копії документів, що свідчать про виявлені в діяльності нотаріуса порушення;

документи, що свідчать про вжиті заходи щодо виявлених в роботі нотаріуса порушень (у разі вжиття таких заходів);

відповідні документи органів дізнання і слідства, прокуратури, суду тощо;

засвідчена в установленому порядку копія рішення Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції про направлення до Комісії Подання, яке прийняте відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» або Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

З аналізу наведеної норми, вбачається, що до Подання додаються сукупність документів, а не один з таких документів, тому слід дійти висновку, що обов`язковою умовою при формуванні і внесенні Подання є наявність зокрема, копії наказу про зупинення нотаріальної діяльності, копії документів, що свідчать про виявлені в діяльності нотаріуса порушення, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів на підставі яких внесено Подання та ін.

Пункт 8 частини першої статті 29-1 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що у разі направлення територіальним органом до Міністерства юстиції України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю - до вирішення питання по суті, але не більш як на шість місяців, нотаріальна діяльність приватного нотаріуса зупиняється.

Частиною першою ст. 29-2 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що рішення про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса у випадках, передбачених частиною першою статті 29-1 цього Закону, приймає керівник відповідного територіального органу Міністерства юстиції України.

Відповідний територіальний орган Міністерства юстиції України зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня видання наказу про зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса письмово повідомити приватного нотаріуса про зупинення його нотаріальної діяльності, згідно частиною 2 статті 29-2 Закону України «Про нотаріат».

Згідно із частиною 4 статті 29-2 Закону України «Про нотаріат», приватний нотаріус зобов`язаний зупинити нотаріальну діяльність з моменту отримання копії наказу про тимчасове зупинення його нотаріальної діяльності.

Відповідно до ч. 5 ст. 29-2 Закону України «Про нотаріат» при зупиненні нотаріальної діяльності приватного нотаріуса він має право, а якщо строк зупинення більше одного місяця, - зобов`язаний, укласти договір про його заміщення з іншим приватним нотаріусом.

З викладеного слідує, що Закону України «Про нотаріат» передбачено певний порядок зупинення нотаріальної діяльності, а обов`язковим документом при внесенні Подання є наказ про зупинення нотаріальної діяльності.

Судом встановлено, що наказ про зупинення нотаріальної діяльності відносно позивача не виносився.

В зазначення обставин, у зв`язку з якими виникла необхідність направлення подання, відповідач посилається на два Накази Міністерства юстиції України про задоволення скарги та висновки колегії які зазначені додатками до подання.

Відтак всупереч визначеному пунктом 4 зазначеного вище Порядку до переліку документів, які обов`язково додаються до Подання, додані лише документи зазначені в абз. 9 пункту 4 Порядку, решта ж документів відсутня.

Також в Поданні Відповідач зазначає, що на розгляді в Міністерстві юстиції України перебуває скарга ТОВ «Амстор Трейд» від 03.04.2023, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.04.2023 за №СК-1229-23.

Проте, суд зазначає, що вищезазначена скарга розглянута Міністерством юстиції України та залишена без розгляду по суті до моменту внесення подання, що підтверджується Наказом Міністерства юстиції України 1042/7 від 05.05.2023 року.

У свою чергу, в порушення пункту 8 частини 1 статті 29-1, частини 2 статті 29-2 Закону України «Про нотаріат», абзацу 5 пункту 4 Порядку, відповідачем безпідставно, попри порушення та відсутність обов`язкових документів 08.05.2023 року було внесено подання.

Судом встановлено, що в поданні про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №9254 виданому на ім`я позивача, відповідач просить Вищу кваліфікаційну комісію нотаріату при Міністерстві юстиції України анулювати свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю №9254, видане 21.08.2018 Міністерством юстиції України на ім`я ОСОБА_1 , на підставі підпунктів «е», «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат».

Пункти 2, 3 статті 12 Закону України «Про нотаріат» містять вичерпний перелік підстав для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, а саме:

2)за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання Міністерства юстиції України, його територіальних органів, у випадках, зокрема:

е) неодноразового порушення нотаріусом законодавства або грубого порушення закону, яке завдало шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій та/або інших дій, покладених на нотаріуса відповідно до Закону, за умови що такі порушення встановлені рішенням суду;

і) неодноразового порушення нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України;

за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання Нотаріальної палати України, у разі неодноразового порушення нотаріусом правил професійної етики.

Щодо порушень застосування відповідачем підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», як підстави для анулювання свідоцтва. Суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, підставою для анулювання свідоцтва на підставі підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» є: 1) неодноразове порушення нотаріусом законодавства або 2) грубе порушення закону, яке завдало шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій та/або інших дій, покладених на нотаріуса відповідно до закону, за умови що такі порушення встановлені рішенням суду. Тобто, застосуванню такого виду повинно передувати встановлення судовим рішенням (рішеннями) фактів вчинення нотаріусом певних порушень під час вчинення нотаріальних дій та/або інших дій, покладених на нотаріуса відповідно до закону.

Суд зазначає, що відповідачем не надано до суду доказів того, що за період роботи позивача, ним було виявлено або встановлено порушення позивача, як нотаріуса, так само відсутня інформація про наявність зауважень або попереджень, чи то застосування до позивача заходів стягнення тощо. Також, відповідачем здійснено хибні висновки щодо неодноразовості порушення позивачем, як нотаріусом, законодавства.

Так, у Постанові Верхового Суду від 04 травня 2023 року у справі № 320/5840/21 було зазначено:

«... аналіз змісту підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 ЗУ «Про нотаріат» дає підстави для висновку, що законодавець для застосування такого виду стягнення, визначеного цією правовою нормою визначає дві передумови - 1) неодноразового порушення нотаріусом чинного законодавства або 2) грубого порушення закону.

Обов`язковою ознакою при цьому є завдання шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян при вчиненні нотаріальних дій, наявність якої має бути перевірена органом, що вирішує питання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, як у випадку вчинення нотаріусом неодноразового порушення чинного законодавства, так і у разі грубого порушення закону.

Викладено правову позицію, відповідно до якої встановлення факту порушень нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій належить до компетенції суду.

Отже, застосуванню відповідачами правил підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону №93425-ХІІ повинно передувати встановлення судовим рішенням (рішеннями) фактів вчинення Позивачем як нотаріусом певних порушень під час безпосереднього здійснення нотаріальних дій та/або інших дій, покладених на нотаріуса відповідно до закону.

Вказане узгоджується із правовими позиціями викладеними у постановах Верховного суду від 20 листопада 2018 року у справі №9809/1649/17, від 18 березня 2020 року у справі № 826/3090/17, від 25 червня 2020 року у справі № 2340/5084/18, від 05 жовтня 2020 року у справі №140/1382/19, від 11 березня 2021 року у справі №°826/7176/17, від 10 серпня 2022 року у справі 520/5993/21.

Таким чином, вказані рішення містять висновки Верховного Суду про те, що Законом №3425-ХІІ не визначено повноважень Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі щодо перевірки законності вчинення нотаріальних дій нотаріусами і відповідно встановлення порушення чинного законодавства при вчиненні таких дій, так само як і встановлювати наявність чи відсутність шкоди, завданої такими діями нотаріуса іншим особам. Верховний Суд не вбачає підстав для відступу від зазначених висновків...».

Відтак у разі зазначення такої підстави для анулювання свідоцтва, обов`язковим документом, що додається до Подання у відповідності до абз. 8 пункту 4 Порядку, підпункту «е» п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про нотаріат» є рішення суду.

Суд звертає увагу, що стосовно позивача не приймалось жодного судового рішення, яким би було встановлено порушення законодавства чи правил професійної етики нотаріусів.

Зважаючи на вищевикладене, посилання в прохальній частині відповідачем на підпункт «е» пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про нотаріат», як на підставу для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, є безпідставним та необґрунтованим.

Щодо порушень застосування відповідачем підпункту «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», як підстави для анулювання свідоцтва, суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище, підставою для анулювання свідоцтва на підставі підпункту «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» є неодноразове порушення нотаріусом Правил Професійної Етики, затверджених Міністерством юстиції України, що відносно Позивача також не мало місця.

Так, статтею 2 Закону України «Про нотаріат» визначено, що правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, Закон України «Про нотаріат», інші законодавчі акти України.

Згідно із ст. 2-1 Закону України «Про нотаріат», державне регулювання нотаріальної діяльності полягає у встановленні умов допуску громадян до здійснення нотаріальної діяльності, порядку зупинення і припинення приватної нотаріальної діяльності, анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; здійсненні контролю за організацією нотаріату, проведенням перевірок організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні органів та осіб, які вчиняють нотаріальні дії, здійснюють контроль за організацією нотаріату, проводять перевірки організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні ставок державного мита, яке справляється державними нотаріусами; встановленні переліку додаткових послуг правового і технічного характеру, які не пов`язані із вчинюваними нотаріальними діями, та встановленні розмірів плати за їх надання державними нотаріусами; встановленні правил професійної етики нотаріусів.

Контроль за організацією нотаріату, перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснюються Міністерством юстиції України та його територіальними органами.

Статтею 3 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

В поданні відповідач вказує на порушення вимог статті 5 Закону України «Про нотаріат», пункт 2 глави ІІ, пункти 1, 2 глави ІІІ, пункт 1 глави ХІІ Правил професійної етики нотаріусів України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 07.06.2021 №2039/5 (далі - Правил), без будь-яких конкретизацій та визначення в чому полягали такі порушення.

Наприклад, у статті 5 Закону України «Про нотаріат» перелічені обов`язки нотаріуса, а саме:

здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики;

сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду;

зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій;

відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам;

вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил;

дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення;

надавати документи, інформацію і пояснення на вимогу Міністерства юстиції України, його територіальних органів при здійсненні ними повноважень щодо контролю за організацією діяльності та виконанням нотаріусами правил нотаріального діловодства;

постійно підвищувати свій професійний рівень, а у випадках, передбачених пунктом 3 частини першої статті 29-1 цього Закону, проходити підвищення кваліфікації.

У пункті 2 глави ІІ Правил, визначено, що професійна етика нотаріуса України ґрунтується на принципах: публічності; незалежності та неупередженості; законності; доступності; безпосередності; нотаріальної таємниці та конфіденційності; чесності; сумлінності; поваги до професії.

Відповідно до пунктів 1, 2 глави ІІІ Правил: нотаріус повинен виконувати свої обов`язки згідно з принесеною присягою, захищати інтереси людини, суспільства і держави, дотримуватися вимог закону і завжди берегти чистоту високого звання нотаріуса; нотаріус має сприяти утвердженню в суспільстві верховенства права, довіри до закону і справедливості.

Відповідно до пункту 1 глави ХІІ Правил, своєю діяльністю і поведінкою нотаріус повинен стверджувати повагу до нотаріальної професії та спільноти, її сутності і призначення, сприяти збереженню та підвищенню її престижу. Дбаючи про престиж своєї професії, нотаріус має забезпечувати високий рівень культури поведінки, поводитися гідно, стримано, тактовно, зберігати самоконтроль і витримку, мати пристойний зовнішній вигляд.

Відповідач посилається лише на загальні принципи та вимоги до професійної етики нотаріуса, без зазначення конкретних порушень позивача, в той час як, порушення правил етики повинні бути викладені на матеріальному носії, а саме в скаргах, зверненнях, попередженнях, зауваженнях, рішеннях з висновками НПУ тощо.

Тобто, якщо постає питання про неодноразове порушення нотаріусом правил професійної етики, то така неодноразовість повинна бути обов`язково документально підтверджена.

Відтак, відповідач лише на власних припущеннях зазначає про порушення позивачем правил професійної етики, а подання не містять жодного мотивування та обґрунтування, не містить доводів щодо неодноразових порушень, оскільки щодо позивача відповідачем жодного разу не було застосовано заходів стягнення за порушення Правил професійної етики, як і не було проведено позапланової цільової перевірки для встановлення факту таких порушень.

Крім того, діючими нормативно-правовими актами передбачено лише 2 варіанти порядку встановлення порушення нотаріусом правил професійної етики:

1)Порядок застосування заходів стягнення за порушення правил професійної етики нотаріусів України, який затверджений рішенням Ради НПУ від 09 вересня 2021 року протокол № 87 (далі за текстом - Порядок застосування заходів стягнення).

2)Порядок проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організацій нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 17 лютого 2014 року № 357/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.02.2014 року за № 298/25075 (далі - Порядок № 357/5) та Порядок внесення Міністерством юстиції України, головними територіальними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату, затверджений Наказом Міністерства юстиції України 28.07.2011 року №1904/5 (далі - Порядок № 1904/5).

З вищезазначеного вбачається, що у випадку порушення нотаріусом законодавства та/або Правил професійної етики такі порушення мають фіксуватись, заводиться справа за результатами розгляду якої є письмові висновки та рішення, що долучаються до особової справи нотаріуса. До нотаріуса застосовуються встановлені заходи впливу, зокрема, за порушення правил професійної етики.

Відповідачем не надано до суду жодних документів, на підтвердження того факту, що відповідачем не було використано стосовно позивача жодних з зазначених вище варіантів.

Так, відповідно до пункту 1 глави ХІХ Правил, за невиконання або порушення цих Правил до нотаріуса застосовується один з таких заходів стягнення: зауваження; попередження; направлення Нотаріальною палатою України подання на розгляд Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю у зв`язку з порушенням нотаріусом цих Правил.

Саме відповідно до розділу XIX Правил і було розроблено Порядок застосування заходів стягнення.

Зокрема, пунктом 2 Порядку застосування заходів стягнення, визначено, що прийняття рішень про застосування заходів стягнення до нотаріусів за порушення Правил або їх невиконання здійснюється комісією НПУ з питань професійної етики нотаріусів.

Для встановлення факту порушення нотаріусом Правил при Нотаріальній палаті України, тобто у випадку застосування 1 варіанту, створена та діє Комісія НПУ з питань професійної етики нотаріусів.

До повноважень такої Комісії входить розгляд скарг, звернень Міністерства юстиції України, головних територіальних управлінь. Формою роботи Комісії при вирішенні питання щодо застосування заходів стягнення до нотаріусів є засідання з обов`язковим запрошенням нотаріуса.

Пунктом 17 Порядку застосування заходів стягнення зазначено, що результатом розгляду справи про застосування до нотаріуса заходу стягнення є рішення Комісії з відповідними висновками.

Крім того, згідно п.18 Порядку застосування заходів стягнення, Відомості про застосування до нотаріуса заходів стягнення направляються НПУ до відповідного органу юстиції для долучення їх до реєстраційної /особової справи нотаріуса.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач звертався до Нотаріальної палати України. Відносно Позивача Комісією НПУ з питань професійної етики нотаріусів ніколи не приймалось рішень про застосування заходів стягнення за порушення Правил або їх невиконання, в тому числі з питань, які були неведені у Поданні.

Оскільки аналогічної структури/органу/департаменту, як в Нотаріальній палаті України при Міністерстві юстиції України не має, то існує 2 варіант застосування заходів стягнення до нотаріусів, ініціатором яких виступає Відповідач.

При цьому, повноваження Міністерства юстиції України, його територіальних органів в частині внесення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату для розгляду подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, регулюються виключно приписами Порядку № 357/5 та Порядку №1904/5.

Наведеними положеннями Порядку №357/5, Порядку №1904/5 встановлено відповідний алгоритм дій щодо здійснення перевірки, серед іншого, за зверненнями фізичних осіб та юридичних осіб стосовно діяльності нотаріусів, результатом вчинення яких є прийняття відповідних рішень.

Дотримання Відповідачем вимог приписів Порядку №357/5 та Порядку №1904/5 є визначальною і необхідною умовою для визнання дій Відповідача правомірними/ протиправними щодо внесення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату для розгляду подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Виявлення в діяльності нотаріуса порушень та встановлення обставин, які можуть бути підставою для внесення подання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю можливо виключно у формі здійснення відповідної перевірки.

Тобто, вирішенню питання щодо наявності обставин для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, обов`язково передує перевірка діяльності нотаріуса, яка проводиться відповідно до Порядку №357/5 із обов`язковим та неухильним дотриманням його вимог і установленого ним механізму проведення перевірок.

Іншого порядку встановлення фактичних обставин щодо наявності підстав для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю положеннями законодавства, яким регулюються спірні правовідносини, окрім наведених вище 2 варіантів, не передбачено.

Згідно з частиною 6 статті 33 Закону України «Про нотаріат» порядок проведення перевірки організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства затверджується Міністерством юстиції України. Механізм здійснення таких перевірок визначено Порядком № 357/5.

Зокрема, Порядком № 357/5 визначено, що позапланова перевірка - не запланована Міністерством юстиції, територіальним органом Міністерства юстиції комплексна, цільова або контрольна перевірка організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ними правил нотаріального діловодства, а також перевірка за зверненнями фізичних і юридичних осіб. Перевірка за зверненнями фізичних та юридичних осіб проводиться у межах предмета звернення та повноважень Міністерства юстиції, територіального органу Міністерства юстиції шляхом витребування від державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса (особи, яка заміщує тимчасово відсутнього нотаріуса) необхідних документів та відомостей, що стосуються фактів, викладених у такій інформації, та письмових пояснень нотаріуса або з виїздом за місцезнаходженням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, робочого місця приватного нотаріуса (пункт 14 Порядку № 357/5). Для проведення перевірки утворюється комісія (пункт 19 Порядку № 357/5). Пунктом 33 Порядку № 357/5 за наслідками перевірки організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства комісія протягом п`яти робочих днів з часу закінчення перевірки складає довідку у двох примірниках про результати проведеної перевірки із зазначенням оцінки роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса та з викладеними у ній висновками і рекомендаціями.

Довідка готується згідно з перевіреними достовірними фактами, що свідчать про наявність недоліків, помилок і порушень, з посиланням на норми законодавства.

За результатами перевірки державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса, на підставі висновків комісії Міністерство юстиції, територіальний орган Міністерства юстиції видає наказ, у якому встановлюється строк для усунення виявлених порушень та помилок.

Копія наказу направляється до виконання державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіву, приватному нотаріусу для врахування пропозицій комісії впродовж п`яти робочих днів з дня ознайомлення з довідкою про результати проведеної перевірки та долучається до відповідного наряду державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, а також до реєстраційної справи приватного нотаріуса (пункт 39 Порядку № 357/5).

Відповідно до пунктів 41, 43 Порядку № 357/5 строк, який надається державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіву, приватному нотаріусу для усунення виявлених під час перевірки порушень та помилок, визначається у кожному випадку окремо, але не більше одного місяця з дня отримання наказу. Після закінчення строку, установленого для усунення порушень та помилок, завідувач державної нотаріальної контори, завідувач державного нотаріального архіву, приватний нотаріус, діяльність яких перевірялась, зобов`язані письмово повідомити про заходи, які були вжиті ними для усунення цих порушень і помилок, та надати письмові пояснення, якщо виявлені порушення та помилки усунути неможливо.

Якщо порушення, виявлені під час проведеної перевірки, не усунуті у наданий для цього строк чи не можуть бути усунуті або якщо державною нотаріальною конторою, державним нотаріальним архівом, державним чи приватним нотаріусом ігноруються висновки за результатами перевірки чи не виконуються рішення, прийняті за її наслідками, Міністерство юстиції, територіальний орган Міністерства юстиції приймають рішення про застосування до цих осіб заходів реагування, передбачених чинним законодавством.

Судом встановлено, що позивачу на момент подання цього позову не надсилались ні відповідна довідка, ані наказ, у якому б встановлювався строк для усунення виявлених порушень та помилок, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості вжити заходи для усунення виявлених під час перевірки порушень і помилок або надати письмові пояснення, якщо виявлені порушення та помилки усунути неможливо.

Слід зазначити, що правова процедура є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади.

Верховний Суд у своїй практиці, зокрема, у постанові від 25 липня 2019 року у справі №826/13000/18, вже звертав увагу, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Будь-яких винятків або обмежень щодо вчинення необхідних дій, прийняття рішень, які є підставою для проведення перевірки, а також оформлення результатів її проведення за наслідком перевірки діяльності приватного нотаріуса за зверненням фізичних та юридичних осіб, Порядок №357/5 не містить.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений в постановах Верховного Суду від 21.04.2021 року у справі № 640/7645/20 та від 23.05.2019 року у справі №804/243/18, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Зазначене було встановлено у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2022 р. у справі № 420/9340/22.

У подібних правовідносинах, перевіряючи дотримання територіальними органами Міністерства юстиції України порядку проведення позапланової цільової перевірки приватних нотаріусів у зв`язку з надходженням скарг фізичних та юридичних осіб, Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 23 травня 2019 року у справі № 804/243/18, від 22 квітня 2021 року у справі № 640/7645/20, вказував на необхідності дотримання приписів Порядку № 357/5, зокрема: пункту 14 цього Порядку, а також пунктів 19, 33, 36, 37 Порядку № 357/5.

Окремо, у постановах від 23 травня 2019 року у справі № 804/243/18, від 22 квітня 2021 року у справі № 640/7645/20 та від 10 серпня 2022 року у справі № 520/5993/21, Верховний Суд указав на імперативність пункту 39 Порядку № 357/5, який містить припис, згідно з яким за результатами перевірки державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса, на підставі висновків комісії Міністерство юстиції, головне управління юстиції видає наказ, у якому встановлюється строк для усунення виявлених порушень та помилок.

У розрізі встановлених обставин справи № 640/7645/20 Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року висловив правову позицію, яка полягає у тому, що указаними нормами законодавства передбачено алгоритм дій територіального органу Міністерства юстиції щодо перевірки звернення фізичної особи стосовно діяльності приватного нотаріуса, результатом вчинення яких є прийняття відповідних рішень. Будь-яких винятків або обмежень щодо вчинення необхідних дій, прийняття рішень, які є підставою для проведення перевірки, а також оформлення результатів її проведення за наслідком перевірки діяльності приватного нотаріуса за зверненням фізичної особи, Порядок № 357/5 не містить.

Отже, відповідач, отримавши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АМСТОР ТРЕЙД» від 28.02.2023 та скаргу Головного управління контррозвідувального забезпечення об`єктів критичної інфраструктури та протидії фінансування тероризму Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 10.04.2023 не дотримався з вимог, що передбачених Порядком застосування заходів стягнення, Порядку № 357/5, Порядку № 1904/5, тобто проігнорував обидва можливих варіанти перевірки Позивача щодо дотримання останньою норм чинного законодавства, а саме:

не звернувся до Нотаріальної палати України;

не провів перевірку діяльності Позивача, для чого Відповідачем не було створено відповідної Комісії;

за наслідками перевірки не складено та не надано Позивачу для ознайомлення та підпису довідку за результатами такої перевірки, відповідний наказ на підставі такої довідки не виносився;

відповідно, Позивачу не було встановлено строку для усунення виявлених порушень та помилок.

Верховний Суд у постанові від 10 серпня 2022 року у справі № 520/5993/21 зазначив, що надання нотаріусом письмових пояснень спрямоване на забезпечення права особи почути інформацію, яка розглядається стосовно неї і впливає на результати прийнятого рішення, та висловити свої аргументи. Особа, щодо якої приймається рішення, має право бути вислуханою, наводити доводи та докази на підтвердження своїх аргументів.

Резолюцією (77) 31 про захист особи відносно актів адміністративних органів, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 28.09.77, було визначено п`ять основних принципів, у тому числі серед них й право бути вислуханим. Право бути вислуханим є одним із фундаментальних принципів справедливої процедури й означає забезпечення особі можливості надавати адміністративному органу факти й аргументи у справі. Право бути вислуханим має бути забезпечене насамперед у справах, де передбачається прийняття «несприятливих» адміністративних актів, тобто таких, які негативно впливають на права, свободи та законні інтереси відповідної особи.

У контексті цієї справи також необхідно звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні у справі Sramek v. Austria від 22 жовтня 1984 року ЄСПЛ указав на те, що орган влади, який не є судом держави, для виконання статті 6 Конвенції може розглядатися як «суд» у змістовному значенні цього терміну.

Суд або трибунал у змістовному значенні визначається за судовими функціями, тобто визначенням питань, що знаходяться у межах повноважень органу, що засновані на нормах права, і після проведення провадження у передбаченому законом порядку (рішення Європейського суду з прав людини у справі Sramek v. Austria від 22.10.84 та справі Cyprus v. Turkey від 10 травня 2001).

Право винесення рішення входить у визначення поняття «суд». Провадження повинні забезпечувати «визначення судом проблем у спорі» відповідно до статті 6 (рішення ЄСПЛ у справі Benthem v. the Netherlands від 23.10.85).

Пунктом 20 Порядку № 357/5 прямо передбачено, що під час проведення перевірки члени комісії зобов`язані бути об`єктивними та неупередженими.

Стаття 6 Конвенції містить два аспекти вимоги безсторонності. По-перше, орган, який розглядає справу, повинен бути безстороннім суб`єктивно, тобто жодний його член не повинен мати будь-якої особистої зацікавленості або упередженості. Вважається, що суддя є безстороннім, якщо немає доказів, які б свідчили про протилежне. По-друге, такий орган повинен також бути безстороннім з об`єктивного погляду, тобто він повинен надати достатні гарантії, які б виключали будь-які законні сумніви стосовно цього (рішення ЄСПЛ у справі Academy Trading Ltd. and Others v. Greece від 26 лютого 1998 року, Daktaras v. Lithuania від 19 вересня 2000 року; Moiseyev v. Russia від 9 жовтян 2008 року).

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість уявити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону в суттєво невигідне становище відносно іншої сторони (рішення ЄСПЛ у справі Ankerl v. Switzerland від 23 жовтня 1996 року; Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands від 27 жовтня 1993 року; Du^ko Ivanovski v. the former Yugoslav Republic of Macedonia від 24 липня 2014 року; Popov v. Russia від 11 грудня 2006 року).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення ЄСПЛ у справі Салов проти України від 6 вересня 2005 року).

Верховний Суд у своїй практиці, зокрема, у постанові від 25 липня 2019 року у справі № 826/13000/18, звертав увагу, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Також додатковим підтвердженням порушення зазначених вище принципів є той факт, що до складу Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату входять, зокрема, Бондаренко Віра Сергіївна - директор Департаменту нотаріату. Вказана особа, як посадова особа Департаменту нотаріату Міністерства юстиції України підписала та внесла Подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України, та в подальшому вже як член Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату буде розглядати внесене нею ж Подання та приймати участь у голосуванні.

Таким чином існує ризик того, що внаслідок розгляду Подання, Комісія (враховуючи те, що до її складу входять особи, які підготували, підписали та внесли Подання) може прийняти рішення про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю Позивача без дотримання обов`язкових принципів об`єктивності, неупередженості, безсторонності.

Зазначене додатково підтверджує і саме Подання, в якому Відповідач безпідставно посилається на завдання шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, у зв`язку з чим Відповідач вважає, що Позивачем було порушено і принцип законності професійної етики нотаріусів. Ні в наказі Міністерства юстиції, ані у висновках Колегії, які є додатками Подання, не мають жодного посилання та/або зазначення порушень Позивачем правил професійної етики.

Як зазначалось вище та у відповідності до висновків Верховного Суду, перевірка законності вчинення нотаріальних дій та/або інших дій не проводилась, так само як і встановлення наявності чи відсутності шкоди, завданої такими діями нотаріуса іншим особам не належить до повноважень Міністерства юстиції України, а встановлюється виключно за рішенням суду.

Відповідачем не зазначено та не обґрунтовано порушення Позивачем підпункту «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» окремо від підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», не зазначено причино-наслідковий зв`язок, не доведено неодноразовість порушення Правил.

Доказів, що Позивач притягувався до відповідальності за порушення правил професійної етики нотаріусів Відповідачем не надано.

Відповідачем у справі також не надано доказів того, що за період роботи Позивача, ним було здійснено порушення Правил, відтак не було жодних зауважень та попереджень, висновків, застосування заходів стягнення.

Враховуючи наведе, Відповідачем здійснено передчасні висновки щодо повторності порушень професійної етики Позивачем.

Порушення Відповідачем засад та норм, які визначають процедуру внесення Міністерством юстиції України, територіальними органами Міністерства юстиції України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю є істотним процедурним порушенням і є самостійною підставою для визнання протиправними дії Міністерства юстиції України стосовно внесення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Подання за підписом Директора Департаменту нотаріату Бондаренко В.С. щодо анулювання свідоцтва про право зайняття нотаріальною діяльністю № 9254, виданого Міністерством юстиції України 21.08.2018 на ім`я ОСОБА_1 .

З огляду на недотримання Відповідачем вимог Порядку застосування заходів стягнення, Порядку № 357/5, Порядку № 1904/5 задля встановлення факту порушення Позивачем Правил та надання правової оцінки діям Позивача, як приватного нотаріуса у спірних правовідносинах, дії Департаменту нотаріату Міністерства юстиції України щодо внесення Подання № 704-37.1-23 від 08.05.2023 про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 9254, виданого Міністерством юстиції України 21.08.2018 на ім`я ОСОБА_1 за підпунктом «е», «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України є протиправними.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 382 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З наведеного слідує, що повноваження адміністративного суду накладати на суб`єкта владних повноважень зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду є правом суду, а не його обов`язком, реалізація якого можлива у випадку доведення позивачем або встановлення судом під час розгляду справи, що за відсутності такого контролю рішення суду залишиться не виконаним, чи для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Будь-яких пояснень на обґрунтування необхідності покладення на відповідача додаткового обов`язку під час виконання судового рішення позивач у позовній заяві не зазначив. У свою чергу судом під час розгляду справи обставин, які б вимагали встановлення судового контролю, не встановлено.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача про встановлення судового контролю задоволенню не підлягають.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 260-236, 295 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо внесення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання №704-37.1-23 від 08.05.2023 за підписом директора Департаменту нотаріату Бондаренко В.С. про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №9254, виданого Міністерством юстиції України 21.08.2018 на ім`я ОСОБА_1 .

Скасувати подання №704-37.1-23 від 08.05.2023 про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №9254, виданого Міністерством юстиції України 21.08.2018 на ім`я ОСОБА_1 , внесене Департаментом нотаріату Міністерства Юстиції України до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України.

У задоволенні клопотання про встановлення контролю за виконанням судового рішення та надання звіту про виконання судового рішення - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачені судові витрати у розмірі 3220 (три тисячі двісті двадцять) грн 80 коп з Міністерства юстиції України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.