Справа № 280/758/22
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року Справа № 280/758/22 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

до ОСОБА_1

про стягнення капіталізованих платежів

ВСТАНОВИВ:

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області (далі УВД ФСС України у Запорізькій області) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму капіталізованих платежів в розмірі 1311519,40 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилається приписи ст. 51, 52, 1205 Цивільного кодексу України, ст. 3, 4, 11, 18, 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п. 3 Порядку капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 04.12.2019 №986, та пояснює, що 29.10.2021 проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за його рішенням. При цьому, вказує, що відповідач перебував на обліку у Бердянському відділенні УВД ФСС України у Запорізькій області та сплачував страхові внески, в тому числі за потерпілого ОСОБА_2 , яка отримала травму, пов`язану з виробництвом, під час роботи у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . У добровільному порядку грошові вимоги управління Фонду про сплату капіталізованих платежів в сумі 1311519,40 грн відповідачем не визнано та не перераховано на рахунок Бердянського відділення управління Фонду. На підставі викладеного, оскільки страхувальник несе обов`язок щодо проведення капіталізації страхових виплат у разі припинення підприємницької діяльності, просить стягнути з відповідача суму платежів у розмірі 1311519,40 грн. для розрахунку з ОСОБА_2 .

На виконання приписів ч. 3 ст. 171 КАС України на адресу органу реєстрації направлений запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, на який 16 лютого 2022 року отримано відповідь Відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 07.02.2022 №0713.

Ухвалою судді від 21.02.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначене підготовче засідання на 10 березня 2022 року.

У зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації судді Запорізького окружного адміністративного суду Лазаренка М.С. з 10.03.2022, проведено повторний розподіл справ, за результатами якого 07.06.2022 матеріали справи №280/758/22 передані на розгляд судді Батрак І.В.

Ухвалою від 07.06.2022 суд прийняв до провадження адміністративну справу та призначив підготовче засідання на 23 червня 2022 року.

23 червня 2022 року підготовче засідання по справі відкладене на 20 вересня 2022 року.

Ухвалою суду від 20.09.2022 продовжений строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 29 листопада 2022 року.

Підготовче засідання, призначене на 29 листопада 2022 року, не відбулося в зв`язку з перебуванням судді в навчальній відпустці (наказ від 24.10.2022 №142). Розгляд справи призначено на 17 січня 2023 року.

Ухвалою від 17.01.2023 суд відклав підготовче засідання на 23 березня 2023 року.

Відповідно до ухвали суду від 23.03.2023 відкладено підготовче засідання на 22 червня 2023 року.

Ухвалою суду від 22.06.2023 вирішено замінити первинного позивача в адміністративній справі УВД ФСС України у Запорізькій області на належного позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області, позивач). Підготовче засідання призначене на 19 вересня 2023 року.

Ухвалою від 19.09.2023 судом відкладено підготовче засідання на 05 жовтня 2023 року.

Ухвалою суду від 05.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02 листопада 2023 року.

Представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду із клопотаннями від 01.11.2023 про розгляд справи за їх відсутності. На позовних вимогах наполягає в повному обсязі.

За приписами частини 3 статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання, призначене на 02.11.2023 року не з`явився, суд вживав належних заходів для повідомлення останнього про дату час і місце судового розгляду. Позивач повідомлявся через електронну пошту та шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщено 17.10.2023, о 14:42, тобто не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного підготовчого засідання.

Клопотань, заяв про відкладення судового засідання до суду не надходило. Відзив на позовну заяву на адресу суду від відповідача не надходив.

На підставі частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 6 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

За приписами частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 28.08.2000 був зареєстрований як фізична особа-підприємець Виконавчим комітетом Бердянської міської ради Запорізької області та перебував, зокрема, на обліку в Бердянському відділенні УВД ФСС України у Запорізькій області як платник страхових внесків на соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Основний вид економічної діяльності відповідача: 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами.

03 серпня 2004 року о 18 год. 15 хв. під час роботи у ФОП ОСОБА_1 з ОСОБА_2 стався нещасний випадок, внаслідок чого вона отримала виробничу травму, що підтверджується актом форми Н-1 від 04.02.2005.

Відповідно до виписки із Акту огляду МСЕК від 04.04.2012 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги ОСОБА_2 визначено ступінь втрати працездатності 50% у зв`язку з трудовим каліцтвом від 03.08.2004, акт №1 від 04.02.2005, безстроково, група інвалідності третя.

Постановою Бердянського відділення УВД ФСС України у Запорізькій області від 29.03.2023 №23015/410703/649/29 "Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати відповідно до частини другої статті 37", постановлено призначити потерпілій ОСОБА_2 перераховану щомісячну страхову виплату в розмірі 2530,11 грн., у зв`язку з повторним встановленням стійкої втрати професійної працездатності -50% та ІІІ групи інвалідності, безстроково.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 29.10.2021 державним реєстратором була проведена реєстраційна дія щодо припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1

26.11.2021 УВД ФСС України у Запорізькій області на ім`я ОСОБА_1 було направлено заяву №10-12-4540 від 26.11.2021 про грошові вимоги, що складаються зі сплати капіталізованих платежів у сумі 1311519,40 грн., що підтверджується копією квитанції та описом вкладення у цінний лист. Для визначення періоду, за який розраховувалася капіталізація платежів для розрахунку з потерпілим, Управлінням використано дані середньої очікуваної тривалості життя чоловіків та жінок в Україні у 2020 році, надані Державною службою статистики України листом від 29.07.2021 №10.3-18/248-21.

Оскільки сума капіталізованих платежів відповідачем в добровільному порядку не сплачена, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV (далі - Закон №1105-XIV) Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

У силу приписів п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону №1105-XIV джерелами формування коштів Фонду, серед іншого, є капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону №1105-XIV роботодавець зобов`язаний, зокрема: надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом; повернути Фонду суму виплаченого матеріального забезпечення та вартість наданих соціальних послуг потерпілому на виробництві у разі невиконання своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків.

Частиною 1 ст. 35 Закону №1105-XIV визначено коло осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку, з-поміж яких, зокрема: особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 35 Закону №1105-XIV усі особи, перелічені у частині 1 цієї статті, вважаються застрахованими з моменту набрання чинності цим Законом незалежно від фактичного виконання страхувальниками своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків.

За приписами ч. 5 ст. 47 вищевказаного Закону страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Отже, Фонд соціального страхування здійснює виплату застрахованим потерпілим від нещасного випадку особам матеріальне забезпечення та соціальні послуги, зокрема у вигляді щомісячних страхових виплат, середній заробіток у разі втрати заробітку особою через нещасний випадок. Фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, реабілітацію у сфері охорони здоров`я, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо. Фінансування виплат здійснюється органами Фонду з коштів, що надійшли як внески від роботодавців.

Та передбачено, що у разі припинення роботодавця, на виробництві чи робочому місці якого стався нещасний випадок, кошти внесків стягуються з роботодавця не помісячно а однією сумою на майбутнє, такі кошти є капіталізованими платежами. Капіталізовані платежі є страхованими внесками на застрахованих осіб у разі ліквідації платника роботодавця.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 112 Цивільного кодексу України, у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом.

Припинення підприємницької діяльності фізичної особи також має наслідком втрату такою особою статусу учасника правовідносин, пов`язаних з підприємницькою діяльністю, зокрема обов`язків страхувальника.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 Цивільного кодексу України, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.

За правилами ст. 1205 Цивільного кодексу України у разі припинення юридичної особи, зобов`язаної відшкодувати шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, і встановлення її правонаступників виплата щомісячних платежів покладається на її правонаступників. У разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

У відповідності до ст. 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно зі ст. 53 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка неспроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов`язані із здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом.

Проаналізувавши наведені норми, суд дійшов висновку, що законодавець зобов`язав страхувальника проводити капіталізацію страхових виплат у всіх випадках ліквідації (не лише у випадку ліквідації підприємства банкрута, але й за інших підстав, передбачених законодавством), із застосуванням Порядку №986. Відтак, до спірних правовідносин слід застосовувати нормативно-правові акти, що регулюють порядок капіталізації платежів юридичної особи, оскільки інше не встановлено законом та не випливає із суті відносин.

Капіталізація платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством) страхувальника (далі - платежі) для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам на сьогодні проводиться відповідно до Порядку капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 986 (далі - Порядок № 986), і здійснюється по кожній особі з виплатою заборгованості за минулі роки і необхідності виплат майбутніх платежів.

За приписами п. 2 Порядку №986 термін "капіталізація платежів" означає визначення суми грошових зобов`язань страхувальника у випадку його ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством), що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам, які належить сплатити до Фонду соціального страхування України для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Згідно з п. 3 Порядку №986 капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством.

Відповідно до п. 7-8 Порядку №986 капіталізація платежів включає заборгованість страхувальника з виплат, пов`язаних із його зобов`язаннями відшкодувати шкоду, заподіяну життю або здоров`ю застрахованої особи, а саме суми одноразової допомоги, щомісячних виплат втраченого заробітку, витрат на догляд за потерпілим і виплат за листками непрацездатності.

У кредиторських вимогах Фонду соціального страхування України до страхувальника, щодо якого розпочато ліквідацію, зазначається сума грошових зобов`язань, обчислена з урахуванням кожного платежу, що підлягає капіталізації.

Суми капіталізованих платежів відповідно до зазначених кредиторських вимог у випадках ліквідації страхувальника перераховуються робочому органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, у якому страхувальник перебуває на обліку.

Отже, встановлений Кабінетом Міністрів України порядок надходження до Фонду капіталізованих платежів у випадках ліквідації страхувальників (суб`єктів підприємницької діяльності) означає, що у разі припинення страхувальник, який у процесі своєї діяльності заподіяв шкоду життю чи здоров`ю працівників зобов`язаний внести до Фонду належну таким працівникам грошову суму з урахуванням заборгованості за попередні роки та потреби у майбутніх виплатах. Визначення механізму надходження таких платежів дає змогу Фонду забезпечити створення резерву коштів для покриття витрат на страхові виплати та надання медико-соціальних послуг потерпілим, які отримали виробничі травми чи професійні захворювання на підприємствах, які ліквідовані без правонаступника.

При цьому, норми Закону №1105-XIV не ставлять у залежність нарахування та стягнення капіталізованих платежеві від вини роботодавця у нещасному випадку на виробництві чи робочому місці.

Відповідно до ст. 609 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Стаття 51 Цивільного кодексу України передбачає, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Разом з цим, відповідальною особою стосовно фізичної особи підприємця є така фізична особа, припинення фізичною особою-підприємцем підприємницької діяльності не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності та не змінює порядків виконання відповідних зобов`язань, а відтак суми капіталізованих платежів, що виникли із зобов`язань суб`єкта підприємницької діяльності, що припинив свою діяльність, підлягають стягненню з фізичної особи.

Отже, припинення підприємницької діяльності позбавляє права відповідача на заняття господарською діяльністю та статусу підприємця, однак не звільняє таку фізичну особу виконувати обов`язки та нести відповідальність за своїми зобов`язаннями перед Фондом соціального страхування, що виникли під час здійснення нею підприємницької діяльності.

Відповідач припинив підприємницьку діяльність через державну реєстрацію її припинення. До цієї реєстрації у позивача не було підстав провадити капіталізацію страхових платежів, оскільки фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до дати реєстрації припинення підприємницької діяльності здійснював таку і зобов`язаний був сплачувати страхові внески до Фонду в порядку, встановленому законом. Підстава провести капіталізацію платежів і вимагати їх сплати виникла тоді, коли відповідач позбувся статусу суб`єкта підприємницької діяльності поза процедурою банкрутства. При цьому, звернення із позовом до суду обумовлене тим, що відповідачем не виплачено суму капіталізованих страхових платежів в добровільному порядку.

Аналогічна позиція висловлена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.05.2020 №809/1738/17.

У матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, якими підтверджено обґрунтованість заявлених позовних вимог, а саме: акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом №1; постанови про призначення перерахованої щомісячної страхової виплати; розрахунок потреби в капіталізації платежів щодо відповідача та лист-вимога.

При цьому відповідачем не подано будь-яких заперечень проти здійсненого позивачем розрахунку. Станом на час розгляду справи доказів сплати зазначеної суми капіталізованих платежів або заперечення щодо правильності її обчислення відповідачем суду не надано.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1105-XIV (в редакції Закону України від 21.09.2022 №2620-ІХ) з 01.01.2023 уповноваженим органом управління у системі загальнообов`язкового державного страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку є Пенсійний фонд України.

Разом із тим, п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1105-XIV припинено Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Кабінету Міністрів України у встановленому порядку вжити заходів, що випливають із цього Закону.

Оскільки капіталізовані платежі сплачені не були, тому вони підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку.

Як встановлено ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заявленої суми капіталізованих платежів у розмірі 1311519,40 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки відповідно до приписів ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати у даному випадку з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про стягнення капіталізованих платежів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області суму капіталізованих платежів у розмірі 1311519,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак