Справа № 160/4334/23
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2023 року Справа № 160/4334/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , на день виникнення права на пенсію за віком 03.02.2023, до страхового стажу період роботи з 26.03.1986 до 31.08.1992 на посаді буфетника у Тресті їдалень Ленінського району (у подальшому перейменованому на Виробничо-торгове об`єднання громадського харчування Ленінського району) відповідно до записів №№ 3-13 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 21.10.1985;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , на день виникнення права на пенсію за віком 03.02.2023, до страхового стажу період роботи з 31.03.1981 до 04.11.1982 (до відпустки по догляду за дитиною до 3-х років) на посаді завклуба у колгоспі імені Калініна Дашківської сільради Кобеляцького району Полтавської області відповідно до трудової книжки колгоспника № 1054 від 12.05.1981;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком у зв`язку з досягнення пенсійного віку 60 років на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням періоду роботи з 26.03.1986 до 31.08.1992 на посаді буфетника у Тресті їдалень Ленінського району (у подальшому перейменованому на Виробничо-торгове об`єднання громадського харчування Ленінського району) відповідно до записів №№ 3-13 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 21.10.1985 та періоду роботи з 31.03.1981 до 04.11.1982 (до відпустки по догляду за дитиною до 3-х років) на посаді завклуба у колгоспі імені Калініна Дашківської сільради Кобеляцького району Полтавської області відповідно до трудової книжки колгоспника № 1054 від 12.05.1981.
Ухвалою від 10.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи; витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином засвідчені копії заяви ОСОБА_1 від 03.02.2023 про призначення пенсії та доданих до заяви документів; постановлено надати витребувані докази у строк для подання відзиву.
Станом на час розгляду справи інших заяв по суті справи не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законі України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Згідно зі ст. 1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 7 Закону № 1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV встановлено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Наведене кореспондується положеннями ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з частинами першою-другою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
03.02.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком, яку було прийнято 03.02.2023 та зареєстровано за № 828.
У розписці-повідомленні зазначено, що до заяви про призначення пенсії було додано такі документи: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, довідку про зміну назви організації № 01-15/14, документи про стаж б/н та № 01-15/13, свідоцтва про народження НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , трудові книжки НОМЕР_1 , 1054, НОМЕР_6 .
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 10 від 09.02.2023 відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . У рішенні зазначено, що вік заявниці становить 60 років, її страховий стаж 21 рік 11 місяців 10 днів, необхідний страховий стаж 30 років. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, не зараховано до страхового стажу період роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 21.10.1985, з 26.03.1986 до 31.08.1992, оскільки печатка підприємства при звільненні непридатна до читання. У призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Не погодившись з рішенням відповідача-2 про відмову у призначенні пенсії, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно з розрахунком стажу ОСОБА_1 (форма РС-право) до її страхового стажу зараховано такі періоди: 18.12.1980-13.03.1981, 04.11.1982-21.10.1985 (догляд за дитиною до трьох років), 22.10.1985-20.03.1986, 01.09.1992-01.07.1994, 02.07.1994-15.08.1995, 16.08.1995-01.03.1997, 02.03.1997-26.02.2003, 27.02.2003-01.07.2003, 02.07.2003-30.10.2003, 01.09.2014-25.06.2018, 30.10.2018-26.07.2019 (безробіття), 16.11.2019-31.01.2020, 03.02.2020-31.03.2022, 12.07.2022-31.12.2022. Страховий стаж становить 21 рік 11 місяців 10 днів. Не зараховано до страхового стажу спірні періоди: з 31.03.1981 до 04.11.1982, з 26.03.1986 до 31.08.1992.

Трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , заповнена вперше 21.10.1985, містить, зокрема, такі записи:

запис № 1: 22.10.1985 прийнята вихователем до дитячого комбінату № 151 житлово-комунальної контори будівельно-монтажного тресту № 17 (наказ № 53-к від 29.10.1985);

запис № 2: 20.03.1986 звільнена у зв`язку з переведенням до Ленінського тресту їдалень, п. 5 ст. 36 КЗпП УРСР (наказ № 21-к від 20.03.1986);

запис № 3: 26.03.1986 прийнята кухонною робочею їдальні № 326 Тресту їдалень Ленінського району м. Дніпропетровська за переведенням (наказ № 45к від 26.03.1986);

запис № 4: 14.07.1986 присвоєно кваліфікацію буфетниці 3 розряду (наказ № 197а від 14.07.1986);

запис № 5: 14.07.1986 переведена буфетницею 3 розряду їдальні № 326 (наказ № 123к від 25.07.1986;

запис № 6: 25.12.1987 переведена до їдальні № 339/326 буфетницею 3 розряду (наказ № 241к від 29.12.1987);

запис № 7: 01.12.1988 рішенням кваліфікаційної комісії присвоєно 4 розряд буфетниці (наказ № 259 від 30.11.1988);

запис № 8: 01.12.1988 переведена буфетницею 4 розряду їдальні № 326 (наказ № 226к від 01.12.1988);

запис № 9: 01.04.1989 у зв`язку з проведенням перетарифікації встановлено 4 розряд буфетниці (наказ № 76 від 04.04.1989);

запис № 10: 04.12.1990 - Трест їдалень Ленінського району м. Дніпропетровська перейменовано на Виробничо-торгове об`єднання громадського харчування Ленінського району (наказ № 3 від 04.12.1990);

запис № 11: 29.12.1991 присвоєно кваліфікацію кухаря 5 розряду (наказ № 233к від 30.12.1991);

запис № 12: 01.06.1992 переведена кухарем 5 розряду їдальні № 326 (наказ № 91к від 01.06.1992);

запис № 13: 31.08.1992 звільена у зв`язку з переведенням до цеху харчування, товарів та послуг трубопрокатного заводу ім. Леніна, п. 5 ст. 36 КЗпП України (наказ № 129к від 31.08.1992);

запис № 14: 01.09.1992 - прийнята за переведенням буфетницею до цеху харчування, товарів та послуг Дніпропетровського трубопрокатного заводу ім. Леніна (розпорядження № 1465 від 19.10.1992). Згідно із записом № 20 у вказаній трудовій книжці 30.10.2003 позивача було звільнено з ВАТ «Дніпропетровський трубний завод» за ст. 38 КЗпП Ураїни за власним бажанням (наказ № 939 від 29.10.2003).

Отже, до страхового стажу позивача було зараховано період її роботи з 22.10.1985-20.03.1986, що передував спірному періоду роботи з 26.03.1986 до 31.08.1992 у Тресті їдалень Ленінського району м. Дніпропетровська, перейменованому на Виробничо-торгове об`єднання громадського харчування Ленінського району, а також зараховано період роботи з 01.09.1992 до 30.10.2003, який слідує за ним.

Записи про роботу позивача у Тресті їдалень Ленінського району м. Дніпропетровська, перейменованому на Виробничо-торгове об`єднання громадського харчування Ленінського району, засвідчено печаткою, містять прізвище та ініціали, підпис уповноваженої особи. На копіях трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , що містяться в матеріалах справи, дійсно відбиток печатки, яким засвідчено записи про спірний період роботи позивача, непридатний до читання (частково відтворює зміст тексту).

Згідно з пунктом 18 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 656 від 06.09.1973 «Про трудові книжки робітників та службовців», яка була чинною на час заповнення записів про роботу позивача з 26.03.1986 до 31.08.1992 у трудовій книжці НОМЕР_1 , відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

З 29.07.1993 порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58 від 29.07.1993), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Пунктом 1.2 Інструкції № 58 від 29.07.1993 передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 від 29.07.1993 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п.4.1 Інструкції № 58 від 29.07.1993 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), передбачено перелік документів, що додаються до заяви для призначення пенсії за віком.

Згідно з п.п. 3 п. 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку № 22-1.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення страхового стажу.

Записів у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 для підтвердження її стажу за період з 26.03.1986 до 31.08.1992 достатньо, оскільки у трудовій книжці зазначено періоди роботи позивача, записи засвідчені підписами та печатками, записи № 2 та № 14 (які передують спірному періоду та слідують за ним) узгоджуються з датами і підставами звільнення та прийняття на роботу п. 5 ст. 36 КЗпП України (переведення на інше підприємство, із зазначенням його назви).

Відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і право на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що трудова книжка НОМЕР_1 містить неправдиві або недостовірні відомості щодо періодів трудової діяльності ОСОБА_1 , тому зазначений відповідачем-2 недолік, а саме непридатний до читання відбиток печатки підприємства при звільненні, не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні періоду трудової діяльності позивача з 26.03.1986 до 31.08.1992 згідно з вказаною трудовою книжкою до страхового стажу, що враховується при призначенні пенсії. Як зазначено вище, запис про звільнення ОСОБА_1 31.08.1992, внесений на підставі наказу № 129к від 31.08.1992, засвідчений печаткою, містить прізвище та ініціали, підпис уповноваженої особи.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було протиправно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком рішенням № 10 від 09.02.2023, оскільки визначальним є саме підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не формальні неточності у документах.

Порядок приймання, оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та прийняття рішення за заявою позивача від 03.02.2023 здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку.

Суд зазначає, що протиправно не зарахувавши період роботи ОСОБА_1 з 26.03.1986 до 31.08.1992 до її страхового стажу, відповідач передчасно дійшов висновку про відсутність необхідного страхового стажу у позивача та відмовив у призначенні пенсії за віком. Така відмова є необґрунтованою, прийнятою без урахування та оцінки всіх обставин, що мають значення при прийнятті цього рішення. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 10 від 09.02.2023 та зобов`язання відповідача-2 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 26.03.1986 до 31.08.1992.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача-1 зарахувати до страхового стажу позивача періоду роботи з 31.03.1981 до 04.11.1982 (до відпустки по догляду за дитиною до 3-х років) на посаді завклуба у колгоспі імені Калініна Дашківської сільради Кобеляцького району Полтавської області відповідно до трудової книжки колгоспника № 1054 від 12.05.1981 суд дійшов такого висновку.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 11.12.1982 Орлицькою сільською Радою Кобеляцького району Полтавської області, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вже було зазначено, до страхового стажу позивача зараховано період догляду за дитиною до трьох років з 04.11.1982 до 21.10.1985, що підтверджується розрахунком стажу.

Спірним є період роботи ОСОБА_1 з 31.03.1981 до 04.11.1982, на підтвердження якого позивач надала копію трудової книжки колгоспника № 1054, заповненої вперше 12.05.1981 у колгоспі імені Калініна Дашківської сільради Кобеляцького району Полтавської області.

Постановою Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 затверджено Основні положення про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, в яких зазначено, зокрема, таке:

- трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів;

- трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу;

- в трудову книжку колгоспника вносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань, нагородження і заохочення за успіхи в роботі, передбачені статутом та правилами внутрішнього розпорядку колгоспу, інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди;

- всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою;

- заповнення трудових книжок і вкладишів до них виробляється на тій мові, на якому ведеться діловодство в даному колгоспі;

- відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу;

- відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

Як у доданих до позовної заяви документах, так і копіях матеріалів, доданих до заяви ОСОБА_1 від 03.02.2023 про призначення пенсії, містяться копії сторінок 1-3 трудової книжки колгоспника № 1054, заповненої вперше 12.05.1981, у яких зазначено відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу (1981 рік), припинення членства в колгоспі (згідно з поданою заявою, протокол № 27 від 06.07.1985); відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нараховану за рік винагороду.

Так, на сторінках 2, 3 трудової книжки колгоспника «Зведення про роботу» містяться записи про те, що за 1981 рік відпрацьовано завклубом 198 людиноднів при встановленому мінімумі 190 людиноднів (запис від 13.03.1982), за 1982 рік відпрацьовано завклубом 205 людиноднів при встановленому мінімумі 210 людиноднів (запис від 18.02.1983), за 1983 рік відпрацьовано завклубом 118 людиноднів при встановленому мінімумі 210 людиноднів (запис від 28.10.1984), за 1984 рік відпрацьовано завклубом 280 людиноднів при встановленому мінімумі 210 людиноднів (запис від 16.02.1985), за 1985 рік відпрацьовано нянею у дитсадку 178 людиноднів (запис від 09.09.1985).

Передбачених Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників відомостей про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи, трудова книжка колгоспника № 1054 не містить, у зв`язку з чим немає можливості встановити конкретний період роботи позивача у колгоспі імені Калініна Дашківської сільради Кобеляцького району Полтавської області, із зазначенням початкової та кінцевої дати такого періоду.

За таких обставин, відсутні підстави для зобов`язання відповідача-2 зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 31.03.1981 до 04.11.1982.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача-1 призначити позивачу пенсію за віком, до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль правомірності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань.

Обчислення страхового стажу та призначення пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених законодавцем повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З метою ефективного та повного захисту прав позивача, суд відповідно до частини другої статті 9 КАС України зобов`язує відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 03.02.2023 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, та правових висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з виходом за межі позовних вимог.

Беручи до уваги вищенаведене, а також, що відповідача-1 не було визначено органом призначення пенсії позивачу, підстави для задоволення позовних вимог, пред`явлених до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відсутні.

Як встановлено з матеріалів справи позивачем понесено судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до суду в сумі 1073,60 грн, що підтверджується дублікатом квитанції до платіжної інструкції № 0.0..1 від 05.03.2023.

Відповідно до ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 підлягають стягненню на користь позивача витрати зі сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 139, 243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 10 від 09.02.2023 про відмову у призначені пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області області:

- зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 26.03.1986 до 31.08.1992 у Тресті їдалень Ленінського району м. Дніпропетровська, у подальшому перейменованому на Виробничо-торгове об`єднання громадського харчування Ленінського району;

- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 03.02.2023 та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, .

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, місцезнаходження: 61022, м. Харків, Майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, .

Повний текст рішення складено 06.11.2023.

Суддя В.В. Рянська