Справа № 760/5447/23
Суддя: Українець В. В.
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №760/5447/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання незаконною та скасування постанови, закриття провадження у справі,

в с т а н о в и в:

09 березня 2023 року позивач звернувся в суд з зазначеним позовом до Київської митниці Держмитслужби про визнання незаконною та скасування постанови, закриття провадження у справі.

Свої вимоги мотивує тим, що 27 січня 2022 року Київською митницею Держмитслужби щодо нього винесено постанову про порушення митних правил № 5125/10000/21, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 гривень. Вважає постанову незаконною, такою, що не відповідає вимогам закону та порушує його права.

Зазначає, що 01 грудня 2021 року відповідачем за його відсутності складено протокол про порушення митних правил за ч. 4 ст. 469 МК України за фактом передачі транспортного засобу марки «MAZDA 323F» VIN-код НОМЕР_1 в користування особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим «тимчасове ввезення».

Станом на дату ввезення автомобіля на територію України 21 червня 2019 року за ст. 469 МК України була відсутня заборона щодо передачі транспортного засобу у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим «транзит».

Частина 4 ст. 469 МК України набула чинності 22 серпня 2019 року, а тому він не може бути притягнутий до відповідальності.

З постанови вбачається про угоду про продаж автомобіля від 01 вересня 2021 року. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачем передавався автомобіль у володіння, користування або розпорядження ОСОБА_2 .

Крім того, в порушення вимог ст. 526 МК України справа була розгляду без його участі.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати незаконною та скасувати постанову Київської митниці Держмитслужби у справі про порушення митних правил № 5125/10000/21 від 27 січня 2022 року, а справу закрити.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження.

З відзиву на позову заяву представника відповідача вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що 06 вересня 2021 року до відділу митного оформлення № 1 митного поста «Південний» Київської митниці за електронною митною декларацією типу ІМ 40 АА № UA100230/2021/326694 громадянином України ОСОБА_2 оформлено транспортний засіб особистого користування марки «MAZDA 323» VIN-код НОМЕР_1 . Відповідно до інформації з електронної бази АСМО «Інспектор» зазначений автомобіль був ввезений на митну територію України 21 червня 2019 року ОСОБА_1 в режимі тимчасового ввезення терміном до 1 року в зоні діяльності Чернігівської митниці. Згідно бази даних АСМО «Інспектор» факт вивезення транспортного засобу з митної території України відсутній, а також автомобіль у інший митний режим не поміщувався. Таким чином, позивач передав без дозволу митного органу автомобіль особистого користування, поміщений у митний режим тимчасове ввезення, у користування особі, яка безпосередньо не ввозила такий автомобіль на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим тимчасове ввезення. До митного органу з приводу оформлення автомобіля у вільний обіг звернувся ОСОБА_2 , а не позивач, як особа, якою було ввезено транспортний засіб на митну територію України. Доказів того, що передача у користування автомобіля ОСОБА_2 відбулась за присутності в транспортному засобі особи, яка ввозила його на митну територію України чи поміщувала його у митний режим тимчасового ввезення, не надано. Для митного оформлення в митницю було подано договір купівлі-продажу автомобіля від 01 вересня 2021 року, де покупцем виступає ОСОБА_3 , а продавцем - ОСОБА_4 . Таким чином, здійснення митного оформлення автомобіля ОСОБА_2 , а не позивачем, а також наявність договору купівлі-продажу автомобіля від 01 вересня 2021 року, свідчить про те, що позивач вчинив дії щодо передачі автомобіля без дозволу митного органу у володіння іншої особи, а саме ОСОБА_2 . Зазначена подія відбулась в момент, коли відповідальність за ч. 4 ст. 469 МК України вже була встановлена Законом України від 08 листопада 2018 року «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України». Крім того, під час ввезення 21 червня 2019 року автомобіля на митну територію України позивач надав інформацію митному органу про те, що проживає в Іспанії. Зазначена інформація була внесена до модуля «Журнал пункту пропуску» бази АСМО «Інспектор». Також, у свідоцтві про реєстрацію автомобіля була зазначена ця адреса. Отже, протокол та постанова були направлені за вказаною позивачем адресою. Клопотання позивача щодо перенесення розгляду справи було отримано митним органом 23 лютого 2022 року, тобто після винесення постанови від 27 січня 2022 року.

Представником позивача направлена до суду відповідь на відзив представника відповідача, з якої вбачається, що сторона позивача підтримує викладене у позовній заяві.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 27 січня 2022 року Київською митницею Держмитслужби щодо позивача винесено постанову про порушення митних правил № 5125/10000/21, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 гривень.

Позивач заперечує свою вину в порушенні митних правил та оскаржив винесену постанову до суду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 4 ст. 469 МК України визначено, що передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтю 469 доповнено частиною четвертою згідно із Законом України від 08 листопада 2018 року «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України». Зазначений закон набрав чинності 25 листопада 2018 року.

Позивач посилається на те, що станом на дату ввезення автомобіля на територію України 21 червня 2019 року за ст. 469 МК України була відсутня заборона щодо передачі транспортного засобу у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим «транзит».

З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що 06 вересня 2021 року до відділу митного оформлення № 1 митного поста «Південний» Київської митниці за електронною митною декларацією типу ІМ 40 АА № UA100230/2021/326694 громадянином України ОСОБА_2 оформлено транспортний засіб особистого користування марки «MAZDA 323» VIN-код НОМЕР_1 .

Відповідно до інформації з електронної бази АСМО «Інспектор» зазначений автомобіль був ввезений на митну територію України 21 червня 2019 року ОСОБА_1 в режимі тимчасового ввезення терміном до 1 року в зоні діяльності Чернігівської митниці.

Згідно бази даних АСМО «Інспектор» факт вивезення транспортного засобу з митної території України відсутній, а також автомобіль у інший митний режим не поміщувався.

Таким чином, позивач передав без дозволу митного органу автомобіль особистого користування, поміщений у митний режим тимчасове ввезення, у користування особі, яка безпосередньо не ввозила такий автомобіль на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим тимчасове ввезення.

Для митного оформлення в митний орган було подано договір купівлі-продажу автомобіля від 01 вересня 2021 року, де покупцем виступає ОСОБА_3 , а продавцем - ОСОБА_4 .

Таким чином, здійснення митного оформлення автомобіля ОСОБА_2 , а не позивачем, а також наявність договору купівлі-продажу автомобіля від 01 вересня 2021 року, свідчить про те, що позивач вчинив дії щодо передачі автомобіля без дозволу митного органу у володіння іншої особи, а саме ОСОБА_2 .

Зазначена подія відбулась в момент, коли відповідальність за ч. 4 ст. 469 МК України вже була встановлена Законом України від 08 листопада 2018 року «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України».

За таких обставин, оцінивши надані докази, суд вважає, що в діях відповідача відсутні ознаки неправомірності.

З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 257, 260, 266, 268, 469, 529, 530 МК України, статтями 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 269, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Київської митниці Держмитслужби (м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 8-А, ) про визнання незаконною та скасування постанови, закриття провадження у справі.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: