Справа № 600/6867/23-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

02 листопада 2023 р. м. Чернівці справа № 600/6867/23-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Кушнір В.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у відповідності до вимог ст.91 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та вимог Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 вжити всіх заходів для виплати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане майно у відповідності до вимог ст.91 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та вимог Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік його служби відповідно до вимог п.3 Розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік його служби відповідно до вимог п.3 Розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач при звільненні ОСОБА_1 з військової служби не здійснив виплату останньому грошової одноразової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік його служби. Крім того, відповідач не виплатив ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане майно за поданою останнім заявою, чим, на думку позивача, допустив протиправну бездіяльність.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Від відповідача 30 жовтня 2023 року надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, яке обґрунтоване тим, що позовні вимоги позивача пред`явлені з пропущенням встановленого ч.3 ст.122 КАС України та ч.2 ст.233 КЗпП України. Так, на думку відповідача, позивач був обізнаний про порушення свого права щодо не здійснення йому виплат ще 05.06.2023р. Водночас до суду із вимогами про захист права позивач звернувся 21.10.2023р., тобто з пропущенням встановленого частиною 2 статті 233 КЗпП України тримісячного строку.

За таких обставин суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо виплати всіх сум, що належать працівникові при звільненні - є тримісячний строк, установлений частиною 2 ст. 233 КЗпП України.

Так, в силу ч.2 ст.233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

У відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У справі, що розглядається, одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік його служби мала бути виплачена ОСОБА_1 при звільненні, тобто у день звільнення.

Поряд із цим, як зазначає позивач у позові - йому не було видано грошовий атестат при звільненні, який би відображав суми, що підлягають виплаті. Водночас, з матеріалів справи видно, що позивач 05.06.2023р. звернувся до військової частини № НОМЕР_2 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік його служби. Вказане свідчить про те, що 05.06.2023р. позивачу було достеменно відомо про порушення його прав в цій частині, а відтак повинен був звернувся про захист такого права в судовому порядку - до 05.09.2023р.

З приводу невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Позивач із заявою щодо виплати йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно звернувся до командира військової частини 05.06.2023р. У поданій заяві просив надати відповідь у строк, передбачений вимогами Закону України "Про звернення громадян" (у місячний термін). Отже, позивач очікував на відповідь у місячний термін і по його спливу мав би впевнитись про порушення його прав щодо невиплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за його заявою - 05.07.2023р. Таким чином, з позовом про зобов`язання відповідача виплатити таку компенсацію позивач мав би звернутись не пізніше 05.10.2023р.

Суд наголошує, що визначення строків для звернення до суду є одним із засобів дисциплінувати учасників процесу та стимулює їх добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Враховуючи зазначене, суд погоджується із твердженнями відповідача про те, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом 23 жовтня 2023 року пропущено строк звернення до суду з вимогами щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення та виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, тобто з пропуском тримісячного строку з дня розрахунку, не зазначивши підстав для поновлення цього строку.

Водночас, системний аналіз положень статті 123 КАС України дає підстави для висновку, що звернення до адміністративного суду з позовом після закінчення строків, установлених законом, не має безумовним наслідком повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Так, статтею 123 КАС України передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому скористатись можливістю подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку, аніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

Таким чином, вказані правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі (частини третя та четверта статті 123 КАС України).

Враховуючи, що після відкриття провадження у цій справі судом встановлено факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з цим позовом, з метою надання можливості йому подати заяву про поновлення цього строку із зазначенням підстав для поновлення строку та докази поважності причин пропуску, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, заявлена вимога відповідача про залишення позову без розгляду наразі є передчасною, а позовну заяву необхідно залишити без руху.

На підставі наведеного та керуючись статтями 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву - залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.

3. Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали і не усунення недоліків у вказаний строк позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В.О. Кушнір