Справа № 160/13165/23
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними окремих положень рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач, мовою оригіналу, орфографія та пунктуація збережена, просить:
1. У відповідності до ст. 5 Внесені зміни до Закону України Про судовий збір № 3674-VІ пільги що до сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються. Позивачі пенсіонери - у справах пов`язаних з призначенням та перерахунком пенсії, а тому прошу звільнити пенсіонера, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканця АДРЕСА_1 від сплати Державного Мита. Всі виплати по справі покласти на відповідача.
- зобов`язати - провести її виплату за весь період заборгованості в розмірі 29 104,95 грн. за період з 16.01.2022 р. по 16.05.2023 рік.
- визнати - що станом на 01.03.2023р. індекс інфляції склав 25,3% офіційно, за період з 16.01.2022р. по 01.03.2023р. і за рахунок інфляційних збитків моя пенсія зменшилась на 25,3 % що в грошовому вимірі дорівнює 1 668,26 грн. з розрахунку (6 593,94 грн. /100)* 25,3% .
А всього після всіх перерахунків пенсія складає - 8 262,20 грн. виходячи з розрахунку 6 593,94 + 1 668,26 грн.
- 47 482,00 грн. - сума яка нарахована на дитину відповідного віку - У відповідності до ст. 7 ЗУ Про Державний бюджет України на 2022 бюджетом виділено і передбачено фінансування дітей відповідного віку в розмірі 2 744,00 грн., а в грудні 2022р. передбачено фінансування в розмірі 2883,00 грн. за період з 16.01.2022 р по 16.05.2023р.
- 1 200,00 грн. сума яка нарахована і сплачена відповідачем за період з 16.10.2022р. по 16.05.2023р.
- Доплата 23.3%, на різницю інфляційних збитків за період з 16.01.2022р. по 16.05.2023р., Що в грошовому еквіваленті становить -1 668,26 грн.
Доплата на дитину відповідного віку - 2 883,00 грн.- у відповідності до ст. 7 ЗУ Про Державний бюджет України на 2023 р..
Розмір пенсії з надбавками складає - 11 145,20 грн.
- В графу розмір пенсії з надбавками призначити пенсію в розмірі 11 145,20 грн. з розрахунку (6 593,94 грн. + 1668,27 грн. + 2 883,00 грн.) = 11 145, 21 грн.
6 593,94 грн. - розмір пенсії яка повинна була нарахована станом на 16 січня 2022 року при застосуванню законодавства 2015 р. до стажу який був зароблений за період з 1 січня 1977р. по 30 квітня 2015 року. (33,5р.)
1 668,27грн.- інфляційні збитки за рік і включені як пенсійна надбавка до пенсії.
2 883,00 грн.- Надбавка до пенсії на дитину відповідного віку розділений на двох
батьків у відповідності до ст. 7 ЗУ Про Державний бюджет України на 2023 р..
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем здійснено неправильний розрахунок пенсійної виплати позивача, а також протиправно обмежено розмір доплати на дитину відповідного віку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
04.10.2023 року відповідачем надано до суду відзив, в якому останній просив у задоволенні позову відмовити. У відзиві зазначено, що пенсія ОСОБА_1 призначена відповідно до вимог чинного законодавства, та на підставі даних про страховий стаж та заробітну плату позивача, доплата на дитину відповідного року виплачена в розмірі, установленому чинним законодавством..
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує з 17.01.2022 пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В січні 2022 року позивач звернувся до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком, а також доплати до пенсії на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 12.07. 2007р.
Рішенням 69 від 17.01.2022 відповідачем призначено ОСОБА_1 пенсію за віком в розмірі 4 884,40 грн. згідно ч.2 ст. 25 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

17.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо проведення перерахунку пенсії (допризначення у зв`язку із наданням додаткових документів).

За принципом екстериторіальності означена заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області та 24.03.2022 прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії, оскільки довідку про період денної форми навчання в Дніпропетровському механіко - металургійному технікумі не надано.

Так, до заяви від 25.01.2022 для обчислення заробітку при призначення пенсії за віком позивачем було надано довідки про заробітну плату, видані АТ "Українська залізниця" Синельниківське пасажирське вагонне депо від 04.01.2022 № 1 за період з січня 1988 року по червень 1991 року та Управлінням поліції охорони в Дніпропетровській області від 18.01.2022 № Ш-3/43/23/3/01-2022 за період з червня 1991 року по квітень 1993 року.

Згідно акту перевірки від 10.11.2022 № 0400-011002-1/13092 зроблено розрахунок пенсії із застосуванням заробітної плати з червня 1991 року по квітень 1993 року та з липня 2000 року по травень 2020 року (за даними системи персоніфікованого обліку).

За результатами акту перевірки від 05.04.2022 № 0400-011003-1/2875 виявлено розбіжність між даними, зазначеними у довідці та даними в первинних бухгалтерських документах. Тому перерахунок пенсії не було виконано до надання оновленої довідки про заробітну плату.

На звернення Позивача від 16.03.2023 (вх. № 11193/Ш-0400-23 від 16.03.2023) з питань пенсійного забезпечення, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 13.04.2023 №16066-11193/Ш-01/8-0400/23 повідомило, зокрема, наступне:

"Середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначена відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 01.02.2008 № 4-4 "Про затвердження Порядку визначення показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", враховується для обчислення пенсії" за 2019, 2020, 2021 роки становить 10846,37 грн. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії складає 14653,34 грн (10846,37 грн х 1,35099).

Загальний розмір пенсії станом на 01.03.2023 складає 5134,40 грн, у тому числі: 4884,40 грн - основний розмір пенсії (14653,34 грн х 0,33333);

100,00 грн - надбавка 100 грн на індексації 01.03.2023;

150,00 грн - надбавка на 1-го утриманця згідно постанови Кабінету Міністрів України № 654.".

З огляду на викладене вище, розмір пенсії та зарахування стажу на підставі надання додаткових документів проведено у відповідності до норм чинного законодавства.

В жовтні 2022 позивачу призначено доплату до пенсії в розмірі 150 грн. на неповнолітню дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вважаючи розмір призначеної пенсії та доплати на дитину протиправними, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку встановленим у справі обставинам суд зазначає наступне.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складової частини права на соціальний захист є її конституційним правом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), який набрав законної сили з 01.01.2004.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною першою статті 25 Закону № 1058-ІV встановлено, що коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

-Кс = См х Вс / 100 х 12, де: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Згідно із частиною першою статті 40 Закону № 1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

-Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Так, згідно до заявлених позовних вимог та їх правового обґрунтування вбачається, що позивач вважає неправильним розрахунок коефіцієнту його страхового стажу, величину оцінки одного року страхового стажу 1%, замість 1,35%; позивач не погоджується з розрахунком індексації пенсії, без врахування інфляційних коливань, крім того не погоджується з розміром доплати на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 вказує, що має право на розрахунок коефіцієнту страхового стажу виходячи з 1,35% оскільки вважає, що право на отримання пенсії набув ще у 2015 році за старої редакції закону, коли отримав 25 років страхового стажу.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону №1058 громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання відповідної пенсії.

В самій назві такого виду пенсії, як пенсія за віком визначається основна підстава для отримання права на таку пенсію а саме досягнення необхідного пенсійного віку. Наведене, зокрема спростовує доводи позивача щодо виникнення у нього права на пенсію в момент отримання 25 років страхового стажу.

Вік виходу на пенсію за віком згідно із Законом № 1058 у кожному конкретному випадку визначається залежно від набутого особою страхового стажу на момент досягнення 60-річного віку.

Так, для виходу на пенсію після досягнення чоловіками та жінками віку 60 років у 2022 році потрібно мати страховий стаж не менше 29 років.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 досяг віку 60 років в січні 2022 року, маючи на момент звернення за пенсією 33 роки 5 місяців страхового стажу.

Коефіцієнт страхового стажу позивача обчислений згідно до приписів частини першої статті 25 Закону № 1058 в редакції чинній на момент звернення позивача до органу Пенсійного фонду України. Дане положення є чинним та неконституційним не визнавалось.

Отже в даній частині вимоги позивача є необґрунтованими.

Щодо індексації пенсії.

Згідно до матеріалів справи загальний розмір пенсії станом на 01.03.2023 складає 5134,40 грн, у тому числі: 4884,40 грн - основний розмір пенсії (14653,34 грн х 0,33333);

100,00 грн - надбавка 100 грн на індексації 01.03.2023;

150,00 грн - надбавка на 1-го утриманця згідно постанови Кабінету Міністрів України № 654.

Згідно з положеннями частини 2 статті 42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

За змістом пункту 1 Постанови КМУ від 24.02.2023 року №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", установлено, що з 1 березня 2023 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.

У свою чергу, п.3 Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 (із змінами та доповненнями), передбачено, що перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли: по 31 грудня включно року, що передує року, в якому проводиться перерахунок, крім тих, які на дату проведення перерахунку переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на умовах, визначених абзацом третім частини третьої статті 45 Закону (за зверненнями, які надійшли з 1 січня року, в якому проводиться перерахунок).

Оскільки звернення позивача про призначення пенсії надійшло до 31.12.2022 і призначена пенсія не пов`язана з переведенням з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на умовах, визначених абзацом третім частини третьої статті 45 Закону, то його пенсія підпадає під пенсії, які повинні бути перераховані у 2023 році в належному розмірі.

Посилання відповідача на положення п.6 постанови КМУ №168, суд вважає безпідставним, оскільки вказаною нормою права врегульовано виплату щомісячних доплат до пенсій, у випадку не здійснення підвищення пенсій за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2022 року.

Так, відповідно до п.6 постанови КМУ №168 з 1 березня 2023 р. до пенсій, призначених відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон) за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2022 р. включно, які не підвищуються з 1 березня 2023 р. згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100 гривень, яка виплачується додатково до щомісячних доплат до пенсії, встановлених пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 р. № 127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році (Офіційний вісник України, 2021 р., № 17, ст. 679) та пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968), в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, вказана норма не свідчить про те, що пенсії, призначені за зверненнями які надійшли до 31 грудня 2022, не підлягають перерахунку. Вказаною нормою права врегульовано виплату щомісячних доплат до пенсій, у випадку не здійснення підвищення пенсій за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2022 року. А самі випадки не здійснення перерахунку пенсії, визначаються Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124.

Щодо надбавки на утримання дитини.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Закону України Про пенсійне забезпечення, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року № 654 Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні дітей до 18 років, до пенсії за віком, по інвалідності та за вислугу років призначається і виплачується надбавка у розмірі 150 гривень на кожну дитину.

Дана надбавка призначена для додаткової підтримки пенсіонерів, що мають на утриманні неповнолітню дитину, проте жодним чином не корелюється з законодавчо визначеним розміром прожиткового мінімуму для дітей, встановлених Державним бюджетом України.

Доводи позивача про несвоєчасність призначення допомоги на утримання дитини спростовуються наявною в матеріалах справи заявою ОСОБА_1 про призначення даної допомоги від 30.08.2022.

Відповідно до пункту 4.3 розділу IV Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку пенсії. Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок раніше призначеної пенсії візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив.

Матеріалами справи не підтверджено пропущення зазначеного законодавством 10-денного терміну розгляду поданої заяви.

Щодо інфляційних витрат.

Підсумовуючи наведене суд зазначає, що судом встановлено своєчасне та правомірне призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , з правильним визначенням коефіцієнту страхового стажу. Так само відсутні підстави вважати несвоєчасним та неповним призначення допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Матеріалами справи не підтверджено наявність заборгованості з виплати пенсії або доплати до пенсії позивача.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду стягнення з боржника інфляційних втрат регулюється ст. 625 ЦК України.

Так, Верховний Суд у постанові від 08.02.2018 у справі № 826/22867/15 зазначив, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами належними до сплати кредиторові.

У постанові від 18.03.2020 у справі №711/4010/13-ц Великою Палатою Верховного Суду було сформовано висновок, відповідно до якого приписи статті 625 ЦК України не застосовуються до трудових правовідносин, сімейних та інших правовідносин, які регулює спеціальне законодавство.

У свою чергу, як встановлено судом, спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд, враховуючи викладене та беручи до уваги відсутність договірних зобов`язань між позивачем та відповідачем, вважає, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків в досліджуваній ситуації відсутні. Отже суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем в межах спірних правовідносин не існують цивільні правовідносини, у тому числі й зобов`язального характеру.

За таких обставин норми Цивільного кодексу України, зокрема, ті, що регулюють наслідки порушення зобов`язань, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з виконанням судового рішення, не застосовуються.

Тому суд вважає, що у цій справі відсутні підстави для застосування цивільно-правової відповідальності до відповідача, оскільки правовідносини, що склались між позивачем та відповідачем, є публічними, а не цивільно-правовими.

У сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку про відсутність цивільно-правового порушення з боку відповідача, яке мало б складатися з протиправної поведінки (умисне протиправне користування відповідачем коштами, належними позивачеві), що спричинила збитки, вини заподіювача шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між ними.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159).

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Суд зазначає, що дія зазначених вище нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №522/5664/17, від 21 червня 2018 року у справі №523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі №521/940/17, від 05 жовтня 2018 року у справі №127/829/17, від 12 лютого 2019 року у справі №814/1428/18, від 08 серпня 2019 року у справі № 638/19990/16-а.

Разом з тим, оскільки питання наявності у позивача права на перерахунок пенсії з індексацією у 2023 році вирішений в межа даної справи, то питання стягнення компенсації втрати частини доходів є передчасним.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності відмови у проведенні індексації пенсії позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

З поданої позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено одразу 5 вимог немайнового характеру (з урахуванням похідних вимог).

Таким чином з урахуванням положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір за подання вказаної позовної заяви, з урахуванням 5 вимог немайнового характеру становить - (1073,60*5) = 5368 грн.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовну заяву задоволено частково, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають частковому стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26) про визнання протиправними окремих положень рішень, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 в 2023 році.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення його пенсії з 01.03.2023 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 06.11.2023 року.

Суддя О.М. Неклеса