Справа № 380/5416/23
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 380/5416/23 пров. № А/857/12859/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Бруновської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року (суддя Клименко О.М., ухвалене в м. Львові) у справі № 380/5416/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до голови Добромильської міської ради Куляса Петра Петровича, Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області про визнання дій відповідачів такими, що вчинені поза межами своєї компетенції (повноважень), визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до голови Добромильської міської ради Куляса Петра Петровича, Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області, в якому просив: встановити та визнати, що голова Добромильської міської ради та Добромильська міська рада розглядаючи та ухвалюючи рішення від 07 грудня 2022 року № 2813 «Про встановлення надбавки за престижність праці педагогічним працівникам» діяли поза межами своєї компетенції (повноважень), вчинили порушення принципу законності, втрутилися у сферу трудових відносин між керівником та працівників закладів загальної середньої освіти, а голова ради допустив протиправну бездіяльність щодо обов`язку належного реагування на звернення депутата Семена Цебака від 19 лютого 2023 року з вимогою усунути допущене порушення законодавства рішенням ради № 2813 «Про встановлення надбавки за престижність праці педагогічним працівникам» та зобов`язати голову Добромильської міської ради виконати вимогу позивача про припинення дії незаконного рішення ради від 07 грудня 2022 року № 2813 «Про встановлення надбавки за престижність праці педагогічним працівникам».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність голови Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області Куляса Петра Петровича щодо недотримання встановленого Законом України від 11 липня 2002 року № 93-IV «Про статус депутатів місцевих рад» десятиденного строку розгляду та надання відповіді на депутатське звернення ОСОБА_1 від 19 лютого 2023 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив позивач- ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати частково рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.06.2023 у справі № 380/5416/23, залишивши в силі рішення суду щодо визнання протиправною бездіяльність голови Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області Куляса Петра Петровича щодо недотримання встановленого Законом України від 11 липня 2002 року № 93-ІУ «Про статус депутатів місцевих рад» десятиденного строку розгляду та надання відповіді на депутатське звернення ОСОБА_1 від 19 лютого 2023 року, і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зокрема, зазначає, що суд першої інстанції при розгляді та ухваленні рішення у справі № 380/5416/23 залишив поза увагою ряд суттєвих для справи обставин, які не були встановлені, а відтак не отримали правової оцінки : 1. рішення № 2813 ухвалено Добромильською міською радою Самбірського району Львівської області поза межами компетенції; 2. рішення № 2813 ухвалено Добромильською міською радою Самбірського району Львівської області з порушенням принципу законності; 3. голова Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області ОСОБА_2 та Добромильська міська рада Самбірського району Львівської області, всупереч депутатському звернення з вимогою не усунули допущеного порушення законності; 4. голова Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області ОСОБА_2 та Добромильська міська рада Самбірського району Львівської області допустили протиправну бездіяльність щодо вимоги встановити правовий порядок; 5. голова Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області ОСОБА_2 та Добромильська міська рада Самбірського району Львівської області допустили порушення права депутата місцевої ради (позивача/апелянта).

Добромильська міська рада Самбірського району Львівської області у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзив, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є депутатом Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області, що підтверджується посвідченням депутата від 26 листопада 2020 року № 18.

Встановлено, що 06 грудня 2022 року позивач звернувся до міської ради із заявою, в якій повідомив про те, що у зв`язку з ненаданням матеріалів сесії, зокрема проектів рішень та неоприлюднення таких на сайті Добромильської міської ради у нього відсутня можливість брати участь у роботі сесії.

Тринадцята сесія VІІІ-го скликання Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області 07 грудня 2022 року ухвалила рішення № 2813 «Про встановлення надбавки за престижність праці педагогічним працівникам», яким вирішила: 1. Встановити надбавку за престижність праці педагогічним працівникам закладів загальної середньої освіти Добромильської міської ради в розмірі від 5 до 20 відсотків в залежності від кількості учнів в закладах середньої освіти Добромильської міської ради з 01 січня 2023 року (Додаток 1). 2. Встановити надбавку за престижність праці педагогічним працівникам закладів загальної середньої освіти Добромильської міської ради початкові класи (1-4 кл.) НУШ 20% та за години навчального плану у 5 класі НУШ 20% престижності з 01 січня 2023 року. 3. Встановити надбавку за престижність праці педагогічним працівникам закладів дошкільної освіти Добромильської міської ради в розмірі 15 відсотків з 01 січня 2023 року. 4. Встановити надбавку за престижність праці педагогічним працівникам закладу позашкільної освіти (сфери культури) Добромильської школи мистецтв Добромильської міської ради в розмірі 10 відсотків з 01 січня 2023 року. 5. Встановити надбавку за престижність праці директорам закладів освіти: загальної середньої освіти Добромильської міської ради в розмірі 20 відсотків з 01 січня 2023 року; філії опорного закладу 10 відсотків з 01 січня 2023 року; дошкільної освіти Добромильської міської ради в розмірі 20 відсотків з 01 січня 2023 року; позашкільної освіти (сфери культури) Добромильської міської ради в розмірі 20 відсотків з 01 січня 2023 року.

В подальшому 19 лютого 2023 року позивач звернувся до голови Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області Куляса Петра із депутатським зверненням, в якому вимагав: 1. Вжити заходів у межах, визначених законами, на припинення порушення діючого законодавства держави України і скасувати чи в інший спосіб припинити дію рішення Добромильської міської ради ХІІІ сесії VIII скликання від 07 грудня 2022 року № 2813 «Про встановлення надбавки за престижність праці педагогічним працівникам». 2. Постанову Кабінету Міністрів України від 23 березня 2011 року № 373 «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної), вищої освіти, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування» виконати у спосіб, передбачений законодавством.

Дане депутатське звернення зареєстровано у Добромилській міській раді за вхідним № 08/08-48 20 лютого 2023 року. Відповідь на таке звернення надано головою міської ради листом за № 215/02-49 10 березня 2023 року.

ОСОБА_1 , вважаючи, що відповідачі при розгляді та ухваленні Рішення № 2813 вчинили порушення принципу законності, втрутилися у сферу трудових відносин між керівником та працівників закладів загальної середньої освіти, а голова міської ради також допустив протиправну бездіяльність щодо обов`язку належного реагування на звернення депутата Семена Цебака від 19 лютого 2023 року з вимогою усунути допущене порушення законодавства Рішенням № 2813, звернувся в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Щодо позовної вимоги в частині «встановити та визнати, що голова Добромильської міської ради та Добромильська міська рада розглядаючи та ухвалюючи рішення від 07 грудня 2022 року № 2813 «Про встановлення надбавки за престижність праці педагогічним працівникам» діяли поза межами своєї компетенції (повноважень), вчинили порушення принципу законності, втрутилися у сферу трудових відносин між керівником та працівників закладів загальної середньої освіти» колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97-ВР) передбачено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Як передбачено частиною 1 статті 10 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно статті 25 Закону № 280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Частиною 10 статті 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Колегія суддів зазначає, що правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради визначає Закон України від 11 липня 2002 року № 93-IV «Про статус депутатів місцевих рад», статтею 2 якого передбачено, що депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України. Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Як передбачено статтею 11 Закону № 93 у виборчому окрузі депутат місцевої ради має право: 1) офіційно представляти виборців свого виборчого округу та інтереси територіальної громади в місцевих органах виконавчої влади, відповідних органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах і організаціях незалежно від форми власності з питань, що належать до відання органів місцевого самоврядування відповідного рівня; 2) брати участь з правом дорадчого голосу у засіданнях інших місцевих рад та їх органів, загальних зборах громадян за місцем проживання, засіданнях органів самоорганізації населення, що проводяться в межах території його виборчого округу; 3) порушувати перед органами і організаціями, передбаченими пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадовими особами, а також керівниками правоохоронних та контролюючих органів питання, що зачіпають інтереси виборців, та вимагати їх вирішення; 4) доступу до засобів масової інформації комунальної форми власності з метою оприлюднення результатів власної депутатської діяльності та інформування про роботу ради в порядку, встановленому відповідною радою; 5) вносити на розгляд органів і організацій, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадових осіб пропозиції з питань, пов`язаних з його депутатськими повноваженнями у виборчому окрузі відповідно до закону, брати участь у їх розгляді. При здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має також право: 1) на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання; 2) на невідкладний прийом; 3) вимагати усунення порушень законності і встановлення правового порядку. Депутат місцевої ради є відповідальним перед виборцями свого виборчого округу і їм підзвітним. У своїй роботі у виборчому окрузі взаємодіє з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, органами самоорганізації населення, трудовими колективами, об`єднаннями громадян.

Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу у разі виявлення порушення прав та законних інтересів громадян або інших порушень законності має право вимагати припинення порушень, а в необхідних випадках звернутися до відповідних місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також до правоохоронних і контролюючих органів та їх керівників з вимогою вжити заходів щодо припинення порушень законності. У разі виявлення порушення законності депутат місцевої ради має право на депутатське звернення до керівників відповідних правоохоронних чи контролюючих органів. Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, об`єднання громадян, керівники підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані негайно вжити заходів до усунення порушення, а в разі необхідності - до притягнення винних до відповідальності з наступним інформуванням про це депутата місцевої ради. У разі невжиття відповідних заходів посадові особи місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та керівники правоохоронних і контролюючих органів, до яких звернувся депутат місцевої ради, несуть адміністративну або кримінальну відповідальність, встановлену законом (стаття 15 Закону № 93).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що правовий статус депутата місцевої ради як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого органу та рівноправного члена місцевої ради, а також гарантії депутатської діяльності визначені та встановлені Конституцією України, Законом № 280-97/ВР та Законом № 93, та має право реалізувати свої права щодо внесення пропозицій для розгляду їх радою та її органами, пропозицій і зауважень до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті, на розгляд ради та її органів пропозицій з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю. Саме у такий спосіб депутат місцевої ради реалізує своє право на участь у діяльності ради та у прийнятті радою відповідних рішень.

Разом з тим апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що депутат місцевої ради законодавчо не наділений правом здійснювати представництво інтересів територіальної громади в судах. Нормами чинного законодавства для депутата встановлений особливий спосіб впливу як на прийняття рішень органом місцевого самоврядування, так і на життя мешканців відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що саме відповідні ради, а не окремі депутати, згідно із статтею 10 Закону № 280/97-ВР є тими представницькими органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їхнього імені та в їхніх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, Законом № 280/97-ВР та іншими законами, а отже, й наділені в силу закону на звернення до суду з метою захисту порушених прав територіальної громади.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що право захищати інтереси територіальної громади (або її окремих представників) у суді може бути реалізоване шляхом представництва. Водночас депутат місцевої ради не уповноважений представляти в судах інтереси такої ради або інтереси утворених нею комісій, або інтереси виборців інакше, ніж поза відносинами представництва ( аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 лютого 2022 року у справі № 320/740/16-а).

Відтак судом першої інстанції вірно не взято до уваги позицію позивача в частині того, що він як депутат міської ради, скористався правом звернутися до адміністративного суду з позовом до міської ради та голови цієї ради з вимогою «встановити та визнати, що голова Добромильської міської ради та Добромильська міська рада розглядаючи та ухвалюючи рішення від 07 грудня 2022 року № 2813 «Про встановлення надбавки за престижність праці педагогічним працівникам» діяли поза межами своєї компетенції (повноважень), вчинили порушення принципу законності, втрутилися у сферу трудових відносин між керівником та працівників закладів загальної середньої освіти».

Слід зазначити, що Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України, а обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення. Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Окрім цього, у рішенні від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Враховуючи наведене апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага. При цьому позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Пунктом 9 частини 5 статті 160 КАС України передбачено., що у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням прав, свобод або інтересів позивача.

Колегія суддів зазначає, що адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень.

Окрім того, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав. При цьому порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

З наведеного слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах. Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Відсутність у заявника прав чи обов`язків у зв`язку із вчиненням оскаржуваних дій не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Також судом першої інстанції вірно зазначено, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи-позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16, від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18, від 23 грудня 2019 року у справі № 712/3842/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 500/477/15-а).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач не довів ту обставину, що оскаржувана поведінка відповідачів під час прийняття Рішення № 2813 зумовила негативний вплив на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача, що свідчить про відсутність предмету захисту в суді, адже позивачем не визначено права, свободи чи інтересу, які мають бути захищені (поновлені) у судовому порядку, що фактично вказує на безпредметність заявленого позову у відповідній частині. А за відсутності бодай одного випадку реального порушення прав, свобод чи інтересів позивача оскаржуваною поведінкою відповідачів, відсутніми є й підстави для задоволення позову у частині, яка розглядається.

Як вірно встановлено судом першої інстанції Рішення № 2813 позивач не оскаржує, а фактично оспорює процедуру його прийняття. Разом з тим процедура прийняття Рішення № 2813 може бути предметом правого аналізу лише у разі оспорювання зазначеного індивідуального акта суб`єкта владних повноважень в судовому порядку, а не окремо, тобто поза межами його оскарження.

Враховуючи все наведене вище, та оскільки позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, свобод чи інтересів оскаржуваною поведінкою відповідачів, а лише стверджує про її протиправність, суд першої інстанції вірно відмовив в задоволенні позовної вимоги у частині «встановити та визнати, що голова Добромильської міської ради та Добромильська міська рада розглядаючи та ухвалюючи рішення від 07 грудня 2022 року № 2813 «Про встановлення надбавки за престижність праці педагогічним працівникам» діяли поза межами своєї компетенції (повноважень), вчинили порушення принципу законності, втрутилися у сферу трудових відносин між керівником та працівників закладів загальної середньої освіти».

Щодо позовної вимоги у частині «встановити та визнати, що голова ради допустив протиправну бездіяльність щодо обов`язку належного реагування на звернення депутата Семена Цебака від 19 лютого 2023 року з вимогою усунути допущене порушення законодавства рішенням ради № 2813 «Про встановлення надбавки за престижність праці педагогічним працівникам» колегія суддів зазначає, що одним із прав депутата місцевої ради у виборчому окрузі відповідно до пункту першого частини другої статті 11 Закону № 93 є право на депутатське звернення.

Як передбачено частинами 1-3 статті 13 Закону № 93, депутатське звернення - викладена в письмовій формі вимога депутата місцевої ради з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю, до місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також керівників правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, здійснити певні дії, вжити заходів чи дати офіційне роз`яснення з питань, віднесених до їх компетенції. Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, а також керівники правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані у десятиденний строк розглянути порушене ним питання та надати йому відповідь, а в разі необхідності додаткового вивчення чи перевірки дати йому відповідь не пізніш як у місячний строк. Якщо депутатське звернення з об`єктивних причин не може бути розглянуто у встановлений строк, депутату місцевої ради зобов`язані письмово повідомити про це з обґрунтуванням мотивів необхідності продовження строку розгляду.

Колегія суддів зазначає, що орган (посадова особа), до яких звернувся депутат місцевої ради з депутатським зверненням, зобов`язані у десятиденний строк розглянути порушене ним питання та надати йому відповідь. Якщо ж виникає необхідність додаткового вивчення чи перевірки порушеного у депутатському зверненні питання, то строк його розгляду продовжується до одного місяця, однак у такому разі депутату місцевої ради зобов`язані письмово повідомити про це з обґрунтуванням мотивів необхідності продовження строку розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що із депутатським зверненням до голови Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області позивач звернувся 19 лютого 2023 року, яке зареєстровано у Добромильській міській раді за вхідним №08/08-48 20 лютого 2023 року.

Разом з тим відповідь на депутатське звернення позивача надано головою міської ради листом за № 215/02-49 10 березня 2023 року. Доказів продовження строку розгляду цього депутатського звернення не надано.

Відтак апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інтсанції, що з порушенням вимог частини 2 статті 13 Закону № 93 голова міської ради, до якого позивач як депутат місцевої ради звернувся із депутатським зверненням, не розглянув порушене позивачем у вказаному зверненні питання та не надав йому відповідь у встановлений цим законом десятиденний строк, а відтак учинив протиправну бездіяльність в цій частині.

Тому судом першої інстанції підставно визнано протиправною бездіяльність голови Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області ОСОБА_2 щодо недотримання встановленого Законом України від 11 липня 2002 року № 93-IV «Про статус депутатів місцевих рад» десятиденного строку розгляду та надання відповіді на депутатське звернення ОСОБА_1 від 19 лютого 2023 року.

Щодо вимоги у частині «зобов`язати голову Добромильської міської ради виконати вимогу позивача про припинення дії незаконного рішення ради від 07 грудня 2022 року № 2813 «Про встановлення надбавки за престижність праці педагогічним працівникам» слід зазначити таке.

Як вже було зазначено, 19 лютого 2023 року позивач звернувся до голови Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області Куляса Петра із депутатським зверненням, в якому вимагав: 1. Вжити заходів у межах, визначених законами, на припинення порушення діючого законодавства держави України і скасувати чи в інший спосіб припинити дію рішення Добромильської міської ради ХІІІ сесії VIII скликання від 07 грудня 2022 року № 2813 «Про встановлення надбавки за престижність праці педагогічним працівникам». 2. Постанову Кабінету Міністрів України від 23 березня 2011 року № 373 «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної), вищої освіти, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування» виконати у спосіб, передбачений законодавством.

Відтак суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач як депутат місцевої ради реалізував своє право, передбачене пунктом першим частини другої статті 11 Закону № 93, на депутатське звернення. Відповідь на таке звернення надано позивачу головою Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області листом за №215/02-49 10 березня 2023 року.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону № 93, якщо депутат місцевої ради не задоволений результатами розгляду свого звернення або якщо місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, ухиляються від вирішення порушеного у зверненні питання у встановлений строк, він має право внести депутатський запит відповідно до статті 22 цього Закону.

Тому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що з огляду на положення частини п`ятої статті 13 Закону № 93 позивач, як депутат місцевої ради, який не задоволений результатами розгляду свого депутатського звернення від 19 лютого 2023 року, має право внести депутатський запит відповідно до статті 22 цього Закону, а не звертатися до суду з позовом з вимогою зобов`язати посадову особу міської ради, до якої депутатське звернення було направлено, виконати викладену у ньому вимогу.

Також колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що зобов`язання судом посадової особи органу місцевого самоврядування виконати вимогу позивача, викладену у депутатському зверненні, призведе до втручання у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи все викладене вище апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року у справі № 380/5416/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
Н. В. Бруновська