Справа № 334/8414/23
Суддя: Телегуз С. М.
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 01.11.2023
Справа № 334/8414/23
Провадження № 2-а/334/75/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої: судді Телегуз С.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко А.О., розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Інспектора УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Дан Альони В`ячеславівни, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

20.09.2023 року каналами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Інспектора УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Дан Альони В`ячеславівни, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В позові посилався на те, що 11.09.2023 року інспектором 4 батальйону 1 роти УПП в Запорізькій області сержантом поліції Дан А.В. відносно нього було винесено постанову серії ЕАТ №7715281 про скоєння адміністративного правопорушення за ч.4 ст.122 КУпАП, зафіксованого не в автоматичному режимі.

Згідно постанови 11.09.2023 року о 17:09 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Polo», н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 56 км/год, а саме: рухався зі швидкістю 106 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Порушення було зафіксовано не в автоматичному режимі, швидкість вимірювалась приладом «Трукам ТС 008388 БК 475857». На підставі чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1700 грн.

Вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою, остання підлягає скасуванню з наступних підстав.

Дійсно, 11.09.2023 року приблизно о 17:00 він рухався по вул. Тиражна в м. Запоріжжя, керуючи автомобілем «Volkswagen Polo», н.з. НОМЕР_1 , і дійсно ним було допущено перевищення швидкості руху, однак він їхав зі швидкістю 69 км/год, тому з твердженням у постанові про перевищення дозволеної швидкості руху він не згоден.

Вважає, що відсутні будь-які документи, які б підтверджували проведення періодичної повірки «Трукам ТС 008388» відповідно вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Відповідач ОСОБА_2 , виносячи постанову в порушення вимог ст.ст. 252, 280, 283 КУпАП не зазначила належні та допустимі докази, які нею були зібрані та оцінені у встановленому законом порядку, інших доказів, окрім постанови від 11.09.2023 року, не надано.

Прохав визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАТ №7715281 від 11.09.2023 року, винесену відносно ОСОБА_1 про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, провадження у справі закрити; стягнути з бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції НПУ на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 грн.

21.09.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

28.09.2023 року до суду звернувся представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Назаренко М.М. з відзивом на позов, в якому посилалися на те, що 11.09.2023 року під час несення служби у Запорізькій області, поліцейським Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCam II LTI 20/20 TC №008388» було виявлено порушення ПДР України, а саме: водій транспортного засобу «Volkswagen Polo», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 106 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 56 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України.

У позовній заяві, позивач стверджує, що жодних адміністративних правопорушень він не вчиняв, проте зауважують, що за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCam II LTI 20/20 TC №008388» було зафіксовано порушення швидкісного режиму в межах населеного пункту більш ніж на 50 км/год, що підтверджується роздруківкою фото та відео з приладу.

В ході розгляду справи, було роз`яснено суть вчиненого правопорушення та права особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Позивач будь-яких клопотань не заявляв.

З приводу тверджень правомірності використання лазерного вимірювача швидкості «TruCam II LTI 20/20 TC №008388» необхідно зазначити, що згідно відповіді ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» №28-10/139 від 21.12.2020 року, вимірювач швидкості «TruCam II LTI 20/20 TC №008388» відповідає вимогам нормативно-правових актів (технічних регламентів), їх дозволяється вводити в обіг/експлуатацію (відповідність вимогам технічних регламентів підтверджується Експертними висновками Адміністрації ДЕРЖСПЕЦЗВ`ЯЗКУ № 04/05/02-3560, 04/05/02-3561, 04/05/02-3562 від 24.12.2020 року).

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не передбачено повторного проходження даної процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, такої процедури як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах закону. Можливість використання виробу «ТruСАМ» також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24.12.2020 року № 04/05/02/-3560, який підтверджує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно ДСТУ ISO/ІЕS 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Відповідно відповіді ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 року №16289/41/35/02-19, прилад «ТruCam» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Таким чином, обставини, на які вказує позивач, не виключають подію та склад інкримінованого правопорушення.

Прохали зобов`язати позивача надати докази на ті обставини, на які він посилається в позові, в задоволенні позову відмовити, проводити розгляд справи без участі представника.

30.10.2023 року до суду звернувся ОСОБА_1 з запереченнями на відзив, в яких посилався на те, що представником відповідача до суду направлено відзив на позов, до якого додано роздруківку фото з приладу «TruCam», DVD-диск з відеозаписом, копія свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки. Вважає, що надані відповідачем докази не є речовими, а відносяться до письмових та електронних доказів. З огляду на те, що відповідачем йому надіслано відзив без доданих до нього доказів, прохає додані до відзиву докази не приймати до уваги.

Також відповідач у своєму відзиві просить суд зобов`язати позивача надати докази на ті обставини, на які він посилається в своїй заяві.

Відповідач у відзиві зазначає, що лазерний вимірювач швидкості «TruCam II LTI 20/20 TC №008388» призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному режимі. Враховуючи положення ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст.40 названого Закону. Водночас, законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів «TruCam» працівниками патрульної поліції, ніж розміщення виключно в порядку ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», а лист Державного підприємства «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 року про використання лазерного вимірювача швидкості «TruCam» для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Крім того, у оскаржуваній постанові невірно вказано місце вчинення адміністративного правопорушення, як вважають відповідачі, оскільки вул. Тиражна 70 у м. Запоріжжя є місцем зупинки автотранспортного засобу поліцейським, а ніяк не місцем вчинення правопорушення.

01.11.2023 року в судове засідання позивач не з`явився, 03.10.2023 року подав заяву, в якій прохав справу розглянути у його відсутність, позов підтримав та прохав задовольнити.

01.11.2023 року в судове засідання відповідачі: Департамент патрульної поліції Національної поліції України та Інспектор УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Дан А.В. не з`явилися, 28.09.2023 року представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України подав відзив на позов, в якому прохав в задоволенні позову відмовити, проводити розгляд справи без участі представника.

Тому суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу.

У відповідності до вимог ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно ч.1 п.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно ч.4 ст.122 КУпАП за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - передбачено накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Судом встановлено, що 11.09.2023 року інспектором 4 батальйону 1 роти УПП в Запорізькій області сержантом поліції Дан А.В. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7715281, згідно якої 11.09.2023 року о 17:09 в м. Запоріжжя вул. Тиражна 70, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Polo», н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 56 км/год, а саме: рухався зі швидкістю 106 км/год, швидкість вимірювалась лазерним приладом «Трукам ТС 008388 БК 475857», чим порушив п.12.4 ПДР України. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності ч.4 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Позивач свою вину у вчиненому правопорушенні не визнає, вважає, що для притягнення його до відповідальності були відсутні будь-які правові підстави, оскільки відсутні докази на підтвердження його вини у вчиненні правопорушення.

Судом було досліджено DVD-диск з відеозаписами, який додано представником відповідача до відзиву на позов, з відеозаписів вбачається, що обставини, викладені у постанові, дійсно відбувались 11.09.2023 року, позивач ознайомився з результатами вимірювання його швидкості, не заперечував факту перевищення швидкості, повідомив, що їхав в перукарню, також, відеозаписи містять підтвердження, що лазерний прилад для вимірювання швидкості на момент фіксування правопорушення знаходився в руках у працівника поліції.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/26755 від 15.12.2022 року, яке чинне до 15.12.2023 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM LTI 20/20 №ТС008388», на який було зафіксовано вказане правопорушення, відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості: від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: +- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +- 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Згідно доданої до відзиву на позов роздруківки показників лазерного вимірювача швидкості «TruCAM LTI 20/20 №ТС008388», 11.09.2023 року о 17:08 по вул. Тиражна 70, було зафіксовано швидкість транспортного засобу «Volkswagen Polo», н.з. НОМЕР_1 , - 106 км/год.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у Постанові від 11.10.2016 року у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства у справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 року - суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «OHalloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Відповідно ч.1,2 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Відповідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ч.1 ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Оскільки дана адміністративна справа згідно ст.286 КАС України є справою з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, то заявами по суті справи згідно ст.269 КАС України є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив), тому суд не бере до уваги заперечення позивача на відзив від 30.10.2023 року.

Посилання позивача в позові на те, що дії інспектора поліції були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відео фіксації «TruCam», який знаходився в руках працівника поліції, а не був встановлений стаціонарно, що суперечить ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», спростовуються інформацією ДП «Укрметртестстандарт», відповідно до якої лазерний вимірювач «ТruCam» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, крім основного, ручного режиму, вимірювач «ТruCam»» також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, та досліджені докази, суд приходить висновку, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови було дотримано вимоги КУпАП в повній мірі, останній діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зупинка автомобіля позивача відповідала вимогам закону та посадових інструкцій і була спрямована на дотримання безпеки дорожнього руху, застосування поліцейським лазерного вимірювача швидкості «TruCAM LTI 20/20 №ТС008388» не суперечить правилам експлуатації даного приладу, а його показники є належним доказом у справі, тому постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була винесена згідно норм законодавства, а стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн. накладено в межах санкції ч.4 ст.122 КУпАП.

За таких обставин суд за наслідками розгляду справи з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності прийшов до висновку про залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовної заяви без задоволення.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що судом відмовлено у задоволенні позову, то відповідно ст.139 КАС України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5-9, 20, 77, 139, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, ст.ст. 122, 280, 283-284, 287-293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Інспектора УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Дан Альони В`ячеславівни, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно ч.4 ст.286 КАС України подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06 листопада 2023 року.

Суддя: С.М.Телегуз