Справа № 758/7996/23
Суддя: Будзан Л. Д.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/7996/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року Подільський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Будзан Л.Д., за участю секретаря судового засідання Соколовської А.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту Патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО №71558 від 04.07.2023.

Позовна заява мотивована тим, що 04.07.2023 відносно ОСОБА_1 інспектором взводу №2 РОВО УПП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції Гордієнко І.А. винесено постанову серії ДПО18 №715558 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідно до змісту якої, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «БМВ Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 , на 20 кілометрі траси М-16, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено», чим порушив п.п.8.4 В Правил дорожнього руху.

Разом із тим, із винесеною постановою не погоджується, оскільки вважає свої дії правомірними, з огляду на наступні обставини. Зауважив, що рухався по автодорозі з боку м. Золотоноша в напрямку м. Черкаси, та здійснив обгін автомобіля, що рухався у попутному напрямку зі швидкістю менше 30 км/год, та у подальшому, був зупинений працівниками поліції. Наголошує, що на його думку, постанову працівниками поліції винесено незаконно, оскільки жодних порушень з його боку не вчинено, а обгін здійснений у зв`язку із тим, шо транспортний засіб попереду нього рухався зі швидкістю менш ніж 30 км/год, що не утворює собою порушення інкримінованої йому ч. 1 ст. 122 КУпАП. Крім цього, вказав, що працівники поліції порушили визначений законом порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, а саме винесли постанову за місцем зупинки транспортного засобу, не забезпечили йому можливість скористатися правом на правову допомогу тощо. Враховуючи викладені обставини, просить постанову скасувати, як таку, вчинено з порушенням норм закону, а також стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13.07.2023 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін

Від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Черкаській області надійшов відзив на позовну заяву і запереченням на позовну заяву. Так, відповідач вказує, що доводи позивача є необґрунтованими, не відповідають реальним обставинам справи, оскільки позивач 04.07.2023 о 13 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом марки «БМВ Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 , на 20 кілометрі траси М-16, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено», чим порушив п.п.8.4 В Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Додатково зауважили, що ОСОБА_1 , у порушення вимог ПДР здійснив обгін не одного, а декількох автомобілів, що прямо підтверджується особистими поясненнями ОСОБА_1 , доданими до протоколу, в яких останній вказав, наступне : «обгін було здійснено оскільки ТЗ, що попереду рухались зі швидкістю менше ніж 30 км/год»., а тому, у даному випадку водієм здійснено інкриміноване правопорушення, оскільки здійснено обгін у колоні.

Позивачем подано до суду заперечення на відзив, в якому вказав, на процесуальні порушення при поданні відзиву, зауважив, що копія відзиву йому не направлялася, у зв`язку із чим, просив відзив до уваги не приймати та вважати неподаним.

В судове засідання позивач не з`явився, на адресу суду направив заяву про розгляд без його участі.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час, місце та день розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що 04.07.2023 відносно ОСОБА_1 інспектором взводу №2 РОВО УПП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції Гордієнко І.А. винесено постанову серії ДПО18 №715558 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до змісту постанови, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним марки «БМВ Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 , на 20 кілометрі траси М-16, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено», чим порушив п.п.8.4 В Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Положеннями пп. «в» п 8.4 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху) передбачено, що заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

При цьому у позовній заяві позивач вказав, що дійсно здійснив обгін транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.25 ПДР України, однак вказаний транспортний засіб рухався зі швидкістю менше 30 км на годину, що дозволено ПДР України.

Пунктом 33 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, визначений перелік дорожніх знаків, зокрема, дорожній знак 3.25 "Обгін заборонено", належить до кола забороняючих дорожніх знаків та забороняє обгін усіх транспортних засобів (крім поодиноких*, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год). У даному випадку поодинокими вважаються одиночні транспортні засоби, автопоїзди, а також буксируючий транспортний засіб у зчепленні з буксированим.

Виходячи із змісту позовної заяви та наданого відповідачем відзиву, позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за здійснення обгону в зоні дії дорожнього знаку 3.25.

Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що оскаржувана постанова містить посилання на докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також доказів на спростування обставин, зазначених позивачем в обґрунтування адміністративного позову.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису, який долучений відповідачем до відзиву, вбачається, що дійсно по автодорозі на мосту у потоці автомобілів рухався транспортний засіб марки БМВ, та проїжджаючи в зоні дії дорожнього знаку 3.25 Обгін заборонено , виїхав зі своєї смуги руху на зустрічну, здійснив обгін одного транспортного засобу -, після чого, знову зайняв свою смугу руху.

При цьому, даний факт не заперечується позивачем, оскільки наведене збігається із його письмовими поясненнями, наданими на місці зупинки транспортного засобу від 04.07.2023, в яких останній вказав, що «обгін було здійснено оскільки ТЗ, що попереду рухались зі швидкістю менше ніж 30 км/год».

Також, із відеозапису встановлено, що по ділянці автодороги рухається колона автомобілів із приблизно однаковою швидкістю на відстані близько 5 метрів один від одного, що у наведеному випадку не спростовує винуватості позивача у інкримінованому правопорушенні, оскільки у контексті даної справи не вбачається обгону одиночного транспортного засобу, автопоїзду, а також буксируючого транспортний засіб у зчепленні з буксируваним, як виключного випадку, що зумовив би визнання правомірним здійснення обгону.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд наголошує, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що у відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, інспектором зазначено перелік доказів, на підставі яких ним було встановлено наявність адміністративного правопорушення та вину ОСОБА_1 у його вчиненні, зокрема, відео з автореєстратору, особисті письмові пояснення ОСОБА_1 , додані до протоколу.

Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, а тому суд вважає доведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а дії відповідача з приводу притягнення позивача до адміністративної відповідальності правомірними та приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні позову оскільки позовні вимоги є необґрунтованими.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимо ст.139 КАС України, суд враховує наступне.

Так, відповідно до ч. 3 ст.161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ.

За статтями 1, 2 Закону № 3674-VІ судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частина друга статті 3 Закону № 3674-VІ містить перелік об`єктів, за які не справляється судовий збір, а стаття 5 цього Закону - перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг тощо, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до статті 4 цього ж Закону за подання, зокрема, до адміністративного суду позовних заяв розміри ставок судового збору диференційовано за характером спору (майновий/немайновий), а також за правовим статусом платника судового збору (фізична особа/фізична особа - підприємець/юридична особа/суб`єкт владних повноважень).

Відповідно до положень статей 3, 5 Закону № 3674-VI серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Отже, за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Такий правовий висновок щодо необхідності сплати судового збору у справах цієї категорії викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17.

З позовної заяви вбачається, що позивачем при зверненні до суду додано до позовної заяви документ, який підтверджує сплату судового збору в розмірі 536,80 грн.

Таким чином, оскільки судом у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю, в той час, як відповідач не заявив про наявність у нього судових витрат, судові витрати, які підлягають розподілу у цій справі, відсутні.

Керуючись ст. 8-10,241-246,257,286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Леся БУДЗАН