Справа № 520/9638/23
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 р. Справа № 520/9638/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2023, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 07.08.23 по справі № 520/9638/23

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківської селищної ради

про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Шевченківської селищної ради Харківської області (далі по тексту відповідач, Шевченківська СР), в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати Розпорядження голови Шевченківської селищної ради Харківської області від 24.10.2022 № 79к «Про звільнення ОСОБА_2 ».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що був призначений на посаду начальника відділу з питань комунальної власності, житлово-комунального господарства, благоустрою та розвитку інфраструктури Шевченківської селищної ради Харківської області, про що у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , виданій 10.12.1981, зроблено запис № 37 від 19.02.2021 на підставі розпорядження селищного голови від 18.02.2021 № 86-к. 17.06.2022 його було звільнено з посади за угодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗпП України на підставі розпорядження заступника селищного голови від 17.06.2022 № 33-к, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис № 38. Позивач вказує, що з ним в день звільнення проведено повний розрахунок та видано трудову книжку.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, який в подальшому було продовжено до 20 травня 2023 року.

Внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України Шевченківська селищна територіальна громада Куп`янського району Харківської області була тимчасово окупована (згідно з Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року за № 75.

Після деокупації Шевченківської селищної територіальної громади 10 вересня 2022 позивача в порядку ст.13 КЗпП України не було повідомлено про необхідність стати до роботи будь-яким способом, в тому числі рекомендованим листом чи повідомленням у месенджері.

Вказує, що оскільки вже не перебував у трудових відносинах з Шевченківською селищною радою Харківської області з 18.06.2022 року внаслідок звільнення з посади 17.06.2022 та не міг приступити до роботи, так як вже не працював в зазначеному органі місцевого самоврядування.

Розпорядженням заступника голови Шевченківської селищної ради Харківської області 24.10.2022 № 79к позивача було звільнено 24.10.2022 за прогул без поважних причин згідно з п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Зазначене розпорядження було надіслано у мессенджер VIBER 24.10.2022.

Вказане розпорядження позивач вважає протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківської селищної ради Харківської області про визнання протиправним та скасування розпорядження - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано Розпорядження голови Шевченківської селищної ради Харківської області від 24.10.2022 № 79к «Про звільнення ОСОБА_2 ».

Шевченківська селищна військова адміністрація Куп`янського району Харківської області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, представник Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області в апеляційній скарзі зазначає, що розпорядження Шевченківського селищного голови Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області від 24.10.2022 року № 79к «Про звільнення ОСОБА_2 » підписане Шевченківським селищним головою, завізоване у встановленому порядку, зареєстроване у журналі обліку розпоряджень відповідно до Інструкції з діловодства. Підставою прийняття розпорядження є: доповідна записка від 12.10.2022 року завідувача сектору бухгалтерського обліку та звітності відділу з питань комунальної власності, житлово-комунального господарства, благоустрою та розвитку інфраструктури Шевченківської селищної ради Павленко Ю.В. про відсутність на роботі начальника цього ж відділу Ярошенко О.С.; письмове повідомлення селищного голови Валерія Приходька від 13.10.2022 року №151/10 до ОСОБА_2 про необхідність надання письмового пояснення причин відсутності на робочому місці; акти про відсутність на роботі начальника відділу з питань комунальної власності, житлово- комунального господарства, благоустрою та розвитку інфраструктури Шевченківської селищної ради Олега Ярошенко (акти №1 від 13.10.2022, №2 від 14.10.2022, №3 від 17.10.2022, №4 від 20.10.2022); протокол від 20.10.2022 року №1 засідання загальних зборів трудового колективу Шевченківської селищної ради.

Тобто, відповідач вважає, що вказаним розпорядженням позивача звільнено з дотриманням трудового законодавства на підставі п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Щодо існування розпорядження заступника Шевченківського селищного голови від 17.06,2022 року № 33-к «Про звільнення посадових осіб селищної ради апелянт звертає увагу на те, що розпорядження селищного голови з кадрових питань реєструються в «Журналі розпоряджень селищного голови з кадрових питань (особового складу) про призначення на посаду, звільнення з посади, заохочення» (далі Журнал розпоряджень), номенклатурний номер 04-32. В зазначеному Журналі розпоряджень запис про реєстрацію розпорядження за 17.06.2022 року, в тому числі про звільнення ОСОБА_1 , відсутній і такого розпорядження за 17.06.2022 не існує.

Розпорядження заступника Шевченківського селищного голови від 17.06.2022 року № 33-к «Про звільнення посадових осіб селищної ради», яким аргументує своє звільнення позивач, навіть якщо б існувало фізично (було в наявності) у Шевченківській селищній раді - є неналежним чином оформлене і не набрало чинності, а тому не набуло юридичної сили і по своїй суті не породжує правових наслідків.

На думку скаржника, дане розпорядження видане за межами компетенції підписанта та з перевищенням повноважень посадової особи - заступника селищного голови.

Таким чином запис в трудовій книжці ОСОБА_1 від 17.06.2022 року про звільнення його з посади за згодою сторін на підставі розпорядження заступника селищною голови Бондаренка В.В. від 17.06.2022 №33к слід вважати недійсним, так як такого розпорядження не існує.

Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника відділу з питань комунальної власності, житлово-комунального господарства, благоустрою та розвитку інфраструктури Шевченківської селищної ради Харківської області, про що у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , виданій 10.12.1981, зроблено запис № 37 від 19.02.2021 на підставі розпорядження селищного голови від 18.02.2021 № 86-к за №38.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.04.2022 року № 80) затверджено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 27 квітня 2022 року, до якого входила, зокрема, Шевченківська селищна територіальна громада Куп`янського району Харківської області. За загальновідомою інформацією, розміщеною в мережі Інтернет у відкритому доступі, 10 вересня 2022 року територія міста Куп`янськ, зокрема, Шевченківська селищна територіальна громада Куп`янського району Харківської області, була деокупована та звільнена Збройними силами України від збройних формувань рф.

Розпорядженням заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області від 17.06.2022 року №33-к ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади за угодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України з видачею трудової книжки та здійсненням всіх виплат.

Розпорядженням заступника голови Шевченківської селищної ради Харківської області від 24.10.2022 року №79к "Про звільнення ОСОБА_2 ", начальника відділу з питань комунальної власності, житлово-комунального господарства, благоустрою та розвитку інфраструктури Шевченківської селищної ради Харківської області ОСОБА_1 звільнено за прогул без поважних причин на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України.

В розпорядженні зазначено, що ОСОБА_1 був відсутнім на роботі з 13.10.2022, 14.10.2022, 17.10.2022 без поважних причин, що і стало підставою для звільнення.

Позивач вважає вищевказане розпорядження заступника голови Шевченківської селищної ради Харківської області від 24.10.2022 року №79к таким, що прийнято за відсутності правових підстав, оскільки з органу місцевого самоврядування його було звільнено у червні 2022 року на підставі розпорядження Шевченківської селищної ради від 17.06.2022 року №33-к (згідно п.1 ст.36 КЗпП України - за угодою сторін), з ним проведено повний розрахунок та видано трудову книжку. Отже, з 18.06.2022 року позивач не перебував в трудових відносинах з відповідачем, не повинен був з`являтися на службу з вказаної дати та відповідно не міг бути звільнений розпорядженням Шевченківської селищної ради Харківської області від 24.10.2022 року №79к на підставі п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України - за прогул без поважних причин. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Натомість, у відзиві на позов представник Шевченківської СВА Куп`янського району Харківської області зазначив, що за 17.06.2022 в журналі розпоряджень відсутній запис про реєстрацію розпорядження від 17.06.2022 року №33-к і такого розпорядження не існує. Розпорядження №33-к зареєстроване 19.07.2022 і стосується призупинення дії трудового договору з іншим працівником - ОСОБА_3 . Таким чином, запис в трудовій книжці позивача від 17.06.2022 про його звільнення за згодою сторін на підставі розпорядження від 17.06.2022 року №33-к слід вважати недійсним. Після деокупації міста Куп`янськ, станом на 10.09.2022 позивач перебував в штаті Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області та був повідомлений особисто про необхідність стати до роботи

13.10.2022 року ОСОБА_1 було особисто вручено письмове повідомлення про необхідність надання відповідно до ч. 1 ст. 149 КЗпП України письмовою пояснення про причини відсутності на своєму робочому місці. Проте це повідомлення ОСОБА_1 проігнорував. В подальшому ОСОБА_1 також був відсутній на робочому місці, про що складались відповідні акти №1 від 13.10.2022, №2 від 14.10.2022, №3 від 17.10.2022, №4 від 20.10.2022.

У зв`язку з чим розпорядженням заступника голови Шевченківської селищної ради від 04.11.2022 року №92к позивача звільнено за прогул без поважних причин (п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваним розпорядженням протиправно звільнено позивача із займаної посади за прогули на підставі п.4 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, оскільки розпорядженням Шевченківської селищної ради від 17.06.2022 року №33-к звільнено позивача із займаної посади (за згодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП), яке не оскаржувалося відповідачем та не скасовано в судовому порядку, не визнано таким, що втратило чинність, отже є чинним. Зважаючи на що, з 17.06.2022 року позивач не перебував в трудових відносинах з відповідачем та мав всі законні підстави вважати себе звільненим у встановленому законом порядку з вказаної дати, не з`являтися на службу, стати на облік в центрі зайнятості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно положень ч.1 ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначено, що для громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території, реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на надання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 1 статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України").

Відповідно до статті 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України.

Згідно положень п.1 ч.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, підставами припинення трудового договору є угода сторін.

Відповідно до абз.1, 2 ч.1 ст. 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи.

Отже, громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території, гарантується реалізація права на зайнятість, в тому числі на звільнення та припинення трудових відносин, що здійснюється відповідно до законодавства України.

При цьому, законодавством, яке регулює трудові відносини, зокрема, в умовах воєнного стану, не заборонено припиняти трудові відносини з працівником під час призупинення трудового договору. Воєнний стан також не обмежує право сторін на припинення трудового договору з підстав, передбачених КЗпП України, зокрема за угодою сторін (пункт 1 статті 36 КЗпП).

Отже, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що позивач мав всі законні підстави вважати себе звільненим із займаної посади відповідно до розпорядження заступника голови Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області від 17.06.2022 року №33-к за угодою сторін (пункт 1 статті 36 КЗпП) в умовах окупації міста Куп`янськ, зокрема, Шевченківської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області.

Крім того, в оскаржуваному в цій справі розпорядженні заступника голови Шевченківської селищної ради Харківської області від 24.10.2022 року №79к "Про звільнення ОСОБА_2 " зазначено, що з приводу відсутності на роботі 13.10.2022, 14.10.2022, 17.10.2022 без поважних причин, відсутність на роботі усно пояснив, що він вважає, що був звільнений 17.06.2022 року. При цьому, оцінка відповідачем цьому не була надана.

Так, в апеляційній скарзі апелянт наполягає на тому, що розпорядження Шевченківської селищної ради від 17.06.2022 року №33-к про звільнення позивача є недійсним, оскільки в Журналі розпоряджень запис про реєстрацію розпорядження за 17.06.2022 року, в тому числі про звільнення ОСОБА_1 , відсутній і такого розпорядження за 17.06.2022 не існує.

Колегія суддів не бере до уваги такі твердження та вважає їх безпідставними та такими, що не мають жодного правового підґрунтя, оскільки ведення журналу розпоряджень кадрових питань та їх заповнення є внутрішньою діяльністю організації. Відповідно, відсутність в них записів не може свідчити про відсутність та ставити під сумнів існування наказу (розпорядження) про звільнення працівника підприємства. Правила прийняття працівника на роботу, його звільнення регулюються законодавством України про працю та передбачають оформлення особової справи на кожного працівника, в якій зберігається вся інформація стосовного нього, зокрема, і наказ (розпорядження) про звільнення (його скасування).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів оскарження відповідачем в судовому порядку розпорядження Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області від 17.06.2022 року №33-к, або доказів визнання його таким, що втратило чинність. Тобто таке розпорядження від 17.06.2022 року №33-к було чинним на момент прийняття оскаржуваного в цій справі розпорядження від 24.10.2022 року №79к. Доказів зворотнього відповідачем до суду не надано.

Щодо доводів апелянта, стосовно того, що запис в трудовій книжці позивача від 17.06.2022 про його звільнення за згодою сторін на підставі розпорядження Шевченківської селищної ради від 17.06.2022 року №33-к, є недійсним, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до пункту 2.4 розділу 2 "Заповнення трудових книжок" Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний". Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за № таким-то є недійсним" звільнений... і зазначається нове формулювання. У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення (пункт 2.10 розділу 2 Інструкції №58).

З матеріалів справи встановлено, що до трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 10.12.1981 внесено запис за №38 про звільнення з займаної посади за згодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України (підстава: розпорядження заступника селищного голови від 17.06.2022 року №33-к). Копія трудової книжки міститься в матеріалах справи.

При цьому, в трудовій книжці позивача відсутні записи, внесені після 17.06.2022, якими запис про звільнення позивача на підставі розпорядження Шевченківської селищної ради в 17.06.2022 року №33-к визнано недійсним, а також запис про поновлення ОСОБА_1 на роботі на підставі розпорядження Шевченківської селищної ради.

Отже, зроблений в трудовій книжці позивача запис про звільнення на підставі розпорядження від 17.06.2022 року №33-к не виправлявся, не визнавався недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 Інструкції №58, отже є дійсним, що спростовує твердження відповідача в цій частині.

Відповідно до абзаців 5, 7 пункту 4.1 розділу 4 "Видача трудової книжки у разі звільнення" Інструкції №58, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

В позовній заяві позивач зазначив, що після свого звільнення на підставі розпорядження Шевченківської селищної ради від 17.06.2022 року №33-к він отримав свою трудову книжку та з ним були проведені всі грошові виплати.

Тобто, внесення запису до трудової книжки про звільнення, видача трудової книжки уповноваженою особою та проведення з позивачем всіх розрахунків, на які він має право при звільненні, в своїй сукупності і є належним підтвердженням того, що ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади 17.06.2022 року, що також спростовує твердження відповідача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуваним розпорядженням протиправно звільнено позивача із займаної посади за прогули на підставі п.4 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, оскільки розпорядженням Шевченківської селищної ради від 17.06.2022 року №33-к звільнено позивача із займаної посади (за згодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП), яке не оскаржувалося відповідачем та не скасовано в судовому порядку, не визнано таким, що втратило чинність, отже є чинним. Зважаючи на що, з 17.06.2022 року позивач не перебував в трудових відносинах з відповідачем та мав всі законні підстави вважати себе звільненим у встановленому законом порядку з вказаної дати, не з`являтися на службу, стати на облік в центрі зайнятості.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 року по справі № 520/9638/23 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 по справі № 520/9638/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва В.А. Калиновський