Справа № 500/5544/23
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5544/23

03 листопада 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку від 13.03.2023 № НОМЕР_1 ;

зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію із зменшенням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 02.02.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 13.03.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №06 від 20.03.2023 відмовлено у призначенні пенсії, покликаючись на не підтвердження мінімально необхідний період роботи чи проживання на території зони посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993. За позицією відповідача позивач станом на 01.01.1993 прожив у зоні посиленого радіологічного контролю лише 3 роки 5 місяців 28 днів, що не дає право на даний вид пенсії. Разом з тим, позивачем були надані необхідні документи, які підтверджують право на зниження пенсійного віку на 5 років, а саме: дипломом НОМЕР_2 , довідка від 13.03.2023 №03, трудова книжка НОМЕР_3 та довідка відділу "Центр надання адміністративних послуг" Чортківської міської ради за №20- 10/468 від 24.04.2023.

Вказану відмову позивач вважає протиправною, оскільки видане йому посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт проживання останнього на території посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що, власне, і слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 04.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 21.09.2023 подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу загальний страховий стаж позивача складає 36 років 11 місяці 28 днів. Під час розгляду документів для призначення пенсії до страхового стажу враховано усі періоди роботи. Дипломом НОМЕР_2 підтверджено, що ОСОБА_1 навчалась у зоні відчуження з 01.09.1985 по 29.06.1987, довідкою від 13.03.2023 №03 підтверджено, що ОСОБА_1 у зоні відчуження працювала в школі №7 з 19.09.1990 по 31.08.1994 та згідно трудової книжки НОМЕР_4 з 01.09.1995 по теперішній час (на 31.12.2014 м. Чортків відносилась до четвертої зони- зони посиленого радіологічного контролю), тобто станом на 01.01.1993 становить 3 роки 5 місяців 28 днів, що не дає право на даний вид пенсії. Наявний період проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю є недостатнім для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". За даних обставин, оскільки мінімальний необхідний період проживання чи роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993 не підтверджено, вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 28.09.2023 подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 06 від 20.03.2023 ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в зв`язку з відсутністю кількості років перебування в зоні посиленого радіологічного контролю. Згідно наданих позивачем документів, а саме: дипломом НОМЕР_2 підтверджено, що особа навчалась у зоні відчуження з 01.09.1985 по 29.06.1987, довідкою від 13.02.2023 № 03 підтверджено, що особа у зоні відчуження працювала в школі № 7 з 18.09.1990 по 31.08.1994 та згідно трудової книжки НОМЕР_3 з 01.09.1995 по теперішній час (на 31.12.2014 м.Чортків відносилась до четвертої зони зони посиленого радіологічного контролю), тобто станом на 01.01.1993 термін перебування позивача в зоні посиленого радіологічного контролю становить 3 роки 5 місяців 28 днів, що не дає право на даний вид пенсії. З урахуванням зазначеного, відсутні підстави для призначення пенсії позивачу зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Суд встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Тернопільською обласною державною адміністрацією 12.07.1993 видано посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серія НОМЕР_5 .

13.03.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 06 від 20.03.2023 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що дипломом НОМЕР_2 підтверджено, що ОСОБА_1 навчалась у зоні відчуження з 01.09.1985 по 29.06.1987, довідкою від 13.03.2023 №03 підтверджено, що ОСОБА_1 у зоні відчуження працювала в школі №7 з 19.09.1990 по 31.08.1994 та згідно трудової книжки НОМЕР_4 з 01.09.1995 по теперішній час (на 31.12.2014 м. Чортків відносилась до четвертої зони - зони посиленого радіологічного контролю), тобто станом на 01.01.1993 становить 3 роки 5 місяців 28 днів, що не дає право на даний вид пенсії.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приписами ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, бездіяльності відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивно забруднених території, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.9 Закону № 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 4 ч.1 ст.11 Закону № 796-XII визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4 (п.4 ч.1 ст.14 Закону № 796-XII).

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення викладені у ст.55 Закону №796-ХІІ, згідно абз.1 ч.1 якої особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - на 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із наведених правових норм вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні радіологічного контролю з моменту аварії, станом на 01.01.1993 не менше 4 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до ч.3 ст.65 Закону №796-XII, посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановлені цим Законом.

Згідно з п.6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501 (чинного на час видачі позивачу посвідчення, далі Порядок №501), громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

У відповідності до п.10 Порядку №501 посвідчення видаються, зокрема, громадянам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток N 7).

Системний аналіз вказаних законодавчих норм дає підстави для висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17, від 24.10.2019 у справі № 152/651/17, від 25.11.2019 у справі №464/4150/17, від 27.04.2020 у справі № 212/5780/16-а, від 18.06.2020 у справі №751/2738/17.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком із застосуванням норм ст.55 Закону № 796-XII, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у рішенні № 06 від 20.03.2023 послалось на те, що дипломом НОМЕР_2 підтверджено, що ОСОБА_1 навчалась у зоні відчуження з 01.09.1985 по 29.06.1987, довідкою від 13.03.2023 №03 підтверджено, що ОСОБА_1 у зоні відчуження працювала в школі №7 з 19.09.1990 по 31.08.1994 та згідно трудової книжки НОМЕР_4 з 01.09.1995 по теперішній час (на 31.12.2014 м. Чортків відносилась до четвертої зони - зони посиленого радіологічного контролю), тобто станом на 01.01.1993 становить 3 роки 5 місяців 28 днів, що не дає право на даний вид пенсії.

Як встановлено судом, Тернопільською обласною державною адміністрацією 12.07.1993 видано позивачу посвідчення (категорія 4) серія НОМЕР_5 , як громадянину, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Статус ОСОБА_1 , як постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи особи 4 категорії відповідачами не заперечувався.

За встановлених обставин, з огляду на визнаний та підтверджений за позивачем статус особи, яка постійно проживає (працює) на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4), суд приходить до висновку, що позивач набув право на зниження пенсійного віку.

У спірних правовідносинах позивач має право як на початкову величину зниження пенсійного віку на 2 роки, що встановлюється особам, які проживали або працювали у зоні радіоактивного забруднення з моменту аварії по 31.07.1986, так і на додаткову пільгу - зниження додатково пенсійного віку на 3 роки (на 1 рік за 3 роки проживання або роботи), оскільки ОСОБА_1 навчалась у зоні відчуження з 01.09.1985 по 29.06.1987 (підтверджується дипломом НОМЕР_2 ) та у зоні відчуження працювала в школі №7 з 19.09.1990 по 31.08.1994 (підтверджується довідкою від 13.03.2023 №03) та з 01.09.1995 по теперішній час (підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_4 ).

Також відповідно до довідки відділу "Центр надання адміністративних послуг" Чортківської міської ради за №20-10/468 від 24.04.2023 ОСОБА_1 згідно з даними поквартирної картки та будинкової книжки була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в періоди з 27.02.1984 по 30.08.1988 та з 04.10.1990 по 08.08.1996.

Разом з ти, суд звертає увагу, що при прийнятті рішення № 06 від 20.03.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком із застосуванням норм ст.55 Закону №796-XII, Головне управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не володіло такою. Вказана довідка відділу "Центр надання адміністративних послуг" Чортківської міської ради за №20-10/468, датована 24.04.2023, при зверненні 13.03.2023 із заявою про призначення пенсії позивачем не була подана.

Однак, загалом із встановлених судами обставин на підставі поданих позивачем документів при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії доведеним є факт проживання ОСОБА_1 на території радіоактивного забруднення, до якого було віднесено м.Чортків Тернопільської області, з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986, що свідчить про дотримання умови отримання початкової величини зниження пенсійного віку на 2 роки, а також факт роботи позивачем у зоні поселеного радіоекологічного контролю понад 9 років, що дає її право на додаткові 3 роки зниження пенсійного віку.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, оскільки позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право на зменшення пенсійного віку на 5 років, як особа, яка постійно проживала (працювала) у зоні посиленого радіоекологічного контролю і станом на 01.01.1993 прожила у цій зоні не менше 4 років та достатній страховий стаж, зарахований відповідачем самостійно, суд приходить до висновку про невідповідність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 06 від 20.03.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону № 796-XII критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Як передбачено п.2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч.3 ст.245 КАС України).

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Суд констатує, що у спірних правовідносинах нормами чинного законодавства, враховуючи наявність у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права на зменшення пенсійного віку на 5 років та достатнього страхового стажу, не передбачено альтернативних способів поведінки, дій, рішень суб`єкта владних повноважень, окрім як призначення позивачу пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону № 796-XII.

Відповідно до приписів розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п.4.2). Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п.4.3). Після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії (п.4.10).

Заяву про призначення пенсії позивач подав за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке прийняло спірне рішення про відмову в призначенні пенсії.

При цьому, після надання відповіді електронна пенсійна справа, після прийняття рішення передається засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи. Відтак, пенсійна справа позивача після розгляду заяви перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

З приводу дати, з якої слід призначити пенсію позивачу, то суд зауважує, що згідно з п.1 ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

Матеріалами справи підтверджено, що пенсійного віку із застосуванням норм ст.55 Закону № 796-XII позивач набув 01.02.2023. Із заявою про призначення пенсії звернувся 13.03.2023, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку.

Відтак з урахуванням наведеного, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, для реалізації ним у повній мірі гарантованого Конституцією України права на належне пенсійне забезпечення, порушеного протиправною відмовою відповідача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст.55 Закону № 796-XII з 02.02.2023, тобто з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і не довели правомірності оскаржуваних дій, рішень.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Оскільки позов підлягає до задоволення, то суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 1073,60 грн. згідно квитанції №25-1742891/1/С від 25.08.2023 за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 06 від 20.03.2023 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 02.02.2023.

Стягнути з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Стягнути з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 03 листопада 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м.Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, 49094, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.