Справа № 638/11029/23
Суддя: Агапов Р. О.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/124/23
РІШЕННЯ

Іменем України

02 листопада 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Агапова Р.О.,

з участю секретаря судового засідання Павлова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізюмського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області, третя особа: начальник Ізюмського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області Щиковський Олександр Анатолійович, про визнання незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Ізюмського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області, третя особа: начальник Ізюмського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області Щиковський Олександр Анатолійович, про визнання незаконною та скасування постанови.

Позов мотивовано тим, що постановою від 20.07.2023 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 гривень.

Позивач вважає зазначену постанову протиправною, оскільки жодних повісток (викликів) до Ізюмського РТЦК та СП він не отримував.

Вважає, що при винесенні постанови жодних доказів його вини наведено не було, протокол про адміністративне правопорушення не складався та йому не було запропоновано надати пояснення.

Зазначає, що постанова не містить жодних доказів вчинення ним правопорушення.

Також позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду, яку обґрунтував неможливістю своєчасного подання позову у зв`язку із необхідністю проходження медичного огляду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

03.10.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де останній зазначив, що відповідно до вимог ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Вказує, що з огляду на набрання постановою № 148/п від 20.07.2023 року законної сили 01.08.2023, вона не може бути оскаржена.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Ізюмського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області полковник Щиковський О.А. до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно Постанови № 148/п від 20.07.2023 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн. у зв`язку з порушенням ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, у постанові зазначено, що при перевірці документів у громадянина ОСОБА_2 було встановлено факт порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію: під час перевірки, відповідно до наданих громадянином та наявних у Ізюмському РТЦК та СП документів було виявлено, що він не з?явився за викликом до Ізюмського РТЦК та СП 15.05.2023, для визначення його призначення на особливий період. Своєю бездіяльністю громадянин порушив вимоги абз. 2 ч. 1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", абз. 3 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого ПКМУ від 30.12.2022р. №1487, абз.2 ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно зі статтями 19, 55 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого ч.1 ст.210-1, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Позивач зазначає, що йому не було надіслано на його адресу повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення, він не отримував повісток про виклик.

В оскаржуваній постанові зазначено, що позивач не з`явився за викликом до Ізюмського РТЦК та СП 15.05.2023, для визначення його призначення на особливий період.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено факт повідомлення позивача про виклик до Ізюмського РТЦК та СП 15.05.2023.

Також, у постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, відповідачем не зібрано, про що свідчить відсутність у постанові посилань на будь-які з них (пояснення свідків, акт, фото- чи відеозапис тощо).

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, у судовому засіданні не здобуто доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Щодо вимоги в частині визнати незаконною постанову, суд вважає за необхідне зазначити, що ч.3 ст.286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, нормами КАС України у даному випадку не передбачено право суду на визнання або не визнання дій суб`єкта владних повноважень незаконними. Крім того, суд зазначає, що ці дії охоплюються вимогами про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки відносяться до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому окремому розгляду не підлягають. У зв`язку з чим, в частині визнання постанови незаконною слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки вимоги позивача до Ізюмського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області задоволені повністю, у зв`язку з чим суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань цього територіального центру на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, статтями 247, 280, 293 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ізюмського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області, третя особа: начальник Ізюмського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області Щиковський Олександр Анатолійович, про визнання незаконною та скасування постанови - задовольнити частково.

Постанову начальника Ізюмського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області №148/п від 20.07.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

В іншій частині - відмовити.

Стягнути з Ізюмського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області (64309, Харківська область, м. Ізюм, пров. Середній, 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1073,60 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р.О. Агапов