Справа № 308/3605/23
Суддя: Шумило Н. Б.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/3605/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді - Шумило Н.Б.

за участю секретаря судового засідання Крвчук А.В.

представника позивача адвоката Грицюк О.О.

представника відповідача Костів Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Болдузєва Ілона Ігорівна, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому просить визнати протиправним та скасувати Рішення начальника відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу НОМЕР_1 прикордонного загону підполковника Курдельчука Сергія від 03 лютого 2023 року про примусове повернення громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову посилається на те, що позивач є громадянином Республіки Індія, перебуває на території України на законних підставах з 2018 року, документований посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_2 від 13 грудня 2018 року, пістава видачі посвідки - 04/13 - навчання. Позивач є студентом 5 курсу міжнародного факультету Одеського Національного Медичного університету, за місцем навчання характеризується позитивно, академічних заборгованостей не має. На території міста Одеси має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Вказано, що 31 січня 2023 року позивач запланував туристичну поїздку до Угорщини в супроводі одногрупників терміном з 31 січня 2023 року до 07 лютого 2023 року, попередивши про це відповідальну особу (куратора). Так, Позивач прибув до м. Чоп 01 лютого 2023 року о 10:18 год., що підтверджується копією посадочного документу. У міжнародній касі вокзалу станції «Чоп» АТ «Українська залізниця» позивачем було придбано квиток міжнародного сполучення за маршрутом Чоп (Україна) - Захонь (Угорщина). Маючи вільний час до відбутя потягу, позивач, залишивши особисті речі на станції, пішов з вокзалу до міста з метою прогулянки містом та відпочнику. Так, Позивач побачив зелені насадження, будучи впевненим, що він натрапив на міський парк, пішов в напрямку парку. Згодом Позивач побачив незрозумілий йому паркан, який не мав жодного застережного знаку чи оголошення. Не наблизившись до паркану позивач пішов у зворотному папрямку, на залізничну станцію. Проте, позивача було затримано невідомими особами, сфотографовано поряд з парканом та доставлено до відділу прикордонної служби.

Начальником відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу НОМЕР_1 прикордонного загону було прийнято Рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни гр. Республіки Індія ОСОБА_1 від 03 лютого 2023 року та вказаним рішенням будо зобов?язано останнього покинути територію України у термін до 04 березня 2023 року та проставлено відповідну відмітку у паспорті позивача. Вказане рішення мотивоване тим, що нібито позивач був виявлений та затриманий на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під час спроби незаконного перетинання державного кордону України в Угорщину, поза встановленим пунктом пропуску, в складі групи осіб.

Із зазначеним позивач не погоджується, вважає Рішення від 03 лютого 2023 року протиправним, незаконним та таким, то підлягає скасуванню, оскільки перебуває на території України на законних підставах, не має жодних підстав для втечі з території України незаконним шляхом, здобуває вищу освіту у м. Одесі, має місце реєстрації та постійне місце проживання, не є військовозобов?язаним, позитивно характеризується за місцем навчання, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався. Так, Позивач, запланувавши подорож з друзями заздалегідь, придбав квитки за сполученнями ОСОБА_2 з виїздом 03 лютого 2023 року, Братислава - Вена з виїздом 03.02.2023р., Вена - Прага з виїздом 05.02.2023 року, Прага - Будапешт з виїздом 06.02.2023 року, копії вказаних критків додаються до позову. Також Позивачем та його друзями було здійснено бронювання номерів у готелях, а саме: Treestyle Hostel у Будапешті з 01.02.2023 року по 03.02.2023 року, BeFree Hostel y Beні з 03.02.2023 року по 05.02.2023 року, Clown and Bard Hostel у Празі з 05.02.2023 року по 06.02.2023 року. Вказано, що позивача було зупинено представниками Державної прикордонної служби України на території м. Чоп та затримано з невідомих підстав, при цьому, за весь час затримання позивач не мав можливості зв?язатися із сім?єю з метою сповіщення родини про своє затримання та не мав можливості скористатися правовою допомогою. Позивач мав при собі паспорт громадянина Республіки Індія для виїзду за кордон та посвідку на постійне проживання в Україні, відтак, не було ніяких підстав для затримання позивача 01 лютого 2023 року та затримання позивача строком до 03 лютого 2023 року, оскільки особу позивача було встановлено на місці події та позивач не вчиняв жодних дій, направлених на втечу, переховування та протидію представникам прикордонного загону. Позивач є громадянином іншої країни, тому є цілком логічним те, що Позивач не володіє українською мовою, тому не розумів, що саме від нього вимагають працівники прикордонної Служби під час затримання. Позивач не тільки не мав наміру перетнути державний кордон України в невстановленому місці, а навіть не знав, що наблизився до кордону, оскільки не було жодного (попереджуючого про наближения до кордону знаку чи оголошення.

Зазначено, що оскаржуване рішення не містить жодного доказу про те, що при ознайомленні з вказаним рішенням був присутній захисник, позивач стверджує, що взагалі не було оповіщено Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги та запропоновано позивачу безоплатну правову допомогу, чим порушені його права на гарантовану правову допомогу.

Також вказано, що в оскаржуваному Рішенні не зазначено яким саме чином позивачем було нібито вчинено спробу перетину державного кордону України. Оскаржуване рішення не містить жодного доказу на підтвердження того, що Позивачем дійсно було вчинено спробу перетинання державного кордону поза пунктом пропуску та представниками Державної прикордонної служби не було конкретизовано в який спосіб позивач прагнув здійснити перетин державного кордону.

3 оскаржуваного рішення вбачається, що при ознайомленні позивача з оскаржуваним Рішенням був присутній перекладач, проте не зазначено на яку саме мову було здійснено переклад Оскаржуваного рішення та представники прикордонного органу не пересвідчилися чи дійсно позивач розуміє зміст оскаржуваного рішення та наслідки його невиконання. При спілкуванні позивача з представниками прикордонної служби не був присутній перекладач з української мови на будь-яку мову, яка є зрозумілою позивачу. Позивача змусили поставити підпис на оскаржуваному Рішенні, не роз`яснивши ні про, що саме йдеться в Рішенні, ні про відповідальність та можливість оскарження Рішення. Позивачу не було відомо на момент підписання копії рішення, що він власним підписом засвідчує те, що зобов`язується виїхати за межі України у встановлений в Рішенні термін, не володіючи українською мовою, позивач був впевнений що підписом він засвідчує вручення йому копії Рішення.

Крім того, оскаржуване Рішення від 03.02.2023 року у резолютивній частині не містить зазначення дати у термін якої позивач має добровільно покинути територію України, на зворотному боці оскаржуваного Рішення зазначення такої дати, а сам е «04 березня 2023 року» виконано рукописно, відтак неможливо встановити поза розумним сумнівом чи була взагалі наявна в Рішенні така дата.

Важає, що при винесенні оскаржуваного Рішення відносно позивача було порушено положення, встановлені ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Інструкцію про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства.

Процесуальні дії по справі, заяви сторін

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху. При цьому, 28.03.2023 року до суду від представника позивача надійшла заява на усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.03.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, про що повідомлено сторін.

13.04.2023 від представника відповідача Костів Лілії поступив відзив на позовну заяву з додатками, до якого додано докази його надсилання іншим учасникам справи. У відзиві зазначено, що проти доводів викладених в позовній заяві в/ч НОМЕР_3 заперечує в повному обсязі, оскільки вимоги позивача безпідставні та задоволенню не підлягають. Також зазначено, що громадянин Республіки Індія ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 о 13 год. 00 хв. 01 лютого 2023 року був виявлений та затриманий на околиці м. Чоп на відстані 50 метрів до державного кордону на напрямку 358 п/зн «У» на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під час спроби незаконного перетинання державного кордону з України в Угорщину, поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб. Своїми діями позивач порушив вимоги саттей 9 та 12 Закону України «Про Державний кордон», вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за, яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Відповідно до протоколу про адміністративне затримання від 01.02.2023 громадянина Республіки Індії ОСОБА_5 у відповідній графі протоколу зроблено запис «Гр. ОСОБА_1 послуги захисника потребує», також у графі «Про затримання затриманої особи повідомлено: чергового ЦНЕВП в Чернівецькій області 01.02.2023 року о 13 год. 05 хв. прийняв Романчук №, повідомлено посольство Республіки Індія в Україні 01.02.2023 №21/2/908-23, що передбачено ч.3 ст.261 КУпАП та п.15 та п.17 розділу III Інструкції з оформленням посадовими особами ДПСУ матеріалів справ про адміністративні правопорушення затвердженої Наказом МВСУ №898.

Відповідно до доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, до якої застосовано адміністративне затримання від 01.02.2023 року №007-70000119 Регіональний ЦНБВПД призначив адвоката ОСОБА_6 для надання безоплатної вторинної правової допомоги для позивача.

Згідно протоколів особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 01.02.2023, які були складенні стосовно гр. Республіки Індії ОСОБА_1 під час його адміністративного затримання та при поміщенні до пункту тимчасового тримання НОМЕР_1 прикордонного загону зазначені у позовній заяві проїзні документи не були виявлені та вилучені під час проведення особистого у вказаного громадянина. Під час адміністративного затримання була наявна посвідка на тимчасове проживання N80035313 вид. 13.12.2018, орган видачі 5101.

В порядку взаємодії на адресу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області НОМЕР_1 прикордонним загоном було скеровано лист від 01.02.2023 № 21/2/914-23-Вих «Про надання інформації» в якому було проінформовано ГУДМСУ в Одеській області про затримання на ділянці відповідальності НОМЕР_1 прикордонного загону 3 (трьох) громадян Республіки Індії (в тому числі громадянина Республіки Індії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На адресу НОМЕР_1 прикордонного загону надійшов лист від 20.02.2023 №5100.5.3-1706/51.1-23 від ГУДМСУ в Одеській області, в якому зазначено, що ГУДМСУ в Одеській області 04.02.2023 року було прийнято рішення про скасування посвідок на тимчасове проживання в Україні 3 (трьом) громадянам Республіки Індії (в тому числі громадянину Республіки Індії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Також, зі слів громадянина Республіки Індії ОСОБА_5 він навчався в навчальному закладі Одеський національний медичний університет, куди НОМЕР_1 прикордонним загоном було скеровано лист «Про надання інформації» від 01.02.2023 №21/2/905-23-Bx, в якому проінформовано про факт затримання громадян Республіки Індія (в тому числі громадянина Республіки Індії ОСОБА_4 , 20.11.1998) за порушення законодавства України з прикордонних питань.

Матеріали справи про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАЛ було скеровано до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для прийняття рішення. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2023 по справі № 308/1758/23 громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 грн.

Рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 03.02.2023 стосовно громадянина Республіки Індії ОСОБА_5 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 було прийняте у відповідності до вимог ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства затвердженої спільним наказом МВС України, СБ України та Держприкордонслужби України від 23.04.2012 №353/271/150. Зміст даного рішення було доведено до відома громадянина Республіки Індії ОСОБА_4 у присутності перекладача Галаган І.В., та роз?яснено зобов?язання не пізніше 04.04.2023 року залишити територію України, зі змістом рішення та терміном його виконання вказаного громадянина ознайомлено, про що свідчить його підпис.

Також, у відповідності до вимог законодавства 94 прикордонним загоном було скеровано лист на адресу Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону від 03.02.2023 Ме21/2/981-23-Вих «Повідомлення щодо рішення про примусове повернення з України іноземців» стосовно 3 (трьох) громадян Республіки Індії ( в тому числі громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Позивача було затримано при спробі незаконного перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску з України в Угорщину, в складі групи осіб, чим він порушив законодавство з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, тому підлягає примусовому поверненню.

Крім того зазначено, що посвідка позивача на тимчасове проживання скасована, тому є всі підстави його ухилення від виконання такого рішення. Також вказано, що в ході здійснення подальшого контролю за фактичним виконанням іноземцем цього рішення про примусове повернення, НОМЕР_1 прикордонним загоном було встановлено, що відповідно до внутрішньої бази даних Державної прикордонної служби України «Ризики» позивач 11.02.2023 перетнув Державний кордон України на виїзд з території України, що свідчить про фактичне виконання оскаржуваного рішення про примусове повернення. Враховуючи наведене просить суд залишити вказану позовну заяву без задоволення.

18 квітня 2023 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Грицюка Олександра Олексійовича надійшла заява про проведення судового засідання по справі №308/3605/23 в режимі відеоконференції. Така була надіслана на електронну адресу суду 17.04.2023 року о 21:05 год.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.04.2023 у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Грицюка Олександра Олексійовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, - відмовлено.

Крім того, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.04.2023 було відкладено розгляд вказаної справи.

05.05.2023 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області позовну заяву ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, - залишено без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2023 року скасовано ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.05.2023 року, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з протоколом передачі раніше визначеному складу суду справу передано судді Шумило Н.Б.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2023 прийнято до свого провадження вказану справу та призначено до судового розгляду.

13.10.2023 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Грицюк О.О. надійшло клопотання про проведення судового засідання по розгляду справи в режимі відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів поза приміщенням суду.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.10.2023 клопотання представника позивача - адвоката Грицюка О.О., про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, - задоволено. Постановлено судове засідання у даній справі, яке призначене на 18.10.2023 та всі наступні судові засідання проводити за участю представника позивача адвоката Грицюк Олександра Олексійовича в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Позивач в судове засідання 03.11.2023 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення від нього не надходило. Заслухавши думку представників сторін, які не заперечили щодо розгляду справи без позивача, судом ухвалено проводити розгляд справи за відсутності позивача.

У судовому засіданні 03.11.2023 представник позивача - адвокат Грицюк О.О., який діє на підставі ордеру серія ВН №1229813 від 17.04.2023 (а.с. 101), приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, які викладені у позові. Крім того, зазначив, що позивач є громадянином Індії, перебував на території України на законних підставах, не мав жодних підстав для втечі з території України незаконним шляхом, здобуває вищу освіту у м. Одесі, має місце реєстрації та постійне місце проживання. Позивач, запланував подорож з друзями та приїхав в м. Чоп, очікуючи на потяг пішли гуляти містом, після в парк, де позивач був затриманий та вподальшому відносно нього було прийняте рішення про примусове повернення. Вважає вказане рішення протиправним, оскільки позивач не мав наміру незаконного перетину та жодних дій щодо такого перетину не вчиняв. Крім того, у нього були придбані квитки сполученням ОСОБА_7 , та було здійснено бронювання номерів у готелях. Враховуючи наведене просив позов задовольнити.

Представник відповідача Костів Л.А., яка згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Військової частини НОМЕР_3 , має право представляти інтереси військової частини НОМЕР_3 НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (а.с. 95-99), в судовому засіданні щодо вимог позову заперечила з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, пояснення надала аналогічні викладеним у відзиві. Вважає, що оскаржуване рішення є законним і підстав для його скасування немає.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Республіки Індія, що підтверджується копією паспорта НОМЕР_4 від 28/09/2018.

13.12.2018 громадянину Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) документований посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_2 від 13 грудня 2018 року, дата закінчення строку 31.07.2024, підстава видачі посвідки - 04/13.

Згідно копії картки платника податків ОСОБА_1 , 20.11.1998 зареєстрований у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, його реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_5 , дата реєстрації в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків 17.08.2021.

З копії довідки про реєстрацію місця проживання особи слідує, що за відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянин Республіки Індія зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 з 13.02.2019 р. по теперішній час.

Копією студентського квитка № НОМЕР_6 від 05.12.2018 підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в 22/23 навч. р. є студент Одеського Національного Медичного іверситету.

З доданих копій посадочних документів АТ «Укрзалізниця» слідує, що ОСОБА_4 придбав квитки для проїзду потягом 31.01.2023 14:58 - 01.02.2023 08:01 сполученням Одеса-Головна - Мукачеве, 01.02.2023 09:20 01.02.2023 10:18 сполученням Мукачеве-Чоп.

Позивачем додано і копії підтверджень бронюваня готелів в період 01.02.2023 06.02.2023 в Угорщині, Австрії та Чехії для трьох гостей, однак у таких вказане гостьове ім`я не позивача, а інших осіб, зокрема ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Деякі копії документів доданих до позову на іноземній мові, без перекладу на мову, якою здійснюється судочинство.

Також, судом встановлено, що 01.02.2023 дільничним інспектором прикордонної служби 1 категорії відділення дільничних інспекторів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » майстер сержантом ОСОБА_10 було складено протокол про адміністративне затримання відносно ОСОБА_1 , у зв`язку із вчиненням правопорушення передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, а саме за спробу незаконного перетинання державного кордону. Вказаний протокол підписаний уповноваженою особою, що склала протокол, затриманою особою та перекладачем.

Крім того, згідно копії протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 01 лютого 2023 інспектором групи тримання ВТТ Райським І.А. у присутності понятих проведено особистий огляд, огляд речей ОСОБА_1 , під час якого виявлено та вилучено для тимчасового зберігання: закордонний паспорт, наручний годинник, мобільний телефон, сехол на мобільний телефон, ланцюжок, гаманець, ключ, USB-шнур, два павер банки, посвідка на тимчасове проживання, студентський квиток, зарядний пристрій, банківські картки та грошові куп`юри.

У відповідності до копії доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, до якої застосовано адміністративне затримання від 01.02.2023 року №007-70000119 Регіональний ЦНБВПІД призначено адвоката Шевченко Вікторію Сергіївну для надання безоплатної вторинної правової допомоги (здійснення представництва інтересів особи, до якої застосовано адміністративне затримання, та складення документів процесуального характеру) протягом дії цього доручення ОСОБА_1 , 20.11.1998 р., затриманому на підставі ст. 260 КУпАП, за підозрою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП. Час видачі доручення 13 год. 40 хв.

03 лютого 2023 року начальником відділу адміністративно- юрисдикційної діяльності штабу підполковником Сергієм Курдельчуком за результатами розгляду матеріалів щодо громадянина Республіки Індія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , установлено о 13 год. 00 хв. 01 лютого 2023 року на околиці м. Чоп на відстані 50 метрів до державного кордону України на напрямку 358 п/зн «У» був виявлений та затриманий на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під час спроби незаконного перетинання державного кордону України в Угорщину, поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб. Своїми діями громадянин Республіки Індії ОСОБА_4 , грубо та свідомо порушив вимоги законодавства України, а саме статті 9 та 12 Закону України «Про державний кордон України». Ураховуючи вищенаведене, з метою забезпечення виконання положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Індії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано його покинути територію України. Також, у вказаному рішенні зазначено, що громадянину Республіки Індія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено, що за порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства прийнято рішення про його примусове повернення, і що зобов`язується не пізніше до 04 березня 2023 року залишити територію України. Вказане підтверджується особистим підписом позивача, також у рішенні наявний підпис перекладача Галаган І.В.

Крім того, доданими до відзиву копіями документів підтверджується, що 01.02.2023 на адресу Українського державного центру міжнародної освіти НОМЕР_1 прикордонним загоном скеровано лист «Про інформування» №21/2/906-23-Bиx, в якому проінформовано про факт затримання громадян Республіки Індія, серед яких SREEKUMARAN NAIR SUJA SREEROOP, ІНФОРМАЦІЯ_1

01.02.2023 листом НОМЕР_1 прикордонного загону поінформовано Посольство Республіки Індія в Україні про затримання 01.02.2023 трьох громадян Республіки Індія, серед яких ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підстава затримання: вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

01.02.2023 на адресу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області НОМЕР_1 прикордонним загоном було скеровано лист № 21/2/914-23-Вих «Про надання інформації», в якому було проінформовано про затримання представниками НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України трьох громадян Республіки Індії, серед яких SREEKUMARAN ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, 03.02.2023 начальнику управління СБУ в Закарпатській області, начальнику ГУ ДМС України в Закарпатській області та керівнику Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону 94 прикордонним загоном скеровано «Повідомлення щодо рішення про примусове повернення з України іноземців», в тому числі щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2023 (справа №308/1758/23) вбачається, що громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

20.02.2023 на адресу НОМЕР_1 прикордонного загону надійшов лист № 5100.5.3-1706/51.1-23 від ГУДМСУ в Одеській області, в якому зазначено, що ГУДМСУ в Одеській області 04.02.2023 року було прийнято рішення про скасування посвідок на тимчасове проживання в Україні, в тому числі, громадянину Республіки Індії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З доданої представником відповідача копії витягу внутрішньої інформаційно-телекомунікаційної бази даних Державної прикордонної служби України слідує, що SREEKUMARAN NAIR SUJA SREEROOP 11.03.2023 перетнув Державний кордон України на виїзд з території України.

Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів

У відповідності до частин першої, другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Позивач звернувся до суду з даним позовом непогоджуючись із оскаржуваним рішенням про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 03 лютого 2023 року.

Судом встановлено, що порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства громадянином Республіки Індії ОСОБА_1 стало підставою для прийняття оскаржуваного в даній справі рішення.

Статтею 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначаються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон № 3773-VI), а також міжнародними нормами.

Згідно пункту 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною першою, третьою статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Позивач звертаючись до суду із вказаним позовом, просить визнати протиправним та скасувати рішення начальника відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу НОМЕР_1 прикордонного загону підполковника Курдельчука Сергія від 03 лютого 2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни гр. Республіки Індія ОСОБА_1 , посилаючись на те, що при винесенні оскаржуваного Рішення було порушено положення, встановлені ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, зокрема що вказане рішення не містить жодного доказу про те, що при ознайомленні з вказаним рішенням був присутній захисник, що взагалі не було оповіщено Центр з надання безоплатної вторинної допомоги, не містить доказів на підтвердження того, що позивачем було вчинено спробу перетинання державного кордону поза пунктом пропуску, не зазначено яким чином було вчинено таку спробу перетину, а також те, що в оскаржуваному рішенні не зазначено на яку саме мову здійснено його переклад, та таке не містить зазначення дати у термін якої позивач має добровільно покинути територію України. При цьому, такі твердження сторони позивача визнаються судом неспроможними.

Так, судом встановлено, що 03 лютого 2023 року начальником відділу адміністративно- юрисдикційної діяльності штабу підполковником Сергієм Курдельчуком за результатами розгляду матеріалів щодо громадянина Республіки Індія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Індії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано його покинути територію України. У вказаному рішенні зазначено, що громадянину Республіки Індія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено, що за порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства прийнято рішення про його примусове повернення, і що зобов`язується не пізніше до 04 березня 2023 року залишити територію України. Вказане підтверджується особистим підписом позивача, також у рішенні наявний підпис перекладача Галаган І.В., що свідчить про те, що при винесенні оскаржуваного рішення було забезпечено участь перекладача.

Також, матеріалами справи підтверджується, що позивач 11.03.2023 виконав оскаржуване рішення про примусове повернення та перетнув Державний кордон України на виїзд з території України, що підтверджується наданою представником відповідача копією витягу внутрішньої інформаційно-телекомунікаційної бази даних Державної прикордонної служби України. Вказане не заперечувалось і представником позивача в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI (далі Закон №3773-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Отже, іноземець або особа без громадянства підлягає примусовому поверненню в країну походження за рішенням уповноваженого на це органу виключно за умови наявності у їх діях ознак порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або якщо вони суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції іноземці можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну зокрема на підставі рішення територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, про примусове повернення або примусово видворенні на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Пункт 1.6 Інструкції вказує, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є: дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Як було встановлено судом, 01.02.2023 дільничним інспектором прикордонної служби 1 категорії відділення дільничних інспекторів відділу прикордонної служби «Соломоново» майстер сержантом ОСОБА_10 було складено протокол про адміністративне затримання відносно ОСОБА_1 , у зв`язку із вчиненням правопорушення передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, а саме за спробу незаконного перетинання державного кордону.

Як слідує із протоколу про адміністративне затримання від 01.02.2023 ОСОБА_1 українською мовою не володіє, потребує послуги перекладача, бажає давати пояснення англійською мовою та вбачається, що такий протокол складено за участю перекладача Дупленко Руслана Вадимовича. Позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також зазначено, що гр. ОСОБА_1 потребує послуг захисника. Під час затримання проведено особистий огляд вказаного громадянина та огляд його речей. Від пояснень позивач відмовився, заяв та клопотань не надходило. Про затримання особи повідомлено чергового ЦНВБПД в Чернівецькій області 01.02.2023 о 13.05 год. та посольство Республіки Індія в Україні. Також, у протоколі наявний запис про те, що із змістом протоколу ознайомлений на зрозумілій йому мові 01 лютого 2023 року та містить підпис особи. Затриманий ОСОБА_1 02.02.2023 року о 13.30 год. звільнений на підставі закінчення визначених законодавством України підстав, за якими особу було затримано.

Зі змісту протоколу про адміністративне затримання від 01 лютого 2023 року вбачається, що позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в тому числі і право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, що останній заявив, що потребує послуг захисника, бажає давати пояснення англійською мовою. Також у вказаному протоколі наявний запис, що такий складено за участю перекладача Дупленка Руслана Вадимовича.

Копією доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, до якої застосовано адміністративне затримання від 01.02.2023 року №007-70000119 Регіональний ЦНБВПІД підтверджується, що позивачу було призначено адвоката Шевченко Вікторію Сергіївну для надання безоплатної вторинної правової допомоги (здійснення представництва інтересів особи, до якої застосовано адміністративне затримання, та складення документів процесуального характеру) протягом дії цього доручення ОСОБА_1 , 20.11.1998 р., затриманому на підставі ст. 260 КУпАП, за підозрою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП. Час видачі доручення 13 год. 40 хв.

Наведеним спростовуються доводи сторони позивача, що при затриманні ОСОБА_1 не було поінформовано регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Частиною 1 статті 23 Закону № 3773-VI передбачено, що нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною нормою закону настає за перетинання або спроба перетинання лінії зіткнення в районі проведення антитерористичної операції або неконтрольованої ділянки державного кордону України в цьому районі в будь-який спосіб поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду чи в контрольних пунктах в`їзду-виїзду без відповідних документів або з використанням підроблених документів чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, або без дозволу відповідних органів влади. А частиною 2 ст. 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за порушення, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст.ст. 9, 33 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2023 громадянина Республіки Індії ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Із постанови вбачається, що розгляд справи проводився за участю правопорушника ОСОБА_1 та перекладача Падатхан Шіхабудхін Мохаммед Аджмал. Так, суддею встановлено, що 01.02.2023 року о 13 год. 00 хв. на околиці м. Чоп на відстані 50 метрів до Державного кордону на напрямку 358 прикордонного знаку «У» був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» під час спроби незаконного перетину державного кордону в пішому порядку з України в Угорщину поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон, в складі групи осіб, чим порушив ст. 9 та 12 ЗУ «Про державний кордон України» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 204-1 КУпАП. В судовому засіданні правопорушник ОСОБА_1 свою вину визнав, проти обставин, зазначених у протоколі не заперечив. Окрім того, як зазначалось представником позивача, під час судового засідання, вказана постанова позивачем не оскаржувалась.

Вказані обставини стороною позивача не спростовано, при цьому, зазначене порушення встановлене рішенням суду та відповідно до приписів КАС України доказуванню не підлягають, відтак посилання сторони позивача про те, що позивач не порушував законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, судом оцінюються критично.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання що позивач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України.

При цьому, посилання у позові на наявність у позивача квитка на потяг Чоп-Захонь та бронювання готелів в країнах Європи (Угорщини, Австрії, Чехії), суд визнає неспроможними, оскільки стороною позивача не надано належних та достатніх доказів на їх підтвердження, саме щодо особи позивача.

Окрім того, суд звертає увагу, що до матеріалів позову стороною позивача було додано копії документів на іноземній мові, без перекладу на мову, якою здійснюється судочинство, тому суд позбавлений можливості надати оцінку таким доказам.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно з ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд висновує, що відповідач вказані вимоги щодо обов`язку довести правомірність свого рішення виконав.

Даючи оцінку спірному рішенню відповідача на відповідність критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що відповідач в межах спірних правовідносин діяв на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, з урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій та неупереджено.

Суд у даній справі також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на викладене, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.19, 26, 33, 68, 129 Конституції України, ст.ст.2, 3, 5, 9, 72, 75-77, 90, 139, 286, 288, 293 КАС України, ст. 203, 245, 251, 280 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: НОМЕР_1 прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, , місцезнаходження: Закарпатська область, м. Чоп, вул. Головна, буд. 55А.

Повне рішення суду складено 06 листопада 2023 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило