Справа № 280/1004/21
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року (о 10 год. 25 хв.)Справа № 280/1004/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Прус Я.І.

представника позивача Грекова Д.В.,

представника відповідача 1 Вишнякової І.О.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Міського голови міста Енергодар Орлова Дмитра Олеговича (71502, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, буд. 11)

до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради (71502, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, буд. 11, )

про визнання протиправними дій та стягнення середньої заробітної плати

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Міського голови міста Енергодар Орлова Дмитра Олеговича (далі Міський голова м. Енергодар Орлов Д.О., відповідач 1), до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради (далі ВК Енергодарської МР, відповідач 2), в якому просить:

визнати протиправною відмову відповідача 1 у виплаті позивачу середньої заробітної плати на період працевлаштування;

зобов`язати відповідача 2 виплачувати позивачу середню заробітну плату за період з 05.12.2020 і до дня фактичного працевлаштування, але не більше шести місяців, тобто до 05.06.2021;

стягнути з відповідача 2 на користь позивача середню заробітну плату за грудень 2020 року у розмірі 73497,78 грн.;

стягнути з відповідача 2 на користь позивача середню заробітну плату за січень 2021 року у розмірі 77580,99 грн.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві та відповіді на відзив посилається на приписи ст. 118 КЗпП України, ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.6, 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», зазначає, що вказані приписи законодавства встановлюють право працівника, звільненого з роботи внаслідок обрання на виборну посаду у разі, на одержання після закінчення його повноважень за виборною посадою попередньої роботи (посади) на тому ж підприємстві, в установі, організації або надання йому рівноцінної роботи (посади). Тобто, на думку позивача, у разі коли колишній міський голова до обрання на виборну посаду у раді перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду діяльності, однак надання попередньої або рівноцінної роботи йому на цьому підприємстві (установі, організації) або, за його згодою, на іншому неможливе, закон гарантує збереження за ним середньої заробітної плати за період його працевлаштування, але не більше шести місяців. У зв`язку із викладеним, вважає, що йому належить право на отримання середньої заробітної плати за грудень 2020 року у розмірі 73497,78 грн., за січень 2021 року у розмірі 77580,99 грн. і надалі середньої заробітної плати до дня фактичного працевлаштування, але не більше шести місяців, тобто до 05.06.2021.

Ухвалою суду від 09.01.2021 вирішено прийняти позовну заяву та відкрити провадження в адміністративній справі, підготовче засідання по справі призначити на 02 березня 2023 року.

Відповідач 2 позов не визнав, 01 березня 2021 року надіслав до суду відзив на позовну заяву (вх. №11921), у якому наголошує, що за правовою конструкцією ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» вирішенню питання щодо збереження середньої заробітної плати повинно передувати вирішення питання неможливості особи на попередній посаді. З аналізу відповідей вищезазначених профспілок посада голови профспілкового комітету наявна, отже на думку відповідача 2, існує реальна можливість для працевлаштування позивача за вказаним місцем роботи. Додатково звертає увагу, що за своєю суттю середній заробіток, який позивач одержував на виборній посаді у раді у відповідності до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» є компенсаційною виплатою та не є заробітною платою, визначеною як періодичний платіж за виконану роботу, отже посилання позивача на порушення норм КЗпП України та Закону України «Про оплату праці» в частині несвоєчасної виплати середньої заробітної плати вважає безпідставними. На підставі зазначеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

02 березня 2021 року судом за клопотанням представника відповідача 1 відкладено підготовче засідання на 23 березня 2021 року.

23 березня 2021 року в підготовчому засіданні, судом задоволено клопотання представника відповідача 1 та відкладено підготовче засідання на 06 квітня 2021 року.

Зі змістом заперечення відповідача 1 від 02.04.2021 №01-01-36/1599 вбачається, що відповідно до записів від 31.03.1999 №10 06.11.2015 №26 у трудовій книжці позивача за цей період ОСОБА_1 перебував на виборних посадах первинної профспілкової організації Запорізька ТЕС ДТЕК, а до обрання позивача на посаду заступника голови профкому Запорізької ТЕС ОСОБА_1 займав посаду старшого майстра виробничої ділянки 1 групи цеху теплової автоматики та вимірювань, що підтверджується записом №7 від 17.05.1995, при цьому, підставою звільнення позивача з цієї посади у трудовій книжці зазначено: «Звільнено по переводу на підставі ч. 5 ст. 36 КЗпП України». Звертає увагу, що докази щодо відмови у працевлаштуванні позивача на Запорізькій ТЕС ДТЕК «Дніпроенерго» у справі відсутні. На підставі наведеного вище, вважає, що на позивача гарантії, передбачені ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», не розповсюджуються, а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 22.04.2021 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №316/299/21 провадження №2/316/639/21 за позовом ОСОБА_1 до Первинної Профспілкової організації ДТЕК Запорізької ТЕС (ППО ДТЕК Запорізька ТЕС) про поновлення на роботі.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021 апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 22.04.2021 в адміністративній справі №280/1004/21 залишена без задоволення.

10 серпня 2023 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання на 17 серпня 2023 року.

Позивач звернувся до суду із заявою (вх. №35934 від 17.08.2023) про збільшення позовних вимог, в якій із посиланням на приписи ст. 118 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та керуючись ст. 47 КАС України просить суд:

визнати протиправною відмову відповідача 1 у виплаті позивачу середньої заробітної плати на період працевлаштування;

стягнути з відповідача 2 на користь позивача середню заробітну плату за грудень 2020 року у розмірі 73497,78 грн., за січень 2021 року у розмірі 77580,99 грн., за лютий 2021 року у розмірі 81664,20 грн., за березень 2021 року у розмірі 89830,62 грн., за квітень 2021 року у розмірі 89830,60 грн., за травень 2021 року у розмірі 73497,78 грн., а всього стягнути 485901,99 грн.

17 серпня 2023 року продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 19 вересня 2023 року.

Представником відповідача 1 через систему «Електронний суд» надіслано відзив на позовну заяву, з урахуванням заяви позивача про збільшення позовних вимог, у якому вказує, що для збереження на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради, але не більше шести місяців, середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді у раді необхідне дотримання трьох умов: перебування у трудових відносинах (працевлаштування) до обрання на виборну посаду; звільнення з попереднього місця роботи у зв`язку з переходом на виборну посаду згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України; неможливості надання попередньої роботи (посади), а за її відсутності іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. Отже, у разі коли колишній депутат місцевої ради до обрання на виборну посаду у раді не перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду, зазначені вище гарантії на нього не поширюються. Також акцентує увагу суду, що до обрання позивача на посаду заступника голови профкому Запорізької ТЕС він займав посаду старшого майстра виробничої ділянки 1 групи цеху теплової автоматики та вимірювань, що підтверджується записом № 7 від 17.05.1995. Підставою звільнення позивача з посади старшого майстра у трудовій книжці зазначено «Звільнено по переводу на підставі ч. 5 ст. 36 КЗпП». З викладеного вбачається, що оскільки позивач не має права поновитися на виборних посадах, то він мав можливість поновитися на посаду старшого майстра або на іншу посаду підприємства, але не реалізував своє право на працевлаштування, жодних доказів про відсутність місця роботи, неможливості працевлаштування на посаді старшого майстра або на іншу посаду, звернення на попереднє місце роботи після припинення повноважень позивач не надав. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

29 серпня 2023 року відповідачем 2 до матеріалів справи також долучений відзив на позовну заяву з урахуванням заяви позивача про збільшення позовних вимог (вх. №37440), у якому зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦПК України Ленінський районний суд м. Запоріжжя ухвалою від 17.05.2023 у справі №316/299/21 закрив провадження у справі , оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Наголошує, що закриття провадження у справі №316/639/21 за позовом ОСОБА_1 до Первинної Профспілкової організації ДТЕК Запорізької ТЕС (ППО ДТЕК Запорізька ТЕС) про поновлення на роботі не свідчить про встановлення судовим рішенням факту не можливості поновлення позивача на посаді голови ППО ДТЕК Запорізької ТЕС. Тобто, позивачем не використано належний спосіб захисту своїх прав щодо поновлення на посаді. Таким чином, з урахуванням обставин, встановлених ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2023 у справі №316/299/21, висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.11.2019 у справі №557/157/16-а, та обставини не оскарження у встановленому порядку позивачем відмови в поновленні на посаді голови первинної профспілкової організації ДТЕК Запорізької ТЕС, Запорізької обласної організації профспілок Енергетики та Енерготехнічної промисловості України, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачем скеровано до суду відповідь на відзив відповідача 2 (вх № 38720 від 04.09.2023), у якій доводи відповідачів останній заперечив та просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У свою чергу, від представника відповідача 1 через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив( вх № 40260 від 12.09.2023).

Ухвалою суду від 19.09.2023 судом витребувано у позивача докази по справі та відкладено підготовче засідання по справі на 26 вересня 2023 року.

Ухвалою суду від 26.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 жовтня 2023 року.

12 жовтня 2023 року судом оголошено перерву в судовому засіданні до 24 жовтня 2023 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив. Просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні проти позову заперечив, із підстав викладених у відзиві та запереченнях, долучених до матеріалів справи. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явився, до суду звернувся з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника Виконавчого комітету Енергодарської міської ради (вх № 40973 від 15.09.2023). У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

На підставі ст. 243 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

Зі змісту трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 01.08.1989 вбачається, що 01.08.1991 позивач прийнятий на роботу до Запорізької ТЕС до цеху теплової автоматики та вимірювань на посаду інженера-електрика, з 17.05.1995 він займав посаду старшого майстра виробничої ділянки 1 групи цеху теплової автоматики та вимірювань, що підтверджується записом № 7 від 17.05.1995, та 31.03.1999 звільнений з посади по переводу на підставі ч. 5 ст. 36 КЗпП України (запис №10).

Окрім того, відповідно до записів у трудовій книжці позивача від 01.04.1999 № 11 до 01.10.2014 № 20, за цей період ОСОБА_1 перебував на виборних посадах первинної профспілкової організації Запорізька ТЕС ДТЕК, а саме з 01.04.1999 - заступника голови, 01.08.2002 голови первинної профспілкової організації ДТЕК Запорізької ТЕС.

Відповідно до запису №20 01.10.2014 позивач звільнений з посади голови первинної профспілкової організації ДТЕК Запорізької ТЕС у зв`язку з переходом на виборну посаду секретаря Енергодарської МР згідно з п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Записом №21 підтверджено, що з 02.10.2014 позивач обраний на посаду секретаря Енергодарської МР на строк повноважень міської ради.

Крім того, зі змісту трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3 від 02.10.2014, а саме запис №24: 24.03.2015 достроково припинені повноваження на посаді секретаря міської ради та звільнений з посади відповідно до ч. 5 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», запис №25: 24.04.2015 обраний головою первинної профспілкової організації ДТЕК Запорізької ТЕС, запис №26: 06.11.2015 звільнений у зв`язку з переходом на виборну посаду Енергодарського міського голови згідно з п. 5 ст. 36 КЗпП України.

У період з 11.11.2015 по 04.12.2021 ОСОБА_1 займав посаду Міського голови м. Енергодар, звільнений у зв`язку із закінченням строку повноважень за п. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

08.12.2020 та 14.12.2020 позивач звернувся на адресу відповідачів із заявами, в яких повідомив про неможливість працевлаштування на попередньому місці роботи та просив про виплату йому середньої заробітної плати у відповідності до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». До заяв додав листи Запорізької обласної організації Профспілки працівників енергетики та енерготехнічної промисловості від 07.12.2020 №106 та Первинної профспілкової організації ДТЕК Запорізької ТЕС від 14.12.2020 №411/16, якими позивачу було відмовлено у поновленні на посаді голови профспілки.

Так, листом від 30.12.2020 №01-05-17-21/1712 за підписом Міського голови м. Енергодар ОСОБА_2 позивачу запропоновано повторно ініціювати питання щодо забезпечення виконання гарантованих ст. 118 КЗпП України, ч. 2 ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» трудових прав працівників, обраних на виборні посади в державних органах, після закінчення їх повноважень за виборною посадою.

Вважаючи відмову Міського голови м. Енергодар ОСОБА_2 у виплаті середньої заробітної плати на період працевлаштування, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення середньої заробітної плати за період з грудня 2020 року по травень 2021 року.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Статтею 118 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 №322-VIII визначено гарантії для працівників, обраних на виборні посади.

Так, працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради визначає Закон України від 11.07.2002 №93-IV «Про статус депутатів місцевих рад» (далі - Закон №93-IV), який також встановлює гарантії депутатської діяльності та порядок відкликання депутата місцевої ради.

Згідно зі частиною 1 статті 33 Закону №93-IV у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.

Частиною 2 статті 33 Закону №93-IV передбачається, що депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

Відповідно до положень частини 5 статті 12 «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 25.05.1997 на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.

На підставі системного аналізу наведених правових норм суд вважає, що чинним законодавством гарантії трудових прав міського голови після закінчення його повноважень прирівняно до таких гарантій депутатів місцевих рад.

При цьому за такими особами на час виконання обов`язків на постійній основі зберігається попередня робота (посада), яку він обіймав на час свого обрання на виборну посаду. Із працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради (сільський голова), укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.

Тобто у разі коли колишній депутат місцевої ради (у даному випадку міський голова) до обрання на виборну посаду у раді перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду діяльності, однак надання попередньої або рівноцінної роботи йому на цьому підприємстві (установі, організації) або, за його згодою, на іншому неможливе, закон гарантує збереження за цим депутатом середньої заробітної плати на період його працевлаштування, але не більше шести місяців.

Листом Міністерства соціальної політики від 16.05.2014 № 746/13/74-14 "Щодо соціальних гарантій депутатів місцевих рад" (є чинним) роз`яснено, що у разі коли колишній депутат місцевої ради до обрання на виборну посаду у раді перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду діяльності, однак надання попередньої або рівноцінної роботи йому на цьому підприємстві (установі, організації) або, за його згодою, на іншому неможливе, закон гарантує збереження за цим депутатом середньої заробітної плати на період його працевлаштування, але не більше шести місяців; у разі ж коли колишній депутат місцевої ради до обрання на виборну посаду у раді не перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду, зазначені вище гарантії на нього не поширюються.

Таким чином, збереження за колишнім депутатом місцевої ради (сільським головою) на період працевлаштування середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді, законодавцем безпосередньо пов`язується із неможливістю надання йому роботи (посади), яку він обіймав до свого обрання на виборну посаду і з якої був звільнений із зв`язку із таким обранням.

При цьому, враховуючи правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 07.02.2019 у справі № 507/1299/16-а, суд зазначає, що для збереження на період працевлаштування за колишнім міським головою, але не більше шести місяців, середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді, необхідне дотримання трьох умов: перебування у трудових відносинах (працевлаштування) до обрання на виборну посаду; звільнення з попереднього місця роботи у зв`язку з переходом на виборну посаду згідно пункту 5 частини 1 статті 36 КЗпП України; неможливості надання попередньої роботи (посади), а за її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

З огляду на зазначене вище, суд дійшов висновку, що вищезазначені гарантії передбачені для осіб, які звільнилися з роботи внаслідок обрання на виборну посаду у раді. Отже, у разі, коли особа до обрання на виборну посаду у раді не перебувала у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду, зазначені вище гарантії на неї не поширюються.

Судом встановлено, що до обрання 11.11.2015 ОСОБА_1 міським головою, останній також працював на виборних посадах, з 01.04.1999 - заступника голови первинної профспілкової організації ДТЕК Запорізької ТЕС, з 01.08.2002 неодноразово обирався на посаду голови первинної профспілкової організації ДТЕК Запорізької ТЕС, з 02.10.2014 по 24.03.2015 - посаді секретаря Енергодарської МР, 24.04.2015 обраний головою первинної профспілкової організації ДТЕК Запорізької ТЕС, з якої звільнений 06.11.2015 у зв`язку з переходом на виборну посаду Енергодарського міського голови згідно з п. 5 ст. 36 КЗпП України (запис №26).

Суд вважає, що посада голови первинної профспілкової організації ДТЕК Запорізької ТЕС, яку позивач займав з 24.04.2015 і до обрання міським головою 11.11.2015 не дає підстави вважати перебування його у трудових відносинах з даним підприємством (установою, організацією) з огляду на таке.

Так, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2023 у справі № 316/639/21 за позовом ОСОБА_1 до Первинної Профспілкової організації ДТЕК Запорізької ТЕС (ППО ДТЕК Запорізька ТЕС) про поновлення на роботі встановлено, що за положеннями статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Разом з тим, ППО ДТЕК Запорізької ТЕС є громадською організацією, яка здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і Статуту.

Позивач був достроково звільнений від виборної платної посади голови ППО ДТЕК Запорізької ТЕС у зв`язку з обранням на іншу виборну посаду секретаря Енергодарської міської ради. Звертаючись у 2021 році з позовом про поновлення на попередній посаді голови профспілкового комітету позивач посилається на положення статті 118 КЗпП.

Відповідно до положень Статуту Укрелектропрофспілки посада голови профкому ППО ДТЕК Запорізької ТЕС є виборною посадою, 21.09.2020 на звітно виборній конференції ППО ДТЕК Запорізької ТЕС було обрано новий склад профспілкового комітету та його голова на строк повноважень 2020-2025 роки.

За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

Отже, основною ознакою трудових відносин є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, аза цивільно-правовими- процес організації трудової діяльності залишається поза його межами.

Встановлення правовідносин між сторонами є важливим, оскільки впливає на те, що за відсутності трудових правовідносин між сторонами, що регулюються КЗпП України, не може виникати й порушення відповідачем трудових прав ОСОБА_1 .

Аналізуючи норми трудового права, якими мотивований позов, суд дійшов висновку, що заявлений спір не є індивідуальним трудовим спором і відповідно до частини 3 статті 221 КЗпП установлений порядок розгляду трудових спорів не поширюється на спори про дострокове звільнення від виборної платної посади членів громадських та інших об`єднань громадян за рішенням органів, що їх обрали.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» професійні спілки, їх об`єднання у своїй діяльності незалежні від державних органів та органів місцевого самоврядування, роботодавців, інших громадських організацій, політичних партій, їм не підзвітні і не підконтрольні. У вказаній нормі міститься пряма заборона втручання державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, роботодавців, їх об`єднань у статутну діяльність профспілок, їх організацій та об`єднань. Згідно зі статтею 221 КЗпП України трудові спори розглядаються: комісіями по трудових спорах; районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Установлений порядок розгляду трудових спорів не поширюється на спори про дострокове звільнення від виборної платної посади членів громадських та інших об`єднань громадян за рішенням органів, що їх обрали.

Установивши, що позивач перебував на виборній посаді - голови профспілкового комітету ППО ДТЕК Запорізької ТЕС на платній основі, його діяльність підпорядкована Закону України «Про профспілки, їх права та гарантії діяльності» та Статуту Укрелектропрофспілки, суд дійшов обґрунтованого висновку, що даний спір належить до виключної компетенції профспілок та їх внутрішньо-організаційної діяльності, а тому спори мають вирішуватися відповідно до статутних документів профспілок та законодавства, яке регулює основи їх діяльності.

За приписами частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ураховуючи викладене, суд встановив, що до обрання 11.11.2015 міським головою м. Енергодар позивач не перебував у трудових відносинах з жодним підприємством, установою, організацією, а тому у відповідачів відсутні правові підстави, визначені частиною 2 статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», для збереження за позивачем середньої заробітної плати на період працевлаштування, але не більше шести місяців.

Окрім цього, судом встановлено, що до обрання позивача на посаду заступника голови профкому Запорізької ТЕС ОСОБА_1 займав посаду старшого майстра виробничої ділянки 1 групи цеху теплової автоматики та вимірювань, що підтверджується записом у його трудовій книжці №7 від 17.05.1995, при цьому, підставою звільнення позивача з цієї посади у трудовій книжці зазначено: «Звільнено по переводу на підставі частини 5 статті 36 КЗпП України». Однак, доказів щодо відмови у працевлаштуванні позивача на Запорізькій ТЕС ДТЕК «Дніпроенерго» у матеріалах справи відсутні.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.

При цьому щодо решти доводів сторін слід зазначити, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність своїх рішень, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

З огляду на висновки суду по суті спору, понесені позивача судові витрати, відповідно до вимог ст. 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міського голови міста Енергодар Орлова Дмитра Олеговича, до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради про визнання протиправними дій та стягнення середньої заробітної плати відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 02.11.2023.

Суддя І.В. Батрак