Справа № 200/4343/23
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2023 року Справа№200/4343/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Берзіня Сергія Людвиговича, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення повного нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження ним військової служби з 15 квітня 2020 року по 31 грудня 2022 року за виключенням вже виплаченої частини індексації;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати позивачу індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 15 квітня 2020 року по 31 грудня 2022 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця): в період з 15 квітня 2020 року по 30 вересня 2020 року - березень 2018 року, та в період з 1 жовтня 2020 року по 19 червня 2023 року - із застосуванням базового місяця жовтня 2020 року, з урахуванням абз. 4 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, та виплатити позивачу недоотриману частину за виключенням вже виплаченої частини індексації;

- визнати протиправним дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу щомісячного грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за період проходження військової служби з 15 квітня 2020 року по 19 червня 2023 року при звільненні з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18, із застосуванням з 29 січня 2020 року показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, для визначення розмірів складових грошового забезпечення;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного грошового забезпечення відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18) за період з 15 квітня 2020 року по 31 грудня 2020 року - із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом 1 січня 2022 року; за період з 1 січня 2023 року по 19 червня 2023 року - із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом 1 січня 2023 року шляхом його множення на відповідний тарифний коефіцієнт, а також здійснити перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період проходження військової служби з 15 квітня 2020 року по19 червня 2023 року, що були нараховані під час звільнення, шляхом множення прожиткового мінімуму дія працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 15 квітня 2020 року по 19 червня 2023 року та отримував відповідне грошове забезпечення.

Отримавши від відповідача відповідь від 20 липня 2023 року на адвокатський запит представника позивача, позивач дізнався, що йому, по-перше, нараховувалась протягом його служби не в повному розмірі індексація грошового забезпечення - без застосування при розрахунку в якості базового місяця березня 2018 року за період з 15 квітня 2020 року по 30 вересня 2020 року, та жовтня 2020 року за період з 1 жовтня 2020 року по 19 червня 2023 року (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, яка набрала чинності 1 березня 2018 року, та постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2020 року № 1038, якою були внесені зміни до постанови № 704), а також без врахування абз. 4 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (відповідно до якого мала нараховуватись щомісячна фіксована індексація в розмірі 4 258,75 грн), по-друге, що нарахування щомісячного грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки при звільненні здійснювалось із порушенням вимог постанови кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18), а саме при розрахунку грошового забезпечення застосовувався показник прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року (замість показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня поточного календарного року).

Позивач вважає, що зазначеними діями та бездіяльністю відповідача порушені його права, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом (а.с. 1-6).

У відзиві на позов Військова частина НОМЕР_1 заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, обґрунтовуючи свої заперечення наступним.

Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 15 квітня 2020 року по 19 червня 2023 року.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 9 грудня 2015 року за № 1013 місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації військовослужбовців є місяць наступний за місяцем, в якому відбулось підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець.

В межах спірних правовідносин обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації має здійснюватись з наступного місяця за місяцем збільшення посадових окладів, тобто з квітня 2018 року.

Три цьому, виходячи із офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, поріг індексації 103% було перевищено у жовтні 2018 року, опубліковано індекс інфляції за жовтень 2018 року було у листопаді 2018 року, отже, нарахування та індексація здійснювались з грудня 2018 року.

Позивачеві за період проходження ним служби у військовій частині - з 15 квітня 2020 року по 31 грудня 2022 року, індексація грошового забезпечення нараховувалась та сплачувалась у належному розмірі.

Щодо позовних вимог в частині порушення військовою частиною порядку нарахування за період з 15 квітня 2020 року по 19 червня 2023 року щомісячного грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки приписів постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та не врахування при цьому постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18, відповідач зазначив наступне.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 (на час прийняття постанови) розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 внесені зміни до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704, якими встановлена залежність розмірів посадового окладу і окладу за військовим (спеціальним) званням від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 1 січня 2018 року, та вилучено умову, що такий розрахунок повинен проводиться виходячи із 50% розміру мінімальної зарплати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України № 704 (в редакції постанови № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 1 січня 2018 року.

З урахуванням вищенаведеного, нарахування та виплата позивачу щомісячного грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки здійснювалось відповідачем відповідно до діючих нормативних приписів.

Просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі (а.с. 50-59).

Ухвалою суду від 15 серпня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); зобов`язано відповідача надати суду додаткові докази по справі (а.с. 26-28).

17 жовтня 2023 року та 23 жовтня 2023 року судом отримано від відповідача відзив на позов та частину додаткових доказів, витребуваних ухвалою суду від 15 серпня 2023 року (а.с. 33-48, 50-71).

Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 22 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 № 573/2022, від 7 листопада 2022 року № 757/2022, від 6 лютого 2023 року № 58/2023, від 1 травня 2023 року № 254/2023, від 26 липня 2023 року № 451/2023, затверджених Законами України «Про продовження дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 № 2119, від 21 квітня 2022 року № 2212, від 22 травня 2022 року № 2263, від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, від 7 лютого 2023 року № 2915-IX (відповідно), від 2 травня 2023 року № 3057-IX, від 27 липня 2023 року № 3275-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 5 год 30 хв 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Станом на день розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України згідно паспорту НОМЕР_2 , який видано 4 травня 2023 року; зареєстроване місце проживання згідно Витягу з реєстру Краматорської територіальної громади від 23 червня 2023 року № 2023/: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання/перебування позивача згідно довідки про взяття на облік внутрішньої особи від 23 червня 2023 року № 3007-: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 , позивач є учасником бойових дій відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_4 від 30 листопада 2021 року (а.с. 10-12).

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у справі (а.с. 50).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, позивач з 15 квітня 2020 року по 19 червня 2023 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Так, відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15 квітня 2020 року № 107 солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 30 березня 2020 року № 38-РС на посаду розвідника-кулеметника 1 відділення 2 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , який прибув із військової частини НОМЕР_6 АДРЕСА_4 , зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення з 15 квітня 2020 року; ШПК (штатно-посадова категорія) солдат, встановлено посадовий оклад за посадою 2 730,00 грн, премія 193% посадового окладу, надбавка за особливості проходження служби 87,8% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (а.с. 17, 19, 60).

Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19 червня 2023 року № 174 старшого солдата ОСОБА_1 , колишнього розвідника-кулеметника 1 відділення 2 розвідувального взводу розвідувальної роти (військової служби за контрактом), який перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 29 травня 2023 року № 149-РС, відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року, звільнено з військової служби за п. 2 пп. «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку); направлено для виключення з військового обліку до Краматорського РТЦК та СП Донецької області; наказано виплатити: грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік в сумі 25 356,16 грн, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в сумі 25 356,16 грн, грошову компенсацію за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік та за 13 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік; грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 14 днів 2021 року, за 14 днів 2022 року за 14 днів 2023 року, одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50% за кожний повний календарний рік служби за період з 25 червня 2019 року по 19 червня 2023 року (а.с. 20).

Згідно із розгорнутою довідкою про розмір грошового забезпечення позивача за період з 15 квітня 2020 року по 31 грудня 2020 року грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань позивачу у 2020 році не нараховувалась (а.с. 68).

Відповідно до розгорнутої довідки про розмір грошового забезпечення позивача за період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року грошова допомога на оздоровлення у 2021 році нарахована позивачу у розмірі 12 457,65 грн; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань позивачу у 2021 році не нараховувалась (а.с. 66).

Згідно із розгорнутою довідкою про розмір грошового забезпечення позивача за період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року грошова допомога на оздоровлення у 2022 році нараховувалась у розмірі 16 729,39 грн; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у 2022 році нараховувалась у розмірі 16 729,39 грн (а.с. 67).

Відповідно до розгорнутої довідки про розмір грошового забезпечення позивача за період з 1 січня 2023 року по 19 червня 2023 року грошова допомога на оздоровлення у 2023 році нараховувалась у розмірі 25 356,16 грн; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у 2023 році нараховувалась у розмірі 25 356,16 грн (а.с. 65).

Відповідно до «Розрахунку грошового забезпечення за неповний місяць» за червень 2023 року, банківської виписки 21 та 28 червня 2023 року та довідки про доходи від 14 жовтня 2023 року № 1407/4ОС позивачу у червні 2023 року (місяць звільнення) сплачено: грошове забезпечення в розмірі 475 грн, грошову допомогу на оздоровлення в розмірі 25 356,16 грн, матеріальну допомогу в розмірі 25 356,16 грн, компенсацію за невикористані дні (43) основної відпустки в розмірі 35 895,65 грн, компенсацію за невикористані дні (42) додаткової відпустки як УБД в розмірі 35 060,87 грн, вихідну допомогу при звільненні в розмірі 37 565,21 грн (а.с. 63-65).

Як вбачається із довідки про доходи від 14 жовтня 2023 року № 1407/4ОС, відзиву на позов та враховуючи п.п. 1-1, 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з травня 2020 року по червень 2023 року позивачу нараховувалось та сплачувалось грошове забезпечення із нарахуванням поточної індексації із врахуванням місяця підвищення доходу березень 2018 року; індексація нараховувалась та сплачувалась за поточний календарний місяць у наступному календарному місяці: травень 2020 року 115,47 грн, червень 2020 року 216,51 грн, липень 2020 року 216,51 грн, серпень 2020 року 226,29 грн, вересень 2020 року 226,29 грн, жовтень 2020 року 226,29 грн, листопад 2020 року 226,29 грн, грудень 2020 року 226,29 грн, січень 2021 року 233,81 грн, лютий 2021 року 331,42 грн, березень 2021 року 331,42 грн, квітень 2021 року 331,42 грн, травень 2021 року 331,42 грн, червень 2021 року 499,40 грн, липень 2021 року 499,40 грн, серпень 2021 року 463,91 грн, вересень 2021 року 616,15 грн, жовтень 2021 року 616,15 грн, листопад 2021 року 540,03 грн, грудень 2021 року 540,03 грн, січень 2022 року 540,03 грн, лютий 2022 року - 586,35 грн, березень 2022 року 672,35 грн, квітень 2022 року 672,35 грн, травень 2022 року - 672,35 грн, червень 2022 року - 913,01 грн, липень 2022 року - 1017,21 грн, серпень 2022 року - 1 066,00 грн, вересень 2022 року - 1281,80 грн, жовтень 2022 року 1281,00 грн, листопад 2022 року 1281,00 грн, грудень 2022 року - 1424,80 грн, січень 2023 року - 1470,83 грн (а.с. 62).

Будучи не згодним із розміром нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення, а також із розрахунком його грошового забезпечення, який здійснювався виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2 102,00 грн, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Положеннями ст.ст. 1 - 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Індексація грошових доходів населення здійснюється відповідно до Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ Про індексацію грошових доходів населення (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Згідно зі ст. 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 Закону № 1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до ч. 5 ст. 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно зі ст. 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (після 1 січня 2016 року). Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у ч. 1 цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. […].

Частиною ч. 2 ст. 6 Закону № 1282-ХІІ визначено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1078 (далі Порядок № 1078) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком […].

Згідно із абз. 2 п. 4 Порядку № 1078 оплата праці, у тому числі, грошове забезпечення, індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Порядок визначення суми індексації протягом спірного періоду регулювався абз. 5 п. 4 Порядку № 1078 (з врахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів), згідно якого сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Абзацем 1 п. 5 Порядку № 1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п. 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Відповідно до абз. 2 п. 5 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Згідно із абз. 3 цього ж пункту індексація у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абз. 1 цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Відповідно до абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Згідно із абз. 5 п. 5 Порядку № 1078 (в редакції, що діяла до 2 квітня 2021 року) у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Відповідно до редакції цього ж абзацу, яка діяла з 2 квітня 2021 року, у разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.

Згідно із абз. 6 п. 5 Порядку № 1078 до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, […] до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у п. 1-1 цього Порядку (в редакції, що діяла з 2 квітня 2021 року: до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, […] до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у п. 1-1 цього Порядку).

Відповідно до п. 10-2 Порядку № 1078 для працівників, військовослужбовців, […], яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, […] обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу, посадова особа митної служби

Отже, Порядок № 1078 фактично передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу:

1) поточної індексації та

2) індексації, яка розраховується як різниця між розміром підвищення місячного доходу (у випадку, якщо таке збільшення доходу відбулось у зв`язку зі підвищення тарифної ставки/окладу) та розміром індексації, що мала би бути нарахована, якби збільшення доходу не відбулось (індексація-різниця).

При цьому абзацом 3 п. 10-1 Порядку № 1078 в редакції, яка діяла до 1 грудня 2015 року, було передбачено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу; пункт 10-2 передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць; у разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Тобто, до 1 грудня 2015 року новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника.

Внаслідок змін до Порядку № 1078, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації провадиться не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. У зв`язку із такими змінами змінився і механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати, при цьому був вилучений термін «базовий місяць».

Порівняльний аналіз указаних положень свідчить про те, що внаслідок змін, запроваджених Постановою № 1013, з 1 грудня 2015 року діє правило обчислення індексу споживчих цін для проведення поточної індексації для всіх працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення чи виходу на роботу - обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки/окладу за посадою, яку займає працівник).

Тобто, відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки/окладу за посадою, яку він займав.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 815/2590/18, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до моменту настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за наявності яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації. З 1 березня 2018 року вступила в дію постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, схему тарифних коефіцієнтів за військовим званням. У зв`язку із прийняттям даної постанови грошове забезпечення військовослужбовців збільшилося в абсолютному розмірі.

Отже, з 1 березня 2018 року місяцем підвищення доходу для нарахування військовослужбовцям індексації грошового забезпечення став березень 2018 року.

Цей висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду, наведеним у постановах від 26 січня 2022 року у справі № 400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі № 420/3593/20, від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21 та інших.

28 жовтня 2020 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 1038 (далі - Постанова № 1038), якою внесено зміни до Постанови № 704.

Зокрема, даною постановою було затверджено з 1 жовтня 2020 року нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшого складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу та нові схеми тарифних розрядів та тарифних коефіцієнтів.

Відповідно до п. 2 Постанови № 1038 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з дня набрання чинності пунктом 6 розділу I Закону України від 17 жовтня 2019 року № 205-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання військового обов`язку та проходження військової служби" (Закон № 205-ІХ) та пунктом 4 розділу I Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" (Закон № 680-ІХ).

Пунктом 4 розділу I Закону № 680-IX внесено зміни до ч.ч. 2, 3 ст. 5 Закону № 2232-XII та встановлено нові військові звання.

Комплексний аналіз Постанови № 1038, частин 2 та 3 ст. 5 Закону № 2232-XII (в редакціях до та після внесення змін Законом № 680-IX) та Постанови № 704 (в редакціях до та після внесення змін Постановою № 1038) дозволяє дійти висновку про те, що внесені Постановою № 1038 зміни до Постанови № 704 пов`язані із встановленням нових військових звань та встановленням відповідних коефіцієнтів саме для цих звань.

При цьому щодо військових звань, які були встановлені ч.ч. 2, 3 ст. 5 Закону № 2232-XII до внесення до цих положень змін згідно із Законом № 680-IX, - тарифні коефіцієнти після внесення даних змін фактично не змінилися.

Так, відповідно до схеми тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, передбаченої Постановою № 704 в редакції до внесення змін Постановою № 1038, тарифні коефіцієнти за військовими (спеціальними) званнями "солдат" та "старший солдат" складали 0,3 та 0,34, відповідно.

Аналогічні тарифні коефіцієнти за військовими (спеціальними) званнями "солдат" та "старший солдат" установлені схемою тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, передбаченою Постановою № 704 в редакції після внесення змін Постановою № 1038 (0,3 та 0,34, відповідно).

Як встановлено судом, позивач був зарахований до списків особового складу і на усі види забезпечення Військової частини НОМЕР_1 з 15 квітня 2020 року у військовому званні "солдат" (наказ від 15 квітня 2020 року № 107) та виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Військової частини НОМЕР_1 з 19 червня 2023 року у військовому званні "старший солдат" (наказ від 19 червня 2023 року № 174) (а.с. 19-20).

Таким чином, внесення Постановою № 1038 змін до Постанови № 704 жодним чином не призвело до підвищення тарифних ставок за військовими (спеціальними) званнями позивача або до підвищення його посадового окладу.

Наведене також підтверджується наданими суду відповідачем розгорнутими довідками про розмір грошового забезпечення позивача (а.с. 65-68).

Верховний Суд у постанові від 23 березня 2023 року по справі № 400/3826/21 зазначив, що посадові оклади військовослужбовців дотепер визначалися відповідними постановами Кабінету Міністрів України і у період спірних правовідносин (2015-2021 роки) цих постанов було дві - постанова Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 та постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704.

Також Верховний Суд у наведеній постанові вказав, що протягом спірного періоду (з 1 грудня 2015 року по 2 лютого 2021 року) посадовий оклад позивача не змінювався з січня 2008 року та змінився лише у березні 2018 року (тобто, після набрання чинності Постановою № 704).

Жодних висновків щодо зміни після 1 березня 20118 року тарифних ставок/ посадових окладів військовослужбовців (у тому числі внаслідок прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови № 1038) Верховний Суд у вказаній постанові не навів.

Беручи до уваги наведене вище, а також враховуючи висновки Верховного Суду, суд висновує, що внесення Постановою № 1038 змін до Постанови № 704 не вплинуло на розмір тарифних ставок/окладів позивача за військовими (спеціальними) званнями «солдат» та «старший солдат».

Відповідно, у період з 15 квітня 2020 року по 19 червня 2023 року місяцем підвищення доходу, за яким необхідно обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача, є березень 2018 року.

Як встановлено судом, поточна індексація позивачу у період з 15 квітня 2020 року по 31 грудня 2022 року нараховувалась та сплачувалась виходячи із місяця підвищення доходу - березень 2018 року.

Відповідно до абз. 18 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 3 листопада 2022 року № 2710-IX дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" зупинено на 2023 рік.

Таким чином, поточна індексація грошового забезпечення позивача у період з 15 квітня 2020 року по 31 грудня 2022 року здійснювалась належним чином, а у період з 1 січня 2023 року по 19 червня 2023 року - правомірно не нараховувалась та не сплачувалась.

Отже, позовні вимоги позивача в частині оскарження здійснення відповідачем поточної індексації у період з 15 квітня 2020 року по 19 червня 2023 року із не застосуванням належного місяця підвищення доходу - є необґрунтованими.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати та сплатити індексацію грошового забезпечення позивача з урахуванням абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 (індексацію-різницю), суд виходить з такого.

Судом встановлено, що індексація грошового забезпечення, передбачена абзацами 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 (індексація-різниця) відповідачем позивачу у період з 15 квітня 2020 року по 19 червня 2023 року не здійснювалась.

Як вже зазначалось судом, згідно із абз. 3 п. 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, відповідно до абз. 4 цього ж пункту якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Абзацом 5 п. 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.

Згідно із абз. 6 п. 5 Порядку № 1078 до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), […] до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку (в редакції, що діяла з 2 квітня 2021 року: до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), […] до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку).

Відповідно до п. 10-2 Порядку № 1078 для працівників, військовослужбовців, […], яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, […] обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, […].

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, буквальний спосіб тлумачення абзаців 3, 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078, свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити:

розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);

суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);

чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в січні 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абз. 5 п. 5 Порядку № 1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абз. 5 п. 4 Порядку № 1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

У такому випадку відповідно до абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Згідно із записами у військовому квітку НОМЕР_7 від 3 вересня 2019 року позивач був прийнятий на військову службу (за контрактом) 25 червня 2019 року до ВЧ НОМЕР_8 ; прийняв військову присягу 28 липня 2019 року; 25 вересня 2019 року переведений у ВЧ НОМЕР_9 ; 15 квітня 2020 року переведений у ВЧ НОМЕР_1 (а.с. 13-15).

Отже, позивач був прийнятий на військову службу вже після зміни у березні 2018 року тарифних ставок (посадових окладів) військовослужбовців у зв`язку із набранням чинності Постановою № 704.

Суд зауважує, що індексація-різниця на відміну від поточної індексації здійснюються індивідуально щодо кожної особи, так як згідно із абз. 5 п. 5 Порядку № 1078 при визначенні різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу враховуються не лише оклад/тарифна ставка, а й всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру (щомісячні додаткові види грошового забезпечення - підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), які, у свою чергу, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ мають індивідуальний характер, так як визначаються не тільки залежно від посади, а й від військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

При цьому зазначені складові встановлюються відповідними актами індивідуальної дії (наказами).

Таким чином, порівняння грошового доходу позивача із сумою індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), з його доходом у місяці, що передував такому підвищенню (лютий 2018 року), є неможливим, оскільки позивач не перебував до 1 березня 2018 року на військовій службі та грошового забезпечення не отримував.

Враховуючи зазначене, суд висновує, що відповідачем правомірно у спірний період не нараховувалась та не сплачувалась позивачу індексація грошового забезпечення, передбачена абзацами 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 (індексація-різниця).

Як наслідок, позовні вимоги позивача в цій частині позову задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог позивача в частині оскарження дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щомісячного грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за спірний період із порушенням постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та без урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі № 826/6453/18, а саме - із врахуванням при визначенні розмірів складових грошового забезпечення показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, - суд виходить з такого.

Як зазначалось судом, частиною 4 ст. 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою № 704 затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, зокрема, військовослужбовців.

Відповідно до п. 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із п. 4 Постанови № 704 в первинній редакції розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема, посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, яка набрала чинності 24 лютого 2018 року, до Постанови № 704 внесено зміни, зокрема пункт 4 викладено в наступній редакції:

4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14..

При цьому зміст приміток до додатків 1 та 14 Постанови № 704 змін не зазнав.

Отже, з 24 лютого 2018 року було змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме - замість «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)» передбачено використання «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Отже, зміни до п. 4 Постанови № 704, внесені пунктом 6 Постанови № 103, з 29 січня 2020 року не підлягають застосуванню.

Таким чином, відповідно до п. 4 Постанови № 704 в редакції, яка діяла до внесення змін пунктом 6 Постанови № 103, та вимог п. 1 Приміток до додатку 1 та Примітки до додатку 14 до Постанови № 704, розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29 січня 2020 року мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2020 року 2102 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-IX установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2021 року 2270 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 2 грудня 2021 року № 1928-IX установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2022 року 2481 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» 3 листопада 2022 року № 2710-IX установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2023 року 2684 грн.

Верховний Суд в постанові від 2 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21 зазначив:

(1) з 1 січня 2020 року положення п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

(3) встановлене положеннями п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Аналогічний висновок наведений Верховним Судом в постановах від 19 жовтня 2022 року у справі № 400/6214/21, від 28 лютого 2023 року у справі № 380/18850/21.

При цьому під час розгляду справи № 380/18850/21 Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про необхідність застосування до спірних правовідносин з 29 січня 2020 року (дати набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18) положень п. 4 Постанови № 704 в редакції, яка діяла до 24 лютого 2018 року, тобто в редакції, яка була чинна до набрання законної сили Постановою № 103.

З огляду на встановлені фактичні обставини та виходячи з правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо нарахування позивачу грошового забезпечення у період з 15 квітня 2020 року по 19 травня 2023 року із врахуванням п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 в редакції, яка була визнана нечинною постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18, а саме: виходячи із розрахункової величини для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, - підлягають визнанню протиправними.

Отже, позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як наслідок, підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача в частині: зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного грошового забезпечення позивача, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення (грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань): за період з 15 квітня 2020 року по 31 грудня 2020 року відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі № 826/6453/18 - із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року; за період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року; за період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом 1 січня 2022 року; за період з 1 січня 2023 року по 19 травня 2023 року - із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом 1 січня 2023 року шляхом його множення на відповідний тарифний коефіцієнт, а також здійснити виплату перерахованих сум із врахуванням сум, виплачених раніше.

Щодо періоду з 20 травня 2023 року по 19 червня 2023 року суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481 були внесені зміни до Постанови № 704, зокрема, пункт 4 викладений у наступній редакції:

«4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Зазначені зміни набули чинності 20 травня 2023 року.

Станом на час розгляду справи зазначені зміни до Постанови № 704 нечинними не визнавались.

Отже, з 20 травня 2023 року грошове забезпечення позивача повинно було розраховуватись виходячи із показника «1762 грн» (замість показника «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)»).

Враховуючи, що відповідачем у період з 20 травня 2023 року по 19 червня 2023 року грошове забезпечення позивача розраховувалось виходячи із показника 1762 грн, суд висновує, що військовою частиною не порушені приписи чинного законодавства при розрахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 протягом вказаного періоду.

Як наслідок, позовні вимоги позивача в частині, яка стосується перерахунку грошового забезпечення позивача за період з 20 травня 2023 року по 19 червня 2023 року задоволенню не підлягають.

Щодо перерахунку компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період проходження військової служби з 15 квітня 2020 року по19 червня 2023 року, що були нараховані позивачу при звільненні, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 3 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому Наказом Міністерства оборони України 7 червня 2018 року № 260, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі Порядок № 260) у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Згідно із п. 6 Порядку № 260 розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.

Враховуючи, що за висновком суду на день звільнення позивача з військової служби (19 червня 2023 року) розрахунок його грошового забезпечення здійснювався без порушень чинного законодавства (виходячи із величини 1762 грн, встановленої пунктом 4 Постанови № 704 в редакції, чинній з 20 травня 2023 року), беручи до уваги, що компенсаційні виплати за невикористані позивачем дні щорічної основної та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період проходження ним військової служби при звільненні були розраховані виходячи із грошового забезпечення станом на час звільнення зі служби (що відповідає приписам п.п. 3 та 6 Порядку № 260), суд висновує, що компенсаційні виплати при звільненні були нараховані позивачу у належному розмірі.

Як наслідок, позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Таким чином, адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.

Разом із позовними вимогами позивачем у позові заявлено клопотання про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу.

Розглядаючи зазначене клопотання суд виходить з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, передбачених ч. 1 цієї статті, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 1 - 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів здійснення відповідних витрат.

Згідно із ч. 4 даної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із приписами ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

За розрахунком позивача витрати на професійну правничу допомогу складають 6 000 грн, а саме:

- 5 000,00 грн - за складання та подання до суду даного адміністративного позову;

- 1 000,00 грн - за складання відповіді на відзив.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду:

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія ДН № 5227 від 31 жовтня 2018 року (а.с. 7);

- копію ордера на надання правничої (правової) допомоги від 4 серпня 2023 року серії АН № 1224150 (а.с. 8);

- копію договору про надання професійної правової допомоги від 27 червня 2023 року (а.с. 9);

- копію акту наданих послуг від 26 липня 2023 року про надання професійної правової допомоги від 27 червня 2023 року на загальну вартість наданих послуг у розмірі 5 000,00 грн (а.с. 22);

- квитанцію прибуткового касового ордеру № б/н від 26 липня 2023 року про сплату позивачем на підставі договору про надання правової допомоги від 27 червня 2023 року у сумі 5 000,00 грн (а.с. 21а).

Згідно умов договору про надання професійної правової допомоги:

1. Адвокат Берзінь Сергій Людвігович («Адвокат») зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види професійної правової допомоги (адвокатські послуги) Кочубею Владиславу Ігоревичу («Клієнт») та виконувати пов`язані з цим доручення Клієнта в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання такої допомоги (послуги) та фактичні виграти, пов`язані з їх наданням та необхідні для виконання цього Договору, а також виплатити гонорар успіху у випадку досягнення Адвокатом результату, визначеного п. 4.4-4.5 цього Договору, у порядку та строки, узгоджені Сторонами та/або цим Договором;

2.3. Клієнт зобов`язаний: […] своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість отриманих послуг за Договором; виплатити гонорар успіху у випадку досягнення Адвокатом результату;

4.1. Ціна правової допомоги складається безпосередньо з плати за надані послуги професійної правничої допомоги Адвоката (винагороди, гонорару), фактичних витрат, пов`язаних з їх наданням (судовий збір, поштові втрати, проїзд транспортом, проживання у готелі, канцелярські витрати, тощо), а також з гонорару успіху за досягнутий результат, визначений п. 4.4.-4.5. Договору;

4.3. Сплата за надані послуги професійної правничої допомоги адвоката та фактичні витрати, здійснені адвокатом для виконання таких послуг, здійснюється по факту надання відповідної послуг (комплексу або пакета послуг): до її надання (аванс) або негайно після надання (протягом 24 годин (одна доба)). Клієнт сплачує Адвокату гонорар успіху протягом 10 (десяти) днів від дня настання кожної окремої обставини, передбаченої п. 4.4.-4.5. цього Договору.

4.4. Розмір гонорару успіху визначається окремою угодою до цього Договору.

4.5. Виплата гонорару успіху залежить від досягнення Адвокатом того результату, який визначений як бажаний Клієнтом у цьому Договорі або в окремій угоді до Договору. Зокрема, за цим Договором бажаним для Клієнта результатом є судове рішення, яким стягнуто з військової частини, в якій проходив службу Клієнт, або її зобов`язано нарахувати та виплатити Клієнту недоотриману частину його грошового забезпечення, індексації грошового забезпечення, додаткову винагороду або одноразову грошову допомогу при пораненні (контузії), та/або інших видів грошового забезпечення чи компенсацій. (а.с. 9).

Згідно із актом від 26 липня 2023 року наданих послуг відповідно до договору про надання професійної правової допомоги від 27 червня 2023 року, Адвокат передав, а Клієнт прийняв надав Клієнту наступні послуги:

- складання та подання адміністративного позову про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 зобов`язання вчинити певні дії в інтересах ОСОБА_1 до окружного адміністративного суду; кількість годин (документів) 5 годин, 1 документ; вартість однієї години (одного документа) 1000 грн/год, 5000 грн/1 документ; загальна сума 5000,00 грн.

Також в акті зазначено, що Клієнт підписанням цього Акта підтверджує факт належного отримання правової допомоги (послуг) відповідно до положень Договору про надання професійної правової допомоги, укладеного між Клієнтом та Адвокатом 27 червня 2023 р. (належне виконання Договору), а також відсутність претензій до Адвоката стосовно отриманих від нього послуг, вказаних у цьому Акті. Адвокат підписанням цього Акта підтверджує факт отримання сплати за надані послуги (витрати на професійну правничу допомогу) відповідно до положень Договору (належне виконання Договору) (а.с. 22).

Як вбачається з квитанції прибуткового касового ордеру № б/н від 26 липня 2023 року, позивач сплатив представникові на підставі договору про надання правової допомоги від 27 червня 2023 року у сумі 5 000,00 грн (а.с. 21а).

Проаналізувавши наведене вище нормативно-правові приписи, оцінивши надані на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу докази, суд дійшов висновку про доведеність понесення позивачем в межах цієї справи витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Витрати в розмірі 1 000,00 грн за складання відповіді на відзив не підтверджені матеріалами справи (відповідь на відзив до суду не надходила).

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті (вимоги щодо неспівмірності витрат) суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зауважує, що відповідачем не подавалось суду клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката.

Отже, суд не надає оцінку співмірності понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Як вже зазначалось судом, відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені частково, суд вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати позивача, пов`язані із оплатою професійної правничої допомоги, в розмірі 2 500,00 грн (пропорційно задоволеної частини позовних вимог).

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 12, 72-77, 94, 132, 134, 139, 192-193, 242-246, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_5 ) про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення (включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 15 квітня 2020 року по 19 травня 2023 року із застосуванням приписів пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції, визнаної нечинною постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі № 826/6453/18, а саме - із застосуванням при визначенні розмірів складових грошового забезпечення позивача показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 15 квітня 2020 року по 31 грудня 2020 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та виплатити йому різницю з урахуванням раніше сплачених сум.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та виплатити йому різницю з урахуванням раніше сплачених сум.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та виплатити йому різницю з урахуванням раніше сплачених сум.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 1 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та виплатити йому різницю з урахуванням сплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати останнього на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 (дві тисяча п`ятсот) грн 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна