Справа № 160/17515/22
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/17515/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 року (головуючий суддя Сліпець Н.Є.)

в адміністративній справі №160/17515/22 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 01.11.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у відмові ОСОБА_1 нарахувати та виплатити за період з 01 січня 2016 року по 01 січня 2019 року індексацію грошового забезпечення, з врахуванням нарахованої суми індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з визначенням місяців, в яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців січень 2008 року та березень 2018 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 01 січня 2019 року індексацію грошового забезпечення, з врахуванням нарахованої суми індексації грошового забезпечення, включно із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) січень 2008 року та березень 2018 року відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

Також просив встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 подати у строк 30 (тридцять) днів з дня набрання судовим рішенням законної сили звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 01.01.2016 року по 01.01.2019 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . При звільнені позивача з військової служби відповідач не виплатив у повному обсязі індексацію грошового забезпечення за вказаний період. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та вказує, що січень 2008 року та березень 2018 року є місяцями підвищення тарифних ставок (посадових окладів), а тому відповідно до Порядку №1078, січень 2008 року є базовими для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування базового місяця січень 2016 року при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 01.01.2019 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року, за період з 01.03.2018 року по 01.01.2019 року із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін березень 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що січень 2008 року та березень 2018 року є місяцями підвищення тарифних ставок (посадових окладів), а тому, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, а березень 2018 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців починаючи з 01 березня 2018 року. З урахуванням того, що належних доказів дотриманням вимог законодавства про оплату праці при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення відповідачем до суду подано не було, суд дійшов висновку, про протиправність дій Військової частини НОМЕР_1 щодо не вірного застосування базового місяця січень 2016 року при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 01.01.2019 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року, за період з 01.03.2018 року по 01.01.2019 року із врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін березень 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, суд зазначив, що обґрунтованих пояснень щодо необхідності покладення на відповідача додаткового обов`язку під час виконання судового рішення позивач у позовній заяві не зазначив. Судом під час розгляду справи обставин, які б вимагали встановлення судового контролю, також не встановлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що місяці обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення Військовою частиною були застосовані належним чином.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у період з 01.01.2016 року по 23.06.2021 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.06.2021 року №133 ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.

З матеріалів справи вбачається, що за період з 01 січня 2016 року по 01 січня 2019 року позивачу було виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 558,31 грн. із застосуванням базового місяця січень 2016 року.

Представник позивача звернулась до відповідача з заявою про перерахунок індексації грошового забезпечення позивачу за період його служби відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

30.08.2022 року військовою частиною НОМЕР_1 листом за вих. №2/24-835 повідомлено про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у повному обсязі відповідно до вимог законодавства.

Позивач вважає розрахунок індексації грошового забезпечення протиправним.

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XIІ, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року №2352-IX, норми Кодексу цивільного захисту України, норми КЗпП України, КАС України.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

В ході розгляду справи з`ясовано, що позивач з даним позовом звернувся до суду 01.11.2022 засобами поштового зв`язку, при цьому вимоги ставить за період з 01.01.2016 року по 01.01.2019 року (а.с. 1-5, 19).

У зв`язку з зазначеним, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.09.2023 року витребувано у позивача ОСОБА_1 пояснення та докази щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

На виконання ухвали суду позивачем надано пояснення від 12.10.2023 року згідно яких зазначає, що стаття 233 КЗПП України регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, при цьому щодо стягнення заробітної плати без обмеження строком. Посилається на Рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі №8-рп/2013, практику Верховного Суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року №2352-IX (який набув чинності 19.07.2022) частина 2 ст. 233 КЗПП України викладена в наступній редакції:

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Виходячи з викладено останній день для звернення позивача до адміністративного суду з даним позовом є 19.10.2023 року.

Водночас, у письмових поясненнях позивач не зазначив жодної поважної причини пропуску зазначеного строку.

Наслідком пропуску строку звернення до адміністративного суду є залишення позову без розгляду (ст. 123 КАС України)

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вбачає підстави для залишення даного позову без розгляду.

Суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи та норми процесуального законодавства, та припустився помилкового висновку про можливість розгляду даної справи, що тягне скасування рішення суду першої інстанції.

Так, частиною 5 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Питання виплати індексації грошового забезпечення стосується проходження публічної служби.

Водночас, в силу частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Отже строк звернення до адміністративного суду може бути встановлено іншими законами, зокрема щодо реалізації трудових прав, строк встановлюється Кодексом Законів України про працю.

Так, статтею 233 КЗУПП (строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів) встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною 2 цієї статті.

При цьому, в частині 2 ст.233 КЗУПП зазначено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Зазначена редакція вказаної статті діє з 19.07.2022 року у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року №2352-IX.

Таким чином строк звернення позивача до адміністративного суду з даним позовом обмежується 19.10.2022 року.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз зазначених обставин справи дає підстави для висновку про скасування рішення суду першої інстанції та залишення позову без розгляду.

В силу ч.4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що у позові позивач вказав, що працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушення строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Суд першої інстанції ухвалою від 09.11.2022 року відкрив провадження у справі, вказавши, що порушення строків передбачених ст.122 КАС України не вбачається.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 8 КАС України передбачена рівність всіх учасників процесу перед законом і судом.

При цьому, обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Тому закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в частині 2 статті 68 Конституції України.

Презумпція знання законодавства (лат. Ignorantia juris non excusat незнання закону не вибачається) кожен вважається таким, що знає закони.

Правова основа презумпції знання законодавства - це обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Цей обов`язок закріплений в частині 1 статті 68 Конституції України.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, необізнаність позивача у змінах в законодавстві стосовно строків звернення до суду не дає підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду, оскільки в цьому разі буле порушено принцип рівності всіх учасників процесу перед законом і судом, що передбачений ст. 8 КАС України.

Оскільки доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду матеріали справи не містять, то колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що пропуск строку звернення до суду вчинено без поважних причин, що є підставою для залишення позову без розгляду.

Таким чином, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Рішення суду першої інстанції слід скасувати та залишити позов без розгляду.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду не підлягають розподілу витрати у справі.

Керуючись ст. 122, 123, 240, 308, 319, 328, КАС України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до відповідача Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 02.11.2023 та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

В повному обсязі постанова виготовлена 02.11.2023.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова