Справа № 380/21470/23
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 рокусправа № 380/21470/23

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Кузана Р.І. розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Львіввугілля» до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Державне підприємство «Львіввугілля» (місцезнаходження: 80001, Львівська область, м. Сокаль, вул. Б. Хмельницького, 26, ) (далі позивач, ДП «Львіввугілля») звернулось до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11, ) (далі відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (вх. №74458), просить:

- визнати протиправною бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо ненадання ідентифікатору доступу для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №29673578 та зняття арешту накладеного Постановами Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області №29673578 від 28.10.2015 та від 13.11.2015;

- зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області №29673578 від 27.10.2015 на все нерухоме майно (за винятком будівлі складу обладнання загальною площею 858,4 кв.м, будівлі кріпоремонтного цеху (гідро цеху), поз. 1А-1, загальна площа 546,6 кв.м. за адресою: Львівська обл., Сокальський р-н, с. Сілець, присілок Солтиси, 754) Державного підприємства «Львіввугілля» (місцезнаходження: 80000, Львівська область, м. Сокаль, вул. Б. Хмельницького, 26, );

- зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області №29673578 від 13.11.2015 на все нерухоме майно (за винятком будівлі складу обладнання загальною площею 858,4 кв.м, будівлі кріпоремонтного цеху (гідро цеху), поз. 1А-1, загальна площа 546,6 кв.м. за адресою: Львівська обл., Сокальський р-н, с. Сілець, присілок Солтиси, 754) Державного підприємства «Львіввугілля» (місцезнаходження: 80000, Львівська область, м. Сокаль, вул. Б. Хмельницького, 26, ).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна позивачем виявлено наявність обтяжень всього нерухомого майна ДП «Львіввугілля». Зокрема, номер запису обтяження: 11794601 (спеціальний розділ) 28.10.2015 на підставі постанови серія та номер: 29673578, виданої 27.10.2015 ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області; номер запису про обтяження: 12032603 (спеціальний розділ) 13.11.2015 на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, серія та номер б/н, виданий 13.11.2015 Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, постанови серія та номер: 29673578 від 13.11.2015, виданої Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Позивач звернувся із заявою до Головного територіального управління юстиції у Львівській області та Відділу Державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції від 24.07.2023 №6/1223 про зняття арешту з нерухомого майна ДІІ «Львіввугілля» у відповідності до ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», який накладено відповідно до постанов №29673578 від 27.10.2015 та №29673578 від 13.11.2015. Листом від 07.08.2023 №4828/61-23/2583 відповідач повідомив, що у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області перебувало виконавче провадження №29673578 з виконання виконавчого листа №2a-6479, виданого 10.10.2011 Львівським окружним адміністративним судом про стягнення з ДП «Львіввугілля» на користь УПФ в Сокальському районі Львівської області боргу в сумі 969519,10грн, по якому державним виконавцем 06.06.2013 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 9 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Надати більш детальну інформацію про хід виконавчого провадження не являється можливим оскільки матеріали виконавчого провадження знищено за закінченням трирічного терміну зберігання, передбаченого пунктом 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 №2274/5. З врахуванням наведених обставин позивач вважає, що продовження дії арешту за відсутності виконавчого провадження є порушенням чинного законодавства. Вважаючи у зв`язку із цим свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом з метою їх захисту. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 18.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідач станом на дату розгляду справи відзиву на позовну заяву не подав.

Частиною шостою статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач 23.10.2023 участі повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання. Подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач участі повноважного представника в судовому засіданні 23.10.2023 не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання. Клопотань про розгляд справи без участі представника до суду не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).

Фіксування судового засідання відповідно до статті 229 КАС України не здійснювалося, тому керуючись приписами п.10 ч.1 ст.4 та ч.9 ст.205 КАС України подальший розгляд справи судом вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

У відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області перебувало виконавче провадження №29673578 з виконання виконавчого листа №2a-6479, виданого 10.10.2011 Львівським окружним адміністративним судом про стягнення з ДП «Львіввугілля» на користь УПФ в Сокальському районі Львівської області боргу в сумі 969519,10 грн.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, щодо нерухомого майна ДП «Львіввугілля» наявні такі обтяження:

- номер запису про обтяження 11794601 (спеціальний розділ) від 28.10.2015 на підставі постанови №29673578, виданої 27.10.2015 ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області, накладено обтяження на все нерухоме майно ДП «Львіввугілля»;

- номер запису про обтяження 12032603 (спеціальний розділ) від 13.11.2015 на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень б/н від 13.11.2015, виданої Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на підставі постанови №29673578 від 13.11.2015 Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, обтяжене все нерухоме майно ДП «Львіввугілля».

ДП «Львіввугілля» звернулося до Головного територіального управління юстиції у Львівській області та Відділу Державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції із заявою від 24.07.2023 №6/1223 про зняття арештів з нерухомого майна ДІІ «Львіввугілля» у відповідності до ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», накладених відповідно до постанов №29673578 від 27.10.2015 та №29673578 від 13.11.2015.

Листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07.08.2023 №4828/61-23/2583 повідомлено позивача, що у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області перебувало виконавче провадження №29673578 з виконання виконавчого листа №2a-6479, виданого 10.10.2011 Львівським окружним адміністративним судом про стягнення з ДП «Львіввугілля» на користь УПФ в Сокальському районі Львівської області боргу в сумі 969519,10 грн, по якому державним виконавцем 06.06.2013 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 9 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім цього повідомлено, що згідно з п.9.9. ч.9 Наказу №2274/5 від 25.12.2008 «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню.

За інформацією відповідача матеріали виконавчого провадження, в межах якого накладено арешт на майно позивача, на даний час знищені відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 №2274/5.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що, на думку позивача, відсутність в автоматизованій системі виконавчого провадження даних про відкриті виконавчі провадження свідчить про їх закриття, тобто разом з закриттям виконавчого провадження державний виконавець повинен був зняти арешт з майна. Однак, державний виконавець, всупереч вимогам закону, не здійснив зняття арешту з майна ДП «Львіввугілля».

Вважаючи у зв`язку із цим свої права порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст.55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон України №1404-VIII) та Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі - Закон України №606-XIV/в редакцій чинній на момент виникнення обставин щодо накладення арешту).

Згідно зі ст.1 вказаного Закону України №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 ст.25 Закону України №606-XIV передбачено, що виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії та виконати рішення, не пов`язані з реалізацією майна боржника, не пізніше ніж у двомісячний строк з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Продовження зазначеного строку можливе лише у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 50 Закону України №606-XIV передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. У випадках коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Згідно з приписами ст.55 Закону України №606-XIV встановлено, що арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою відповідальність зберігача майна, передбачену законом.

Арешт застосовується:

1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації;

2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника;

3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що з метою забезпечення реального виконання рішення державний виконавець наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника.

Водночас суд звертає увагу, що виходячи з наданих до матеріалів справи документів можна встановити, що виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на майно позивача, було знищено.

Згідно з п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Відповідно до п.9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт.

Тобто, виходячи з аналізу викладених вище приписів Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби можна прийти до висновку, що знищенню підлягають лише завершені виконавчі провадження.

Відповідно до п.9 ч. 1 ст.47 Закону України №606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

За положенням ст.30 Закону України №606-XIV повернення виконавчого документа стягувачу свідчить про завершення виконавчого провадження.

У свою чергу суд вважає за необхідне звернути увагу, що наслідки завершення виконавчого провадження врегульовані ст.50 Закону України №606-XIV. Цією нормою встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Також суд враховує, що згідно з ч.1 ст.40 Закону України №1404-VIII встановлено, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), припинення виконавчого провадження у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Отже, враховуючи наведені норми та зважаючи на те, що виконавче провадження, у межах якого прийнято постанови про накладення спірного в межах даної справи арешту, було знищено, а виконавчий лист №2а-6479 на підставі його було відкрито виконавче провадження №29673578 повернутий 06.06.2013 стягувачу без виконання, суд приходить до висновку, що відповідачем при завершенні виконавчого провадження не було застосовано наслідки, встановлені ст.50 Закону України №606-XIV, якою чітко встановлено, що у разі завершення виконавчого провадження припиняється чинність арешту майна боржника. При цьому суд враховує, що відповідачем не надано доказів повторного пред`явлення виконавчого листа №2а-6479 до виконання та наявності виконавчого провадження з примусового виконання такого.

Згідно із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.11.2021 (справа № 161/14034/20), наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності чинного виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Частиною 4 ст.59 Закону України №1404-VIII встановлено перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

В свою чергу, ч.5 ст.59 Закону України №1404-VIII встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Встановлені у цій справі обставини свідчать про те, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні арешти нерухомого майна із реєстраційними №11794601 та №12032603 на підставі постанов про арешт майна боржника №29673578 від 27.10.2015 та №29673578 від 13.11.2015 Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області. Тобто, в межах виконавчого провадження №29673578 накладено арешт на все нерухоме майно ДП «Львіввугілля».

Відповідно до листа Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області від 07.08.2023 №4828/61-23/2583, у виконавчому провадженні №29673578 з примусового виконання виконавчого листа №2a-6479, виданого 10.10.2011 Львівським окружним адміністративним судом про стягнення з ДП «Львіввугілля» на користь УПФ в Сокальському районі Львівської області боргу в сумі 969519,10 грн, державним виконавцем 06.06.2013 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 9 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». За інформацією відповідача матеріали виконавчого провадження, в межах якого накладено арешт на майно позивача, знищені відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 №2274/5.

Враховуючи те, що матеріали виконавчого провадження №29673578 після повернення виконавчого документа стягувачу знищено, однак арешт на майно ДП «Львіввугілля», який накладено державним виконавцем постановами №29673578 від 27.10.2015 та №29673578 від 13.11.2015 не знятий, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та зняття арешту на вказане позивачем нерухоме майно відповідно до ст.59 Закону України №1404-VIII.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2684,00 грн судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, що полягає у не знятті арештів з майна Державного підприємства «Львіввугілля», накладених постановами Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області №29673578 від 28.10.2015 та від 13.11.2015.

Зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіональне управління міністерства юстиції (місцезнаходження: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11, ), зняти арешт накладений постановами Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області №29673578 від 27.10.2015 та від 13.11.2015 на все нерухоме майно (за винятком будівлі складу обладнання загальною площею 858,4 кв.м, будівлі кріпоремонтного цеху (гідро цеху), поз. 1А-1, загальна площа 546,6 кв.м. за адресою: Львівська обл., Сокальський р-н, с. Сілець, присілок Солтиси, 754) Державного підприємства «Львіввугілля» (місцезнаходження: 80000, Львівська область, м. Сокаль, вул. Б. Хмельницького, 26, ).

Стягнути з Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області (місцезнаходження: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «Львіввугілля» (місцезнаходження: 80001, Львівська область, м. Сокаль, вул. Б. Хмельницького, 26, ) судовий збір в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан