Справа № 260/749/20
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2023 рокум. Ужгород№ 260/749/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання Кустрьо В.М.

за участю:

представника позивача Опаленик М.Ю.,

представника відповідача Яблонський О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 31 жовтня 2023 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 06 листопада 2023 року.

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області (далі відповідач, ГУНП в Закарпатській області), яким просить визнати незаконним та скасувати наказ № 606 від 30.03.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та накладення дисциплінарного стягнення - звільнення з органів поліції; визнати незаконним та скасувати наказ ГУНП в Закарпатській області № 53 о/с від 03.03.2020 року в частині звільнення ОСОБА_1 з Національної поліції; поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП в Закарпатській області, з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року залишено без змін рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 червня 2023 року.

Постановою Верховного Суду від 31 серпня 2023 року скасовано рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року, направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року, справу передано на розгляд судді Маєцькій Н.Д.

Ухвалою суді від 11 вересня 2023 року прийнято до провадження дану адміністративну справу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 20 лютого 2020 року ГУ НП в Закарпатській області було призначено службове розслідування за фактом керування позивачем автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Наказом від 03 березня 2020 року № 606 притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності. Наказом від 03 березня 2020 року № 53 о/с позивача звільнено зі служби в поліції. Позивач вважає накладення на нього дисциплінарного стягнення, а в подальшому звільнення з поліції безпідставним. Зазначає, що у відповідності до матеріалів службового розслідування будь-яких доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку не отримано та висновки вказаного службового розслідування суперечать ст. 62 Конституції України, якою передбачена презумпція невинуватості особи.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що під час службового розслідування встановлено порушення позивачем службової дисципліни. Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Відтак, відповідачем правомірно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з поліції, адже вчинений позивачем проступок є таким, що дискредитує звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства. Застосування дисциплінарного впливу застосовано обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований. У зв`язку з чим, вважає, що оскаржені накази прийняті правомірно та відповідно до норм чинного законодавства України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви, просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі наказу ГУНП в Закарпатській області від 20.02.2020 року № 506, у відповідності до вимог ст.ст. 14,15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та наказу МВС України від 07.11.2018 року № 893 "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України", створено дисциплінарну комісію для проведення службового розслідування по факту дорожньо-транспортної пригоди за участю старшого слідчого слідчого відділу розслідувань злочинів загально-кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який допустив грубі порушення службової дисципліни, Правил етичної поведінки поліцейських, вимоги наказів з питань інформування керівництва ГУНП в Закарпатській області про надзвичайну подію за участі поліцейського.

За результатами службового розслідування складено висновок, затверджений начальником ГУ НП в Закарпатській області 02 березня 2020 року.

Так, відповідно до вказаного висновку службового розслідування встановлено, що 20.02.2020 о 03.20 екіпажем "Олімп-301" у складі: поліцейського взводу № 1 роти № 2 УПП в Закарпатській області сержанта поліції ОСОБА_2 та поліцейського взводу № 1 роти № 2 УПП в Закарпатській області рядового поліції Хилі С.О., під час патрулювання на автомобілі "Skoda Осtаvіа", д.н.з НОМЕР_1 , було виявлено дорожньо-транспортну пригоду (далі - ДТП), яка мала місце на вул. Собранецькій в м. Ужгороді (неподалік буд. 8) та відбулася за участі старшого слідчого відділу розслідування злочинів загально - кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 . На місце події ОСОБА_2 була викликана підмога, оскільки водій перебував у стані алкогольного сп`яніння, поводився неадекватно, висловлювався нецензурними словами, погрожував учасникам документування, відмовлявся повідомити обставини ДТП, а також намагався втекти. Згодом на місце ДТП прибув наряд "Олімп-103" у складі інспектора взводу № 1 роти № 4 УПП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , та поліцейського взводу № 1 роти № 4 УПП в Закарпатській області сержанта поліції ОСОБА_4 .

Відомості за даним фактом внесено до ЄО Ужгородського ВП ГУНП № 3675 від 20.02.2020 року.

Виїздом працівників ВІОС УКЗ ГУНП на місце події було встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи поза службою, у цивільному одязі, керуючи автомобілем марки "КІА", д.н.з НОМЕР_2 , на вул. Собранецькій в м. Ужгороді не впорався з керуванням автомобіля та допустив зіткнення із автомобілем марки "ВАЗ-2121", д.н.з НОМЕР_3 , який був припаркований на узбіччі проїжджої частини дороги та належить гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 . В подальшому, автомобіль марки "ВАЗ-2121" за інерцією відкинуло у припаркований неподалік автомобіль марки "Nissan", д.н.з. НОМЕР_4 , який належить гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 . Внаслідок ДТП, автомобілі марки "КІА", д.н.з НОМЕР_2 , "ВАЗ-2121", д.н.з НОМЕР_3 , та "Nissan", д.н.з. НОМЕР_4 , зазнали механічних пошкоджень, потерпілих немає.

Під час документування зазначеної події ОСОБА_1 відносно поліцейських УПП в Закарпатській області поводився неадекватно, зверхньо та неетично, зокрема, намагаючись ухилитися від відповідальності не визнавав своєї причетності до даної ДТП, відмовлявся назвати свої анкетні дані та підтвердити факт того, що є діючим працівником поліції, не зважаючи на знайдене при ньому патрульними поліцейськими службове посвідчення. При цьому, ОСОБА_1 висловлював на адресу вказаних поліцейських образи різного змісту. На вимогу поліцейських УПП пройти процедуру освідчення на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Drager Alcotest 6820", ОСОБА_1 на місці події відмовився та виявив бажання пройти медичний огляд на предмет можливого перебування у стані алкогольного сп`яніння у медичному закладі, однак, в подальшому перебуваючи у КНП "Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей" Закарпатської обласної ради, ОСОБА_1 в присутності двох свідків повторно відмовився від даної процедури.

У зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 у медичному закладі із явними ознаками алкогольного сп`яніння, лікарем вказаного медичного закладу відносно останнього було складено висновок, яким зафіксовано перебування його у стані алкогольного сп`яніння (висновок № 32 від 20.02.2020 року).

Відповідно, працівниками УПП в Закарпатській області стосовно ОСОБА_1 було складено протоколи серії ОБ № 187281 та БР № 246524 про адміністративні правопорушення, за які передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, а також постанову про адміністративне правопорушення серії ДП018 № 604406 за ч. 1 ст. 126 КУпАП (відсутність страхового полісу цивільної відповідальності).

Згідно протоколу серії ОБ № 187281, який складено сержантом поліції ОСОБА_2 20.02.2020 року о 05.10 за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 5, ОСОБА_1 20.02.2020 року о 03.00 керував автомобілем марки "КІА", д.н.з НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога (Висновок лікаря № 32). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

20.02.2020 року, близько 11.30 год., маючи намір ухилитися від відповідальності ОСОБА_1 самостійно звернувся до КНП "Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей" Закарпатської обласної ради, де пройшов медичний огляд на стан вживання алкогольних напоїв (протокол від 20.02.2020 року № 156, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я СРСР № 694 від 08.09.1988 року), де зазначено підстава звернення: "Конфліктна ситуація", заключення " ОСОБА_7 ".

У ході проведення службового розслідування опитаний ОСОБА_2 повідомив, що 20.02.2020 року о 20.00 згідно графіку він, спільно із ОСОБА_8 , заступив на чергування, здійснюючи патрулювання в м. Ужгороді. Близько 03.20 год. ними неподалік буд.8 на вул. Собранецькій було виявлено ДТП за участі автомобілів марок "КІА", д.н.з НОМЕР_2 , "ВАЗ-2121", д.н.з НОМЕР_3 , та "Nissan", д.н.з. НОМЕР_4 . Зупинившись на місці події ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , з метою з`ясування обставин ДТП, підійшли до автомобіля марки "КІА", д.н.з НОМЕР_2 , з якого вийшов невідомий їм водій, якого ОСОБА_2 попросив надати водійське посвідчення та реєстраційні документи на вказаний транспортний засіб. У відповідь даний водій, яким у подальшому виявився ОСОБА_1 , відмовився виконати законну вимогу патрульних поліцейських, при цьому також відмовився назвати свої анкетні дані.

Намагаючись уникнути відповідальності, при встановленні особи ОСОБА_1 назвався працівникам поліції іншим прізвищем та ім`ям (зафіксовано на відео з "Бодікамер") надав неправдиві дані про те, що не причетний до ДТП, а на місці події опинився випадково під час прогулянки цією вулицею. Не зважаючи на той факт, що на час приїзду поліцейських він перебував всередині свого автомобіля, з якого вийшов та у їх присутності намагався викинути ключ від нього.

В подальшому, під час проведення патрульними поліцейськими поверхневого огляду ОСОБА_1 , у правій кишені його куртки було виявлено чохол із вмістимими у ньому документами, а саме: свідоцтвом про реєстрацію автомобіля марки "КІА", д.н.з НОМЕР_2 , посвідченням водія та службовим посвідченням працівника поліції, виданими на прізвище ОСОБА_1 , який намагаючись приховати свою службу в поліції повідомив, що не є діючим поліцейським. При цьому ОСОБА_1 , який за зовнішніми ознаками перебував у стані алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів та виразний різкий запах алкоголю з ротової порожнини), зухвало поводячись висловлював на адресу патрульних поліцейських образи та нецензурно висловлювався. На пропозицію пройти процедуру освідчення на стан вживання алкогольних напоїв за допомогою газоаналізатора, алкотестера "Drager Alcotest 6820" на місці події, ОСОБА_1 відмовився, однак погодився її пройти у КНП "Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей" Закарпатської обласної ради, куди ОСОБА_2 його доставив за допомогою іншого наряду патрульної поліції. ОСОБА_9 , залишившись на місці події, здійснював оформлення ДТП.

Перебуваючи у вказаному медичному закладі, ОСОБА_1 , як вказує ОСОБА_2 , продовжував негідно поводитися відносно патрульних поліцейських та відносно лікаря-нарколога, у грубій формі відмовившись пройти процедуру освідування для встановлення факту вживання алкогольних напоїв. Висловлювався нецензурно, погрожував звільненням, а також використанням своїх повноважень відносно колег, тощо. Оскільки ОСОБА_1 за зовнішніми ознаками перебував у стані алкогольного сп`яніння, лікар-нарколог засвідчив даний факт у висновку, який ОСОБА_1 відмовився підписувати у присутності двох свідків. У подальшому, ОСОБА_1 було доставлено на місце події, де відносно нього складені адміністративні матеріали щодо вчинення ним адміністративних правопорушень, підписати які останній відмовився.

Опитаний ОСОБА_10 та ОСОБА_11 надали аналогічні пояснення, як і ОСОБА_2 , а ОСОБА_9 у частині подій, які відбувалися на місці ДТП.

Опитаний інспектор взводу № 2 роти № 2 УПП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_12 повідомив, що він ніс службу 20.02.2020 року по патрулюванню в м. Ужгороді спільно із поліцейським взводу № 2 роти № 2 УПП в Закарпатській області сержантом поліції ОСОБА_13 . Приблизно між 03.00 год. та 04.00 год., проїжджаючи вулицею Собранецькою вони зупинилися на місці ДТП, щоб надати допомогу колегам. На місці події перебував водій ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах із ротової порожнини, почервоніння шкіри обличчя, порушення мови, тремтіння пальців, порушення координації рухів. Вказаний водій, який, як було з`ясовано, є поліцейським, намагався всіляко перешкоджати оформленню ДТП, нецензурно висловлювався, ображав цивільних осіб, поводився зверхньо, намагався втекти. У подальшому даного водія ОСОБА_12 доставляв для медичного огляду до КНП "Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей", оскільки на місці події від огляду за допомогою алкотестера він відмовився. Дорогою до місця огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 висловлювався нецензурно на адресу ОСОБА_12 , а саме погрожував його звільнити з поліції та намагався в черговий раз повідомити, що він не керував автомобілем. Доставивши ОСОБА_1 до наркодиспансера, ОСОБА_12 його залишив колегам, які в подальшому були присутніми при медичному огляді.

Опитаний гр. ОСОБА_14 повідомив, що 20.02.2020 року, близько 03.40, до нього додому прийшли працівники поліції, які повідомили про факт скоєння ДТП біля його будинку. Вийшовши на вулицю, ОСОБА_14 побачив свій автомобіль марки "Nissan", д.н.з. НОМЕР_4 , який був пошкоджений внаслідок вказаного ДТП. Під час з`ясування обставин події, яка, як стало відомо ОСОБА_15 від поліцейських УПП, відбулася з вини ОСОБА_1 , останній, перебуваючи за зовнішніми ознаками у стані алкогольного сп`яніння, агресивно поводячись висловлював образи нецензурною лайкою як на його адресу, так і на адресу присутніх поліцейських, не реагуючи на зроблені йому з цього приводу зауваження. Окрім цього, як зазначає ОСОБА_14 , продовжуючи свою протиправну поведінку, ОСОБА_1 під час документування патрульними поліцейськими даної події, намагався їм у цьому перешкоджати, а також втекти з місця скоєння ДТП.

У ході службового розслідування, ОСОБА_1 , з метою використання свого права на захист та надання пояснення запрошувався на засідання дисциплінарної комісії на 10.00 26.02.2020 року, 28.02.2020 року та 02.03.2020 року, однак він не з`явився, натомість 25.02.2020 року, 28.02.2020 року до УКЗ ГУНП надійшов лист адвоката О. Коваленка, який представляє інтереси ОСОБА_1 із проханням перекласти засідання комісії, оскільки його підзахисний не має можливості з`явитися для надання пояснення у зв`язку із перебуванням на лікарняному. При цьому, до листа адвокат не приєднав підтвердні документи щодо захворювання, яке не дає можливості ОСОБА_1 з`явитися для надання пояснення.

28.02.2020 року ОСОБА_1 повторно не з`явився для надання пояснення, хоча був належним чином поінформований, а саме надіслано лист за місцем проживання в с. Кічерний, Воловецького району (вказана адреса зазначена в особовій справі ОСОБА_1 ) та за місцем проживання в АДРЕСА_3 (вказана адреса зазначена у клопотанні адвоката, який захищає інтереси ОСОБА_1 ).

02.03.2020 року ОСОБА_1 знову ж таки належним чином повідомлений не з`явився для надання пояснення в рамках службового розслідування.

Враховуючи викладене, дисциплінарною комісією даний факт було розцінено як намагання ОСОБА_1 перешкодити проведенню службового розслідування, що свідчить про порушення ОСОБА_1 вимог пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань в органах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 року № 893.

У ході службового розслідування також встановлено, що ОСОБА_1 про скоєння дорожньо-транспортної пригоди керівництво СУ ГУНП та службу "102" не повідомив, порушивши вимоги Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018 року № 111.

Відповідно до висновку службового розслідування, дисциплінарна комісія вважає, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пункту 1, підпунктів 1, 2, 3, 6, 7, 11, 13 пункту 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут), недотримання вимог підпунктів 1, 2, 3 пункту 1 статті 18, пункту 1 статті 64 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VІІІ "Про Національну поліцію" (далі - Закон 580), абзаців 1-3, 6-8, 10 пункту 1, пунктів 2, 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 року № 893 (далі Порядок), а також пунктів 2.1 "г", 2.3 "б" 2.9 "а", 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 старшого слідчого слідчого управління ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта Панкулича М.А., відповідно до підпункту 7 пункту 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, звільнити зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 03 березня 2020 року № 606 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників слідчого управління ГУНП в Закарпатській області» позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

Відповідно до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 03 березня 2020 року № 53 о/с «По особовому складу» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції) з 03 березня 2020 року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII), Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі Дисциплінарний статут) Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 9 листопада 2016 року № 1179 (надалі - Правила етичної поведінки поліцейських) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. На працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно із частиною першою статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Частиною 1 статті 18 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до частин 1, 2 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 05.03.2018 № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (Дисциплінарний статут).

Згідно із статтею 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна передбачає дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частинами другою, третьою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень.

Згідно з частинами першою, третьою статті 11, статті 12, частини першої статті 13 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Частинами першою-третьою статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Відповідно до частин 6-12 статті 18 Дисциплінарного статуту у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути для надання пояснень, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

Якщо поліцейський, викликаний для надання пояснень у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу.

Представником поліцейського може бути адвокат, повноваження якого підтверджені копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордером та копією договору із представником. Представник користується правами поліцейського, щодо якого проводиться службове розслідування, крім прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо поліцейським і не може бути доручена представнику, а також користується правами з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами, з моменту надання дисциплінарній комісії підтвердних документів.

Згідно частини 3 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частинами сьомою, восьмою статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частинами сьомою, восьмою статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

За Правилами етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати.

На підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Судом встановлено, що позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 6 ч. 1ст. 77 Закону № 580-VIII за вчинення дисциплінарного проступку.

При цьому, суд зазначає, що питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Як вже встановлено судом, службове розслідування було проведене за фактами грубих порушень службової дисципліни, етики, поведінки поліцейського та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, допущених позивачем.

У висновку службового розслідування комісія зазначає, що на вимогу поліцейських УПП пройти процедуру освідчення на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Drager Alcotest 6820", ОСОБА_1 на місці події відмовився та виявив бажання пройти медичний огляд на предмет можливого перебування у стані алкогольного сп`яніння у медичному закладі, однак, в подальшому перебуваючи у КНП "Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей" Закарпатської обласної ради, ОСОБА_1 в присутності двох свідків повторно відмовився від даної процедури.

У зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 у медичному закладі із явними ознаками алкогольного сп`яніння, лікарем вказаного медичного закладу відносно останнього було складено висновок, яким зафіксовано перебування його у стані алкогольного сп`яніння (висновок № 32 від 20.02.2020 року).

Так, службовим розслідуванням встановлено, що працівниками УПП в Закарпатській області стосовно позивача було складено протоколи серії ОБ № 187281 та БР № 246524 про адміністративні правопорушення, за які передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУаАП.

Суд враховує, що питання адміністративної відповідальності позивача не слід ототожнювати з фактом притягнення його до дисциплінарної відповідальності, позаяк, звільнення позивача зі служби згідно оскаржуваного наказу відбулось не за вчинення ним адміністративного проступку, а, за порушення службової дисципліни.

Проте, і в першому, і в другому випадках суть порушення є одним і тим же "керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння", однак має різну юридичну кваліфікацію. Зокрема, як адміністративне правопорушення керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння кваліфікується за ч.1 ст.130 КУпАП як правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і передбачає відповідальність як за керування транспортним засобом у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, а як порушення службової дисципліни поліцейським керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння розцінюється, як вчинок морального змісту, що дискредитує таку особу, як працівника поліції.

Однак, обставини, за яких мали місце відповідні події щодо такого вчинку, це фактичні обставини справи, які безумовно підлягали встановленню у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи те, що справа відносно позивача перебувала на розгляді в суді, тому в питаннях про правові наслідки дій позивача відносно обставин керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та законності вимог працівників патрульної поліції щодо проходження такого огляду, суд бере до уваги приписи ч.6 ст.78 КАС України, відповідно до якої висновки, що викладені в постанові Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 травня 2020 року у справі № 308/2079/20 є обов`язковими.

Суд звертає увагу на те, що у висновку службового розслідування відповідач відмежовується від обставин, які пов`язані із притягненням позивача до адміністративної відповідальності, однак при цьому чітко вказує на те, що службове розслідування і було призначено за фактом керування позивачем транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно, саме цей факт в подальшому послугував підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та його звільнення зі служби в поліції.

Відповідач на підтвердження факту перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння посилається на висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під випливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 32 від 20 лютого 2020 року.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" (далі -Інструкція №1452/735).

Відповідно до пунктів 6 та 7 розділу І Інструкції №1452/7356 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно пунктів 1-3 розділу ІІ вказаної вище Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Пунктами 3, 4, 6, 7, 12, 13-17 розділу ІІІ Інструкції №1452/7356 установлено, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Відсутність документів не може бути причиною для відмови у проведенні огляду на стан сп`яніння. У цьому разі в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 3) (далі акт медичного огляду), зазначаються дані щодо зовнішнього вигляду особи, яку оглядають, а також те, що дані про цю особу записані з її слів. У разі надходження документів дані про оглянуту особу долучаються до акта медичного огляду.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук (п. 12).

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу (13).

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п.15).

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду (п. 16).

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку (п.17).

В той же час, матеріали службового розслідування не містять вказаного акту медичного огляду та доказів на підтвердження відібрання зразків біологічного матеріалу.

Відтак, вказаний висновок не може вважитися належним та допустим доказом перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, щодо наданого позивачем протоколу медичного освідчення встановлення факту вживання алкоголя та стану сп`яніння № 156 від 20 лютого 2020 року, то суд зазначає, що відповідно до пункту 9 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, медичний огляд позивача в порядку самозвернення позивача проведено більше ніж через дві години з моменту виявлення підстав для його проведення.

При цьому, суд зауважує, що суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування.

Суд також вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що сам факт складання адміністративних матеріалів не є самостійною підставою для висновку про вчинення поліцейським дій, що дискредитують орган поліції та подальшу несумісність із проходженням служби.

Суд зазначає, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Зокрема, мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Суд зазначає, що обсяг і зміст вмотивованості рішення суб`єкта владних повноважень, без сумніву, залежить від конкретних обставин, що були предметом дослідження, але в будь-якому випадку у рішенні повинно відображатися те, чим саме Департамент стратегічних розслідувань керувався, оцінюючи наявність або відсутність обставин, що можуть зумовити втручання у право позивача на працю у спосіб притягнення позивача до відповідальності шляхом звільнення зі служби. При цьому вмотивованість рішення суб`єкта владних повноважень набуває виняткового значення за умови прийняття рішення про звільнення, зважаючи на правові наслідки такого рішення для особи.

В той же час, в даному випадку, на переконання суду, відповідачами не надано доказів на підтвердження вчинення саме позивачем дисциплінарного проступку, з яким може бути пов`язано прийняття рішення про його звільнення з займаної посади.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що рішення відповідача про притягнення позивача до дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності.

При цьому, суд враховує, що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 07 травня 2020 року у справі № 308/2081/20 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Однак, на переконання суду, вищевказане не може бути достатньою підставою для застосування до позивача найсуворішого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Щодо поведінки позивача під час подій, які описані у висновку службового розслідування, то застосування відповідачем найсуворішого стягнення у виді звільнення з поліції за вчинення такого порушення перевищує межі необхідності досягнення легітимної мети дисциплінарного стягнення виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Щодо наявних в матеріалах справи та дослідежних в судовому засіданні відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, які долучені до матеріалів службового розслідування, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

В той же час, наданий відповідачем відеозапис не містить повного запису події та не містить жодної істотної інформації щодо порушення позивачем Правил дорожнього руху. Крім того, із вказаного відеозапису не можливо ідентифікувати водія, оскільки його обличчя не зафіксовано.

Враховуючи вищенаведене, на переконання суду, вищевказаний відеозапис не може вважатися належним, допустим, достовірним та достатнім доказом в розумінні вимог КАС України.

За встановлених обставин, враховуючи відсутність на час проведення службового розслідування діючого дисциплінарного стягнення, оскільки факт керування позивачем автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не знайшов свого підтвердження, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, яке є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відтак, суд приходить висновку, що наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 03 березня 2020 року № 606 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників слідчого управління ГУНП в Закарпатській області" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

У вказаному випадку дисциплінарне стягнення, накладене наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 03 березня 2020 року № 606 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників слідчого управління ГУНП в Закарпатській області" було виконано за наказом від 03 березня 2020 року № 53 о/с «По особовому складу», та яким позивача звільнено зі служби в поліції.

Зважаючи на те, що такий наказ є наслідком наказу від 03 березня 2020 року №606 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників слідчого управління ГУНП в Закарпатській області" (який вказаний як його підстава), а також ураховуючи протиправність останнього, він не може породжувати жодних правомірних наслідків.

Отже, наказ від 03 березня 2020 року №53 о/с «По особовому складу» в частині звільнення позивача підлягає визнанню протиправним і скасуванню, так як він ґрунтується на тих же висновках та підставах, що і наказ від 03 березня 2020 року № 606 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників слідчого управління ГУНП в Закарпатській області"

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Суд зауважує, що закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 КЗпП України, а, отже, установивши, що звільнення відбулося із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Аналізуючи наведені норми, суд зазначає, що у разі встановлення незаконного звільнення, суд обмежений правами щодо поновлення такого працівника на посаді, а саме суд може поновити таку особу лише на роботі, з якої працівника було звільнено.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.01.21 № 804/958/16.

Як вбачається із наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 03 березня 2020 року № 53 о/с позивача звільнено з посади старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Таким чином, з урахуванням вимог статті 235 Кодексу законів про працю України позивач підлягає поновленню на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Щодо дати, з якої необхідно поновити позивача, то суд вважає за необхідне вказати наступне.

Пунктом 2.27. Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року, прямо вказує, що днем звільнення вважається останній день роботи.

Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 03 березня 2020 року № 53 о/с «По особовому складу» позивача звільнено з посади старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з 03 березня 2020 року.

Відтак, дата звільнення 03 березня 2020 року вважається останнім робочим днем позивача. Таким чином, з 04 березня 2020 року у позивача почався вимушений прогул. Відтак, суд вважає, що необхідно поновити позивача саме з 04 березня 2020 року, оскільки позивач вважається таким, що 03 березня 2020 року був на роботі.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, у значенні статті 235 КЗпП України вимушеним прогулом є час, протягом якого працівник з вини роботодавця був позбавлений можливості працювати, виконувати трудові функції, обумовлені трудовим договором, тобто період з дня наступного за днем звільнення (незаконного переведення на іншу роботу) по день ухвалення судом рішення про поновлення на роботі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 08 грудня 2022 року №460/2014/19.

Таким чином, часом вимушеного прогулу позивача є період з 04 березня 2020 року по 31 жовтня 2023 року та становить 1336 календарних днів.

Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі Порядок № 100) та згідно пункту "з" статті 1 Порядку № 100 цей Порядок застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Пунктом 2 абзацом 3 Порядку № 100 встановлено, що обчислення середньої заробітної плати, передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до пункту 8 абзацу 1 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно із пунктом 6 абзацом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 року за № 13, при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Відповідно до довідки Головного управління в Закарпатській області від 24 квітня 2020 року № 632/106/5-20 заробітна плата позивача за січень 2020 року становила 17560,50 грн., за лютий 2020 року 11259,15 грн.

Відтак, середньомісячна заробітна плата позивача становить 14409,82 грн., середньоденна 480,32 грн.

Отже, середня заробітна плата за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню на користь позивача, становить 641707,52 (480,32 грн. х 1336 днів).

При цьому суд враховує, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 червня 2023 року в даній справі № 260/749/20 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .

Вказаним рішенням, зокрема поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з 04 березня 2020 року та стягнуто з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 04 березня 2020 року по 23 червня 2020 року, в розмірі 53795,84 грн. (п`ятдесят три тисячі сімсот дев`яносто п`ять гривень вісімдесят чотири копійки).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року залишено без змін рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року.

12 листопада 2020 року Закарпатським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист про стягнення з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 04 березня 2020 року по 23 червня 2020 року, в розмірі 53795,84 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 641707,52 грн., з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до пункту 2 та 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць у розмірі 50775,96 грн. підлягає негайному виконанню.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги необхідно задовольнити.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірність застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, відтак позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 03 березня 2020 року № 606 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників слідчого управління ГУНП в Закарпатській області" в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та наказу відповідача від 03 березня 2020 року № 53 о/с «По особовому складу» в частині звільнення позивача зі служби в поліції, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ференца Ракоці, 13, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 03 березня 2020 року № 606 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників слідчого управління ГУНП в Закарпатській області" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 03 березня 2020 року № 53 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

4. Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з 04 березня 2020 року.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) із Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ференца Ракоці, 13 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 березня 2020 року по 31 жовтня 2023 року в розмірі 641707,52 грн. (шістсот сорок одна тисяча сімсот сім гривень п`ятдесят дві копійки), з урахуванням виплачених сум.

6. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати у межах одного місяця в розмірі 14409,82 грн. (чотирнадцять тисяч чотириста дев`ять гривень вісімдесят дві копійки) підлягає до негайного виконання.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька