Справа № 500/5517/23
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5517/23

06 листопада 2023 року м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №46 від 16.05.2023, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із дати виникнення права на пенсійне забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 08.05.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №46 від 16.05.2023 відмовлено у призначенні пенсії на підставі відсутності підтвердження мінімально необхідних 4 років роботи чи проживання на радіаційно забрудненій території для набуття права на зниження пенсійного віку. За позицією відповідача позивач станом на 01.01.1993 прожив у зоні посиленого радіологічного контролю лише 3 роки 6 місяців і 14 днів, що не дає право на даний вид пенсії.

Вказану відмову позивач вважає протиправною, оскільки видане йому посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт проживання останнього на території посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що, власне, і слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 07.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 21.09.2023 подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу загальний страховий стаж позивача складає 38 років 5 місяців 15 днів. За наданими документами до страхового стажу враховано всі періоди страхового стажу. До зони посиленого радіологічного контролю не враховано період навчання з 26.04.1986 по 19.06.1987 та період проходження строкової військової служби з 30.06.1987 по 21.06.1989, оскільки відсутня інформація про місцезнаходження навчального закладу та військової частини на території радіоактивного забруднення. Період роботи (проживання) на території радіоактивного забруднення відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - 25 років 6 місяців 14 днів. Документами підтверджено, що позивач станом на 01.01.1993 проживав у зоні посиленого радіоактивного контролю 3 роки 6 місяців 14 днів. Підстав для застосування початкової величини зниження пенсійного віку на 2 роки на даний час немає. Наявний період проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю є недостатнім для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". За даних обставин, оскільки мінімальний необхідний період проживання чи роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993 не підтверджено, вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 27.09.2023 подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №46 від 16.05.2023 відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки відсутній факт постійного проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років. До періоду перебування позивача на території посиленого радіологічного контролю не зараховано: період навчання з 26.04.1986 по 19.06.1987, оскільки відсутня інформація про місце знаходження навчального закладу на території радіоактивного забруднення; період проходження строкової військової служби з 30.06.1987 по 21.06.1989, оскільки відсутня інформація про місцезнаходження військової частини на території радіоактивного забруднення. Враховуючи, що документами не підтверджено, що позивач станом на 31.07.1986 проживав в зоні посиленого радіологічного контролю, початкова величина не встановлюється. При цьому, зниження пенсійного віку для позивача можливе лише із розрахунку на 1 рік за 3 роки проживання за умови підтвердження 4 років проживання у зазначених зонах станом на 01.01.1993. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази та пояснення, викладених у заявах по суті справи, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Заліщики Тернопільської області, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 29.06.1968 та паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим 02.03.2005 Заліщицьким РВ УМВС України в Тернопільській області.

Позивач закінчив Заліщицьку середню школу з виробничим навчанням ім.О.Маковея, що стверджується свідоцтвом про восьмирічну освіту серії НОМЕР_4 від 14.06.1983.

Тернопільською обласною державною адміністрацією видано ОСОБА_1 посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, категорії 4, серії НОМЕР_5 , згідно протоколу №1 від 30.12.1993 під №5259 про вручення республіканських посвідчень особам, що постраждали від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Рішення з приводу визнання недійсним чи незаконним вищезазначеного посвідчення Тернопільською обласною державною адміністрацією не приймалося, що підтверджується листом Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної військової адміністрації №04-03-27/2250 від 05.07.2023.

ОСОБА_1 11.01.1997 в м.Заліщики уклав шлюб з ОСОБА_2 , про що відділом РАГС Заліщицької РДА укладено актовий запис №2 та 11.01.1997 видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 16.02.2004 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Заліщики народилася дочка ОСОБА_4 . Також у м.Заліщики у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дочка ОСОБА_5 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 від 19.01.2004.

Період проживання ОСОБА_1 в м.Заліщики з 02.01.1989 по 13.03.1996 та з 18.11.1997 по 05.05.2023 підтверджується довідкою №986, виданою 05.05.2023 виконавчим комітетом Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області.

Згідно з довідкою №7, виданою 05.04.2023 комунальним закладом Заліщицької міської ради "Заліщицька мистецька (музична) школа" ОСОБА_1 працював викладачем по класу баяна Заліщицької музичної школи з 26.06.1987 по 31.08.2022.

08.05.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №46 від 16.05.2023 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що документами не підтверджено право на зниження пенсійного віку, оскільки до періоду перебування позивача на території посиленого радіологічного контролю не зараховано: період навчання з 26.04.1986 по 19.06.1987 та період проходження строкової військової служби з 30.06.1987 по 21.06.1989, оскільки відсутня інформація про місце знаходження навчального закладу та військової частини на території радіоактивного забруднення.

Період роботи (проживання) на території радіоактивного забруднення відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - 25 років 6 місяців 14 днів.

Документами підтверджено, що позивач станом на 01.01.1993 проживав у зоні посиленого радіоактивного контролю 3 роки 6 місяців 14 днів.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приписами ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, бездіяльності відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивно забруднених території, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.9 Закону № 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 4 ч.1 ст.11 Закону № 796-XII визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4 (п.4 ч.1 ст.14 Закону № 796-XII).

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення викладені у ст.55 Закону №796-ХІІ, згідно абз.1 ч.1 якої особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - на 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із наведених правових норм вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні радіологічного контролю з моменту аварії, станом на 01.01.1993 не менше 4 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до ч.3 ст.65 Закону №796-XII, посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановлені цим Законом.

Згідно з п.6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501 (чинного на час видачі позивачу посвідчення, далі Порядок №501), громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

У відповідності до п.10 Порядку №501 посвідчення видаються, зокрема, громадянам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток N 7).

Системний аналіз вказаних законодавчих норм дає підстави для висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17, від 24.10.2019 у справі № 152/651/17, від 25.11.2019 у справі №464/4150/17, від 27.04.2020 у справі № 212/5780/16-а, від 18.06.2020 у справі №751/2738/17.

Як встановлено судом, Тернопільською обласною державною адміністрацією видано позивачу посвідчення (категорія 4) серія НОМЕР_5 , як громадянину, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджується також листом Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної військової адміністрації №04-03-27/2250 від 05.07.2023.

Статус ОСОБА_1 , як постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи особи 4 категорії, відповідачами не заперечувався.

За встановлених обставин, з огляду на визнаний та підтверджений за позивачем статус особи, яка постійно проживає (працює) на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4), суд приходить до висновку, що позивач набув право на зниження пенсійного віку.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком із застосуванням норм ст.55 Закону № 796-XII, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у рішенні №46 від 16.05.2023 послалось на те, що документами не підтверджено право на зниження пенсійного віку, оскільки до періоду перебування (роботи) позивача на території посиленого радіологічного контролю не зараховано: період навчання з 26.04.1986 по 19.06.1987 та період проходження строкової військової служби з 30.06.1987 по 21.06.1989, оскільки відсутня інформація про місце знаходження навчального закладу та військової частини на території радіоактивного забруднення.

Слід відмітити, що позивач не ставить питання у цій справі про зарахування таких чи будь-яких інших періодів до періоду його перебування (роботи) на території посиленого радіологічного контролю.

Разом з тим, позивачем не представлено достовірних доказів проживання або роботи в зоні радіоактивного забруднення з моменту аварії по 31.07.1986, тому ОСОБА_1 права на початкову величину зниження пенсійного віку на 2 роки не має.

Таким чином, у спірних правовідносинах зниження пенсійного віку має відбуватись у загальному порядку на 1 рік за 3 роки проживання, роботи.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права викладений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17 та підтриманий в подальшому у постановах Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №565/841/17, від 21.03.2019 у справі №287/68/16-а, від 16.05.2019 у справі №357/9973/16-а.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, відмовляючи рішенням №46 від 16.05.2023 у призначенні позивачу пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 5 років згідно зі ст.55 Закону №796-XII, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та визнає таким, що відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, а доводи позивача та представлені ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно, відсутні правові підстави для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити позивачу пенсію із зниженням пенсійного віку згідно ст.55 Закону № 796-XII, оскільки така вимога є похідною.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, надали суду достатні беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і довели правомірність оскаржуваного рішення, про що описано вище.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 06 листопада 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (місцезнаходження: вул. Чекірди Гната, 10, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29013, ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м.Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.