Справа № 280/7012/23
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 листопада 2023 року (09:30)Справа № 280/7012/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

01.09.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить:

визнати протиправними дії відповідача у вигляді не зарахування позивачу для обчислення призначеної пенсії до загального стажу період роботи з 05.07.1984 по 28.02.1994 в ПАТ «Запоріжсталь» з дати призначення пенсії, а саме 16.07.2021;

зобов`язати відповідача зарахувати до загального страхового стажу позивача для обчислення призначеної пенсії період роботи з 05.07.1984 по 28.02.1994 в ПАТ «Запоріжсталь» та здійснити перерахунок пенсії з 16.07.2021 по день фактичного здійснення перерахунку 01.04.2023 та виплатити недоплачену різницю у розмірі пенсії.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 16.07.2021 позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком. Зауважує, що разом із заявою про призначення пенсії позивачем подано трудову книжку серія НОМЕР_2 на підтвердження стажу роботи з 05.07.1984 по 28.02.1994 в ПАТ «Запоріжсталь», однак зазначений період відповідачем не було зараховано до загального трудового стажу. В подальшому, 07.04.2023 позивач звернулась до відповідача із заявою про зарахування стажу та перерахунок пенсії, надавши уточнюючу довідку від 05.04.2023 №2008748 про період роботи з 05.07.1984 по 28.02.1994 в ПАТ «Запоріжсталь». Наголошує, що відповідачем зараховано спірний період роботи до загального стажу та проведено перерахунок пенсії позивача, проте такий перерахунок проведено з 01.04.2023, а не з дати призначення пенсії 16.07.2021. З урахуванням викладеного, просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 06.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

25.09.2023 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 42115), в якому останній зазначає, що відповідно до абзацу 5 пункту 1,8 Порядку 22-1, якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків передбачених ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, позивач отримує пенсію за віком з 16.07.2021 відповідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За результатом розгляду документів, які додані до заяви про призначення пенсії до страхового стажу не зараховано період роботи з 05.07.1984 по 28.02.1994 в ПАТ «Запоріжсталь», оскільки у трудовій книжці НОМЕР_3 (запис №13 відсутня дата наказу про звільнення, що суперечить п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок. Після надання позивачем 05.04.2023 уточнюючої довідки № 2008748 від 05.04.2023 про період роботи з 05.07.1984 по 28.02.1994 на підприємстві «Запоріжсталь» зазначений період зараховано до загального стажу. Виходячи з вищезазначеного, дії відповідача не суперечать чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

14.07.2021 позивач звернулась ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком. Разом із заявою позивачем було надано трудову книжку серія НОМЕР_2 .

16.07.2021, після досягнення пенсійного віку, позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, при призначенні пенсії, відповідачем не зараховано позивачу до загального страхового стажу період її роботи з 05.07.1984 по 28.02.1994 у ПАТ «Запоріжсталь», оскільки у наданій трудовій книжці НОМЕР_2 (запис №13) відсутня дата наказу про звільнення, що суперечить п.2.4 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок».

В подальшому, 07.04.2023 позивач звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про зарахування повного стажу роботи та здійснення перерахунку пенсії з часу її призначення. Разом із заявою, позивачем надано уточнюючу довідку від 05.04.2023 №2008748 про період роботи з 05.07.1984 по 28.02.1994 в ПАТ «Запоріжсталь».

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 18.04.2023 №5895-5963/Т-03/8-0800/23 позивачу надано відповідь, в якій зазначено, що позивач отримує пенсію за віком, з 16.07.2021 призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсія позивача обчислена при загальному стажу роботи 28 років 09 місяців 25 днів. При призначенні пенсії до страхового стажу не зараховано період роботи: - з 05.07.1984 по 28.02.1994 у Запорізькому металургійному комбінаті «Запоріжсталь», оскільки у наданій трудовій книжці НОМЕР_2 (запис № 13) відсутня дата наказу про звільнення, що суперечить п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок. 05.04.2023 позивачем надано уточнюючу довідку № 2008748 від 05.04.2023 про період роботи з 05.07.1984 по 28.02.1994 на підприємстві «Запоріжсталь», в результаті перерахунку зазначений період зараховано до загального стажу роботи 38 років 08 місяців 19 днів (а.с.11).

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області № 9789-8787/Т-02/8-0800/23 від 23.06.2023, позивача повідомлено, що перерахунок пенсії позивачу проведено з 01.04.2023 у відповідності до ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.13).

Позивач не погодившись з діями відповідача щодо не зарахування при призначенні пенсії позивачу до страхового стажу періодів її роботи з 05.07.1984 по 28.02.1994, звернулась із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Положеннями частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Приписами статті 26 Закону № 1058 передбачено право на призначення пенсії за віком особи після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною 5 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно із частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Судом встановлено, що 14.07.2021 позивач звернулась до відповідача за призначенням пенсії за віком.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону № 1058-ІV).

Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Слід зазначити, що до 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993.

Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.4.7 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як встановлено судом, при призначенні пенсії позивачу до страхового стажу позивача згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 11.07.1980 не зараховано період з 05.07.1984 по 28.02.1994 відповідно до записів № №9-13, оскільки у записі №13 відсутня дата наказу про звільнення.

З цього приводу, суд зазначає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Суд зазначає, що відсутність у трудовій книжці позивача у записі №13 дати наказу про звільнення не є тим недоліком, який може мати наслідком порушення конституційного права позивача на пенсійне забезпечення.

Разом з цим, зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудових книжок. Відповідачем не взято до уваги, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у ній. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення трудових книжках.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.02.2018 (справа №677/277/17), від 17.07.2018 (справа №220/989/17), від 19.12.2019 (справа №307/541/17).

Аналізуючи наведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що період роботи позивача (не зарахований при призначенні пенсії) з 05.07.1984 по 28.02.1994 був повністю підтвердженим на момент звернення, та підлягав зарахуванню до його страхового стажу, ще при призначенні пенсії.

Натомість, період з 05.07.1984 по 28.02.1994 був зарахований відповідачем до страхового стажу позивача, після подання позивачем уточнюючої довідки від 05.04.2023 №2008748 про період роботи з 05.07.1984 по 28.02.1994 в ПАТ «Запоріжсталь».

В подальшому, позивач зверталась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з моменту її призначення, а саме: з 16.07.2021. Однак, пенсія позивачу перерахована з 01.04.2023.

Так, відповідачем при перерахунку пенсії позивача було застосовано положення частини 4 статті 45 Закону №1058-IV, якими передбачено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача на вказану норму є хибним, оскільки у даному випадку не встановлено підстав, з якими пов`язується виникнення права на підвищення раніше призначеної пенсії, а перерахунок пов`язаний з тим, що відбулось первинне призначення пенсії у розмірі меншому, ніж має право позивач.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії з дати призначення пенсії, зокрема з 16.07.2021.

За приписами частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на обставини справи, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправними дій відповідача щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , після зарахування до її страхового стажу періоду її роботи з 05.07.1984 по 28.02.1994, з дати призначення пенсії, а саме: з 16.07.2021 та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням зарахованого періоду роботи з 05.07.1984 по 28.02.1994 до її страхового стажу, з дати призначення пенсії, а саме з 16.07.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

Разом з цим, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати до загального страхового стажу позивача для обчислення призначеної пенсії період її роботи з 05.07.1984 по 28.02.1994 в ПАТ «Запоріжсталь» задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем, за заявою позивача від 07.04.2023 вже зараховано до страхового стажу позивача зазначений період, а відтак підстави для зобов`язання органу Пенсійного фонду України зарахувати вищезазначений період відсутні.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України). Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі було ГУ ПФУ в Запорізькій області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , після зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 05.07.1984 по 28.02.1994, з дати призначення пенсії, а саме: з 16.07.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням зарахованого періоду роботи з 05.07.1984 по 28.02.1994 до страхового стажу, з дати призначення пенсії, а саме з 16.07.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 06.11.2023.

Суддя Ю.В. Калашник