Справа № 580/6041/23
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року справа № 580/6041/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу згідно поданого молодшим сержантом ОСОБА_1 рапорту;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення, яким звільнити від проходження військової служби молодшим сержантом ОСОБА_1 , згідно поданого рапорту у червні місяці 2023 року.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 справу призначено до розгляду справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників в судове засідання.

Ухвалою суду від 29.08.2023 зупинено провадження у справі до подання витребуваних доказів.

Ухвалою суду від 03.11.2023 поновлено провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у червні військовою частиною НОМЕР_1 отримано рапорт позивача про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю постійного догляду за хворою матір`ю, що підтверджується відповідним висновком лікувального закладу, а також копії додатків до цього рапорту, які підтверджують підставу для звільнення.

Водночас рішення про звільнення не прийнято, тому позивач вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо нерозгляду його рапорту та позивач повинен бути звільнений з військової служби, тому просить задовольнити його позовні вимоги.

У відзиві на адміністративний позов відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю, мотивуючи свою позицію тим, що позивач не подавав у червні 2023 року рапорту про звільнення з військової служби, тому його вимоги є безпідставними.

Крім того, представник відповідача зазначив, що відносно позивача проведено службове розслідування, в ході якого встановлено, та зроблено висновок про те, що 25.08.2023 молодший сержант ОСОБА_1 , старший майстер ремонтного відділення бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення 3 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , не повернувся до місця тимчасового розташування підрозділу НОМЕР_2 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 . Пошукові заходи результатів не дали.

Розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 16.03.2022 ОСОБА_1 призвано на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», а подальшому зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , призначено на посаду старшого майстра ремонтного відділення бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення 3 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Перевіряючи посилання позивача про звернення до командування військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби, судом встановлено, що з позовом до суду позивач звернувся 13.07.2023, однак до позовної заяви не додав копії рапорту про звільнення та доказів його вручення відповідачу, у зв`язку з чим ухвалою суду від 18.07.2023 позовну заяву залишено без руху.

На виконання вимог ухвали суду представник позивача направив до суду примірник рапорту від 25.07.2023 та докази його направлення відповідачу.

Статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Крім того, в ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи. Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов`язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Таким чином, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тож, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

В контексті наведеного суд звертає увагу, що відповідач заперечує подання у червні 2023 року позивачем рапорту про звільнення, натомість позивач не надав копії такого рапорту та доказів його вручення відповідачу.

Направлення позивачем рапорту від 25.07.2023 не є доказом порушення прав позивача у спірних правовідносинах, оскільки подача рапорту мала місце після звернення до суду, тобто на дату звернення до суду відповідач не допустив неправомірних дій чи бездіяльності по відношенню до позивача.

Зважаючи на наведене в сукупності, враховуючи заявлені позивачем підстави позову, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у зв`язку з відсутністю порушеного права позивача у правовідносинах, що виникли до дати звернення за судовим захистом.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки в задоволенні позову відмолено, тому понесені судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО