Справа № 742/4411/23
Суддя: Фетісова Н. В.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/33/23
Єдиний унікальний № 742/4411/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2023 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Ярошевич Ігор Олегович до Головного управління національної поліції у Чернігівській області та інспектора ВРПП Ніжинського районного відділу поліції ГУНП у Чернігівській області Поторочі С.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління національної поліції у Чернігівській області та інспектора ВРПП Ніжинського районного відділу поліції ГУНП у Чернігівській області Поторочі С.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №304164.
Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 09 серпня 2023 року інспектором ВРПП Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції Поторочею Сергієм Валентиновичем була складена відносно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №304164, на підставі ч.2 ст. 126 КУпАП, якою застосоване до позивача адміністративне стягнення - штраф у розмірі 3 400,00 (три тисячі чотириста) грн. Відповідно до оскаржуваної постанови, суть скоєного правопорушення полягає в тому, що «09.08.2023 о 10 год. 45 хв. на (в) м. Ніжин по вул. Прилуцька керував автомобілем ГАЗ-66 д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування даним т.з. та не маючи тех. огляду на даний транспортний засіб. Чим порушив п.п. 2.1, 31 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП. Пунктом 11 постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №184 (далі Постанова №184), що прийнята на виконання вимог статей 121, 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні», установлено, що у період воєнного стану до керування вантажними транспортними засобами категорії «С»,«С1» на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії «В». Постанова №184 є спеціальним підзаконним актом, ухваленим Урядом України, що діє виключно у період воєнного стану, яка має пріоритет у застосуванні перед нормами ІІДР України. ОСОБА_1 має посвідчення водія видане ТСП 7442 01.07.2022 року (серія НОМЕР_2 ) з категоріями «В», «С», «СЕ». Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, є незаконним, оскільки він має посвідчення водія з категоріями «В», «С», «СЕ», а відповідно до Постанови КМУ України від 03.03.2022 року №184, зі змінами внесеними 22.03.2022 року у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії С, С1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії В. Оскаржувана постанова є незаконною і такою, що порушує норми чинного законодавства. Відповідно до норм діючого законодавства на день складання оскаржуваної постанови, інспектор поліції Потороча С.В. не мав законних підстав для винесення постанови - через відсутність події адміністративного правопорушення, відповідно в діях ОСОБА_1 не було самої події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП за порушення п. 2.1 ПДР України, тому позивачем і подано до суду позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №304164 від 09.08.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 3 400,00 грн. та закриття даної справи. Крім того, просить вирішити питання про розподіл витрат, які підлягають відшкодуванню.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 серпня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, яке відкладено до 02 листопада 2023 року.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, проте від його представника адвоката Ярошевича І.О. надійшли письмові пояснення в яких просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача Головного управління національної поліції у Чернігівській областів судове засідання не з`явився, у поданому письмовому відзиві просять судове засідання по даній справі провести без участі представника ГУНП.
Згідно письмового відзиву зазначають, що 09.08.2023 року о 10 год. 45 хв. в м. Ніжин по вул. Прилуцька позивач керував автомобілем ГА3-66 д.н.з. НОМЕР_3 не маючи права керування даним транспортним засобом та не маючи технічного огляду на даний транспортний засіб, чим порушив п.п.2.1, 31 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. В ході подальших подій поліцейський повідомив, що відносно ОСОБА_1 будуть складені адміністративні матеріали так як останній вчинив адміністративні правопорушення за ч.2 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою яка не має права керування таким транспортним засобом). Позивачу було роз`яснено положення статті 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, ст. 307 КУпАП та ч.2 ст. 308 КУпАП, але ОСОБА_1 не звернув уваги на процедуру розгляду адміністративної справи. Інспектор Потороча С.В. повідомив, що позивач має право скористатися професійною правовою допомогою на що останній відмовився. В результаті розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1 була складена постанова серії БАД №304164 від 09.08.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП. Відповідно до п.18 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» затвердженого постановою КМУ від 08.05.1993 №340, посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій В, видаються особам, які склали в територіальному сервісному центрі МВС теоретичний і практичний іспити. Під час теоретичного іспиту перевіряється знання Правил дорожнього руху та інших предметів, передбачених програмою підготовки. Враховуючи, що для керування легковим автомобілем потрібна відповідна, чітко визначена законодавством категорія прав В, поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено постанова про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, роз`яснено його права та обов`язки. Позивач був належним чином ознайомлений з матеріалами справи та з доказами, інспектором Потороча С.В. було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову по справі серії БАД №304164 від 09.08.2023 року відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП, останній поставив підпис та отримав примірник постанови, чим фактично погодився з постановою про адміністративне правопорушення. При цьому відповідачем ОСОБА_2 під час складання вказаної постанови було долучено відео доказ, який підтверджує вчинення позивачем відповідного порушення. Вказаний відео запис долучити до відзива неможливо, так, як згідно розділу 8 п.3, п.п.1 наказу №1026 від 18.12.2018 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» - строк зберігання відеозаписів становить з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА - 30 діб, тому враховуючи вищевикладене додати відеозапис фіксації даної події не видається за можливе. Позивач вказує, що було порушене його право на захист, тому звертають увагу суду на те, що позивачу було роз`яснено право на професійну допомогу, але позивач не захотів скористатись таким правом. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Тому просять суд врахувати, що санкція статті 126 КУпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень. Таким чином, постанова серії БАД №304164 від 09.08.2023 року відносно ОСОБА_1 складена за вчинення водієм діяння, за яке передбачено настання адміністративної відповідальності. Таким чином, інспектор Потороча С.В. здійснюючи розгляд адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , діяв у межах своїх повноважень, керуючись нормами чинного законодавства, а постанова серії БАД №304164 від 09.08.2023 року відповідає встановленій формі.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію ВС КАС від 01.09.2020 р. у справі №640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідач інспектор ВРПП Ніжинського районного відділу поліції ГУНП у Чернігівській області Потороча С.В. в судове засідання також не з`явився хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.
Згідно поданого відзиву зазначає, що 09.08.2023 року перебуваючи на чергуванні в наряді ГРПП №3, при патрулюванні м. Ніжин по вул. Прилуцька близько 10 год. 45 хв. було зупинено автомобіль ГА3-66, н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та у зв`язку із введенням військового стану на території України на вимогу надати документи на право керування транспортним засобом та інші відповідні документи виявилось, що в останнього відсутнє посвідчення водія відповідної категорії, також останній керував автомобілем, який не пройшов обов`язковий технічний контроль. Даними діями ОСОБА_1 порушив п. 31.3 (б) ПДР України. Також, оскільки водій керував автомобілем ГА3-66, н.з. НОМЕР_3 , який являється бортовим (з краном-маніпулятором) потребує наявність посвідчення водія категорії СЕ1. Таким чином ОСОБА_1 порушив п. 2.1 (а) ПДР України, в результаті чого, ним було розглянуто справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 121 КУпАП та ч.2 ст. 126 КУпАП за результатом якоївинесено постанову БАД №304164 від 09.08.2023 року та накладено стягнення у розмірі 3 400 грн. Дана подія фіксувалась на нагрудний відеореєстратор поліцейського, але згідно розділу 8, п.3, п.п. 1 наказу №1026 від 18.12.2018 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» - строк зберігання відеозаписів становить з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА - 30 діб, тому враховуючи вищевикладене додати відеозапис фіксації даної події не видається за можливе. ОСОБА_1 , інспектором ВРПП Ніжинського РВП було роз`яснено його права згідно ст. 268 КУпАП, строки оскарження постанови згідно ст. 289 КУпАП та ст. 63 Конституції України. З точки зору чинного законодавства, при розгляді та оформленні адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 всі вимоги ним були витримані. Протиправним та незаконним може вважатися діяння, яке вчинене суб`єктом владних повноважень у порушення прав особи та таке, що не обґрунтоване нормами чинного законодавства. Позивач просить визнати дії поліцейського протиправними, постанову скасувати як незаконну, проте з точки зору чинного законодавства, при розгляді та оформленні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 ним були витримані всі вимоги. Позивач повідомив, що притягнення до адміністративної відповідальності є незаконним, оскільки він має посвідчення водія відповідної категорії. Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правилвносити до неї зміни, розширювати графи для записів поліцейських тощо не припустимо. З огляду на викладене, постанова про накладення адміністративного стягнення БАД №304164 від 09.08.2023 року відносно ОСОБА_1 складено за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, за участю водія транспортного засобу, у порядку на підставі чинного законодавства. Доказами у даній справі є копія пояснення інспектора ВРПП Ніжинського РВП Поторочі С. В. З приводу стягнення судових витрат, зазначає, що відповідач вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, а так як вказана вимога є похідною, то вона також не підлягає задоволенню.
Згідно наданого письмового пояснення на подані відзиви представник позивача адвокат Ярошевича І.О. надіслав письмове пояснення, згідно якого зазначає, що за результатом ознайомлення із матеріалами відзиву Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та відзиву Інспектора ВРПП Ніжинського РВПП ГУНП в Чернігівській області Поторочі С.В. на адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення стало відомо та зрозуміло, що відповідачами не надано до суду жодного доказу вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення та жодних доказів, які підтверджують доводи та заперечення проти позову. Відповідно викладені у обох відзивах заперечення відповідачів є необґрунтованими та безпідставними виходячи з наступного.
У тексті відзиву Інспектор ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області старший лейтенант поліції Потороча С.В. зазначив «Доказами у даній справі є копія пояснення інспектора Ніжинського РВП Поторочі С.В.» (цитата) та в якості додатку подано до суду копію пояснення. Однак, зазначене пояснення поліцейського, зважаючи на те, що він є зацікавленою особою при розгляді цієї справи - не може бути доказом, тому що вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин. Пояснення працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Свідчення зазначеної особи не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28 травня 2020 року в справі №524/4668/17 та від 15 квітня 2020 року в справі №489/4827/16-а. Безпідставність та необґрунтованість заперечень та доводів відповідачів підтверджується тим фактом, що в тексті відзиву Головного управління Національної поліції в Чернігівській області зазначено про те, що «для керування легковим автомобілем потрібна відповідна, чітко визначена законодавством категорія прав В, ....». Таке твердження є безпідставним, так як не має жодного відношення до фактичних обставин справи, оскільки позивач не їхав на легковому автомобілі, крім того у ОСОБА_1 є посвідчення водія, видане ТСЦ 7442 01.07.2022 року (серія ВХК, №313726) з категоріями «В», «С», «СЕ», яке було надане інспектору поліції для ознайомлення. Отже, доводи відповідача не мають відношення до фактичних обставин справи. В тексті відзиву Головного управління Національної поліції в Чернігівській області зазначено, що « ... останній поставив підпис та отримав примірник постанови, чим фактично погодився з постановою про адміністративне правопорушення» (цитата). Відсутність заперечень позивача щодо вказаного в оскаржуваній постанові правопорушення спростовує доводи про те, що позивач на місці події погодився з постановою про адміністративне правопорушення. Сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №751/4821/17. Посилання відповідачів на відео доказ, який підтверджує вчинення позивачем відповідного порушення і який ніби то був долучений до постанови, але на даний час не може бути поданий до суду свідчить лише про відсутність такого доказу, відповідно і доказом бути не може. Інших доказів матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності. тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Наведені норми викладені у частині 5 статті 258 КУпАП.
Отже, у цій справі складання протоколу не було обов`язковим.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.
Відповідальність за частиною 2 статті 126 КУпАП настає у випадку керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Судом встановлено, що 09 серпня 2023 року інспектором ВРПП Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції Поторочею С.В. винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №304164 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.
Копію постанови ОСОБА_1 отримав, що підтверджується його підписом.
Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно п.п.«а» п.2.1 Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до п.1-1 Постанови КМУ від 03.03.2022 №184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» (із змінами, внесеними постановою КМУ від 22.03.2022 №348), у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії С, С1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії В.
Позивач має посвідчення водія серії НОМЕР_4 на його ім`я, яке видане 01.07.2022 ТЦС 7442, містить в графах 9 «Категорія» та 10 «Категорія дійсна з» та 11 «Категорія дійсна до» відмітки про відкриття та дію категорій: В - 07.11.2014 01.07.2052, С - 17.10.2014 01.07.2052, СЕ - 01.07.2022 01.07.2052 (а.с.10).
Отже, позивач, маючи посвідчення водія транспортних засобів категорії В, С, СЕ, мав право керувати як транспортним засобом С1.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 77 КАС України відповідачем не надано належних та допустимих доказів стосовно того, що позивач не мав права керувати даним транспортним засобом.
Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення ним правопорушення, оскільки за правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень за наслідками розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху. Посилання відповідачів у відзиві на той факт, що інспектор при винесенні постанови діяв в межах наданих йому повноважень та відповідно до чинного законодавства, не підтверджено жодними доказами.

Позивач не заперечує факту керування транспортним засобом ГАЗ-66, без посвідчення водія категорії «С1», однак заперечує наявність в його діях складу адміністративного правопорушення. На підтвердження правомірності своїх дій позивач посилається на постанову КМУ від 03.03.2022 за №184, зі змінами внесеними 22.03.2022, яка зазначає, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії С, С1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії В.

Отже, позивачем доведено, що постановою КМУ від 03.03.2022 за №184 (зі змінами), у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії С, С1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії В, що виключає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

Тому оскаржувана постанова є незаконною і такою, що порушує норми чинного законодавства.

Таким чином, перевіривши оскаржувану постанову за критеріями, встановленими частиною 2 статті 2 КАС України, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення було прийнято не на підставі і не у спосіб, що визначений Конституцією і законами України, що тягне за особою невідповідність іншим критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

Згідно зі статтею 252 КУпАП, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, за яке передбачена відповідальність відповідними нормами КУпАП.

Суд звертає увагу, що не може бути підтвердженням порушення позивачем ПДР України лише сама постанова, оскільки лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Так, 26.04.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження №К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем у відповідності до вимог ст.77 КАС України не доведено обставин, на яких ґрунтуються заперечення відповідача на позовні вимоги.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття інспектора, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд враховує, що ч.1 ст.139 КАС передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 при подачі позову сплатив судовий збір у розмір 536,80 грн., а тому витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань.

За приписамист.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною третьою ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат визначено, що 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, згідно частини п`ятої цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надано договір про надання правничої (правової) допомоги №1108/2023 від 11 серпня 2023 року, додаткову угоду №1 від 11 серпня 2023 року до договору про надання правничої (правової) допомоги №1108/2023 від 11.08.2023 року, звіт про надані послуги від 21 серпня 2023 року, Акт прийняття-передачі наданих послуг на суму 2 500 грн. та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Враховуючи наведене, виходячи із конкретних обставин справи, суд вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, у сумі 2 500 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 121, 245, 280, 283, 287-289, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 9, 77, 241-246, 255, 286, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Ярошевич Ігор Олегович до Головного управління національної поліції у Чернігівській області та інспектора ВРПП Ніжинського районного відділу поліції ГУНП у Чернігівській області Поторочі С.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №304164 від 09 серпня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 3400,00 гривень скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 536 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору сплаченого при подачі позовної заяви.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешканець АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, , місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, пр-т. Перемоги, буд.74.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА