Справа № 286/3269/23
Суддя: Кулініч Я. В.
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 286/3269/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м. Овруч справу за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7463032 від 05 серпня 2023 року , -

В С Т А Н О В И В:

14.08.2023 ОСОБА_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , звернувся до суду із позовом до управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, що знаходиться по вул. Покровська, 96 в м. Житомир, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення 6езпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7463032 та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, мотивуючи тим, що 05.08.2023 він, перебуваючи за кермом автомобіля «Volkswagen Passat СС», д.н.з НОМЕР_1 , був зупинений двома працівниками поліції. Підійшовши до автомобіля один із працівників поліції назвав своє прізвище, посаду та спеціальне звання, ним виявився інспектор Управління патрульної поліції в Житомирській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 . Другий же працівник поліції проігнорував норму ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», так і залишився невстановленою особою. На думку зазначених працівників поліції, він, керуючи вказаним транспортним засобом, нібито, перевищив дозволену п. 12.4 ПДР дозволену швидкість, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП. Далі, працівник поліції, який не назвав свого прізвища, посаду та спеціальне звання, попросив надати йому посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль та страховий поліс. З наданими документами поліцейський пішов до свого автомобіля, який знаходився, приблизно, за 10 метрів від нього. За 5 хвилин (саме стільки розглядав справу працівник поліції, що відображено постанові серії ЕАС № 7463032 від 05 серпня 2023 року) працівник поліції повернувся та вручив йому оскаржувану постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00 грн. Вважає оскаржувану постанову необгрунтованою, незаконною та таку, що винесена з порушенням норм чинного законодавства, з огляду на наступне: до оскаржуваної постанови не додано жодного доказу, який би свідчив про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП. Так, в п. 7 оскаржуваної постанови відсутнє будь-яке посилання на прибори, пристрої або пояснення свідків, на підтвердження вчинення правопорушення. До того ж, п. 7 оскаржуваної постанови взагалі незаповнений, а отже й відсутні будь-які докази в розумінні ст. 251 КУпАП. Йому, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було надано можливості надати свої пояснення щодо вказаної події. Його не ознайомлено, у встановленому законом порядку з правами та обов`язками, якими наділяється особа, яку притягують до адміністративної відповідальності та не надано можливості ознайомитись з матеріалами справи. Крім того, поліцейські попросили, щоб ним було формально проставлено підпис, на підтвердження того, що права, передбачені ст.268 КУпАП, йому було роз`яснено. На підтвердження, начебто, вчиненого правопорушення, працівник поліції розмахував якимось пристроєм, який знаходився в нього в руці. З зазначеного пристрою не вбачалось, що автомобіль , яким він керував, рухався понад встановлену п.12.4 ПДР швидкість, крім того, пристрій не був опломбований. Працівники поліції обмежились формальним складанням оскаржуваної постанови без проведення розгляду справи (розгляд справи тривав не більше 5 хвилин), чим порушили порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача до управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції в повному обсязі . Вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Зазначає, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 7463032 від 05.08.2023, винесеної інспектором роти № 3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старшого лейтенанта поліції Крушинського Д.І., 05.08.2023 під час несення служби на автомобільній дорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин, 151км, за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI20/20 TruCam (серійний номер ТС000771) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме: на автомобільній дорозі М-07 Київ-КовельЯгодин 151км, водій керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat СС номерний знак НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 108 (сто вісім) км/год в зоні дії дорожнього знаку 5.49 (населений пункт Коростень) чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 50 (п`ятдесят) км/год. Швидкість вимірювалась приладом ТС 000771, чим порушив п.12.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП. Після чого було подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію". Інспектор підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належним чином представився, роз`яснив норму закону на підставі якої ведеться відеофіксація події, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій надав запитувані документи для перевірки. Інспектор, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за які передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП, роз`яснив водію права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності визначені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (що підтверджується підписом в графі 8 оскаржуваної постанови) та в подальшому прийняв рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Після прийнятого по справі рішення, інспектор оголосив постанову, роз`яснив порядок та строки оплати і оскарження та вручив другий примірник постанови водію. Інспектор виніс постанову за ч. 4 ст. 122, КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 1700 грн., відповідно до санкції статті. В подальшому позивач отримав оскаржувану постанову, що підтверджується його підписом в графі 9. Позивач вважає що до оскаржуваної постанови не додано жодного доказу, який би свідчив про вчинене ним адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст. 122 КУп АП. Однак такий висновок позивач висловив передчасно, не прочитавши що зазначено у графі «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» постанови. У цій частині постанови зазначено, що швидкість вимірювалась приладом ТС000771, фото і відео додається. Також зазначені і інші пристрої якими здійснювалась відеофіксація подій,) а саме портативний відеореєстратор 475692 та 475910. Отже інспектором виконані вимоги, щодо зазначення технічного засобу яким здійснювався фото або відеозапис, передбачених ст.283 КУпАП. Тому доводи позивача в цій частині є недоведеними та необгрунтованими. З приводу того, що йому не було надано можливості надати свої пояснення, не ознайомлено з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не надано можливості ознайомитись з матеріалами справи. Проте, графа 8 оскаржуваної постанови спростовує твердження позивача в цій частині, оскільки позивач власним підписом підтвердив, що «права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАІІ» йому роз`яснено. Також позивач вказує, що на підтвердження вчиненого ним правопорушення, працівник поліції розмахував якимось пристроєм, який знаходився в нього в руці, з якого не вбачалось, що автомобіль , яким він керував, рухався понад встановлену п.12.4 ПДР швидкість, крім того, пристрій не був опломбований. Отже, позивачу було пред`явлено для ознайомлення докази вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, а саме фото та відео з TruCam ТС000771. Представник відповідача наголошує, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 може використовуватись у ручному режимі, отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012, зареєстрований в державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції пройшли повірку. Постанова, в порядку скороченого провадження на місці вчинення правопорушення, винесена інспектором відносно позивача, відповідно до чинного законодавства.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7463032 , закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

26.10.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про повернення помилково сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн., мотивуючи тим, що він є учасником бойових дій і відповідно до п.13 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

За вимогами ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010№23-рп/2010 (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як встановлено судом, 05.08.2023 відносно позивача інспектором УПП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Крушинським Д.І. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії ЕАС №7463032 від 05.08.2023 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. Згідно даної постанови правопорушення полягало в тому, що 05.08.2023 о 10:29:58 на а/д Київ-Ковель-Ягодин 151км. водій, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat СС н.з. НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 108 км/год в зоні дії знаку 5.49 (населений пункт Коростень), чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більш ніж на 50км/год. та порушив п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху вимірювалась приладом ТС000771, також зазначений пристрій, яким здійснювалась фіксація подій це портативний відеореєстратор 475692 та 475910.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 4 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год.

В п.1ст.247 КУпАП зазначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Аналогічний правовий висновок щодо обов`язку доказування в адміністративному процесі викладено в постанові Верховного Суду від 14 березня 2018 року (справа № 760/2846/17).

Право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення прямо передбачено ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію".

Так, відповідно до ст.40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується відео- та фотоматеріалами, які зафіксовані лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 серії ТС 000771.

Як видно з фотознімку, який виготовлений за допомогою приладу TruCam, на ньому зображено автомобіль марки Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , вказано дату, час, координати та швидкість руху вказаного автомобіля 108 км/ год., що зафіксована приладом TruCam серійний № ТС000771.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012р. № UА-МІ.1-2903-2021. Міністерство економічного розвитку і торгівлі України затверджено тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20, який зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювання техніки за № У3197-12.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» сертифікат перевірки типу засобу вимірювальної техніки є документом, який засвідчує, що тип засобу вимірювальної техніки затверджено.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки № 22-01/26765, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 15.12.2022, чинного до 15.12.2023, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС 000771, є придатним до застосування.

Лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20, яким зафіксоване правопорушення, не відноситься до автоматичної фототехніки і відеотехніки, а здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості TruCAM LTI 20/20 № ТС000771, спроможний робити лазерну фіксацію в автоматичному режимі, тому його показники можливо розцінювати, як беззастережний доказ по справі. Лазерний вимірювач TruCAM LTI20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що підтверджується письмовою відповіддю ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДAPT» від 01.10.2019 р. № 22-38/49.

Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника. Після цього поліцейський вживає заходи для зупинки транспортного засобу під керуванням порушника.

Саме за допомогою вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 із серійним номером №ТС000771 була виміряна швидкість руху транспортного засобу позивача, про що і було зазначено посадовою особою відповідача в оскаржуваній постанові про притягнення до адміністративної відповідальності.

З урахуванням матеріалів, долучених до справи, а саме листа Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Житомирській області № 05-03/1694 від 19.09.2023 видно, що зона дії дорожнього знаку 5.49 населений пункт «місто Коростень» визначена з 150км+792м по 151км+884м, а тому рух транспортного засобу під керуванням позивача на 151 км автомобільної дороги М-07 відбувся на відрізку, в якому діють вимоги ПДР, що визначають порядок руху в населених пунктах, тобто згідно оскаржуваної постанови серії ЕАС №7463032 від 05.08.2023 у вину позивачу власне і ставиться перевищення допустимої швидкості руху в зоні дії знаку 5.49 (населений пункт Коростень).

Таким чином, надані відповідачем відеозапис та фотокартки, зроблені за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 № ТС000771, є належними та допустимими доказами вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Щодо посилання позивача, що в оскаржуваній постанові відсутнє будь-яке посилання на прибори, пристрої на підтвердження вчиненого правопорушення.

Приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Судом встановлено, що в оскаржуваній постанові відповідачем зазначено, що швидкість вимірювалась приладом ТС000771, також зазначено, що відеофіксація подій здійснювалась портативним відеореєстратором 475692 та 475910, що, в свою чергу, спростовує посилання позивача, що в постанові відсутнє будь-яке посилання на прибори, пристрої на підтвердження вчиненого правопорушення.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції постанови про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.122 КУпАП, без складання протоколу, є правомірним.

Відтак, враховуючи те, що адміністративне порушення, допущене позивачем, підтверджено належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП, відповідає вимогам закону та підстави для її скасування відсутні.

Отже, в задоволенні позову слід відмовити.

Що стосується заяви позивача про повернення помилково сплаченого судового збору у розмірі 536,80грн., то варто вказати, що відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, суд вважає, що під час розгляду саме цієї справи права позивача, як учасника бойових дій порушені не були, тому заявлена вимога задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст.5, 9, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, ст.ст.7, 9, 121, 251, 280, 284, 293 КУпАП, Правилами дорожнього руху України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7463032 від 05 серпня 2023 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Я. В. Кулініч