Справа № 620/9456/22
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/9456/22 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Ключковича В.Ю., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2022 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яким просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09 листопада 2022 року №82 про відмову позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити позивачу дострокову пенсію за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 09 листопада 2022 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свою позицію обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи.

Апелянт наголосив, що оскаржуване рішення прийнято у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не являється військовослужбовцем та особою начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, а тому позивач не має права на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування".

Додатково зазначив, що належним суб`єктом призначення пенсії позивачу є орган за місцем проживання позивача, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Також апелянт наголосив, що прийняття рішень про поновлення виплати пенсії, про призначення (перерахунок) пенсії або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший або про відмову в переведенні, визначенні її розміру є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серія НОМЕР_1 (а.с. 8).

Згідно з копією свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 (а.с.17).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

Згідно з копією архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 15 січня 2018 року №179/1/485 ОСОБА_2 в складі військової частини НОМЕР_3 , з 10 січня 1987 року по 28 березня 1987 року, проходив спецзбори та приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і отримав дозу опромінювання 24 рентген (а.с. 20).

Відповідно до записів у військовому квитку серія НОМЕР_4 , виданому 02 листопада 1983 року, ОСОБА_2 в період з 10 січня 1987 року по 28 березня 1987 року виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС і отримав опромінювання 24 рентгена (а.с. 21).

Вказані обставини також підтверджуються довідкою Прилуцького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 21 листопада 2022 року №5035, згідно з якою ОСОБА_2 , 1965 року народження в складі військової частини НОМЕР_3 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 10 січня 1987 року по 28 березня 1987 року і отримав дозу опромінювання 24 рентген (а.с. 23).

Згідно з копією експертного висновку від 01 серпня 2022 року №13174 міжвідомча експертна комісія дійшла висновку, що захворювання померлого ОСОБА_2 , що призвело до його смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 24).

Як зазначено в позовній заяві та не заперечується відповідачем позивач після смерті чоловіка, не будучи повторно одруженою, маючи вік 54 роки та страховий стаж в 35 років 1 місяць, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з заявою про призначення дострокової пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06 жовтня 2022 року №82 позивачу призначено пенсію за віком, яку остання отримувала до листопада 2022 року, перебуваючи на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області від 09 листопада 2022 року №82 відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 не був військовослужбовцем та особою начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, а відтак позивач не має права на призначення пенсії відповідно до ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернулась до суду з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем підтверджено проходження військової служби її чоловіком, участь його в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також набуття захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що призвело до його смерті, а тому позивач, як дружина, яка не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер після звільнення із служби внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, після досягнення - 54 років та за наявності страхового стажу 35 років 1 місяць, має право на призначення дострокової пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальний Закон, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року від 09 липня 2003 року №1058-IV.

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що право на отримання пенсії мають право громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Отже як вірно зазначено судом першої інстанції, право на призначення дострокової пенсії за віком має дружина, якщо вона не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер після звільнення із служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, після досягнення нею 50 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років.

Як вбачається змісту оскаржуваного рішення від 09 листопада 2022 року №82 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (54 роки) має страховий стаж 25 років 1 місяць (а.с. 11). Крім того наявність необхідного трудового стажу підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_5 від 18 вересня 1991 року (ас. 12-16).

Тобто, як встановлено судом позивач має необхідний стаж - більше 20 років для призначення дострокової пенсії за віком та досягла пенсійного віку - більше 50 років.

Відповідно до змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09 листопада 2022 року №82 підставою його прийняття зазначено те, що ОСОБА_2 не був військовослужбовцем та особою начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських. Крім того аналогічні доводи зазначені відповідачем і в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЛЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь - яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії. її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ, і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України

Згідно з примітко до ст. 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Як встановлено судом чоловік ОСОБА_2 , був призваний на спеціальні військові збори для участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та в складі військової частини НОМЕР_3 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 10 січня 1987 року по 28 березня 1987 року, що підтверджується копією архівної довідки від 15 січня 2018 року №179/1/485, записами у військовому квитку серія НОМЕР_4 , виданому 02 листопада 1983 року та довідкою Прилуцького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 21 листопада 2022 року №5035.

Згідно з експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії від 01 серпня 2022 №13174 захворювання померлого ОСОБА_2 , що призвело до його смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наданими доказами підтверджено проходження військової служби ОСОБА_2 , участь його в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також набуття захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що призвело до його смерті.

Відповідно до копії нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 від 23 грудня 2022 року №2224 позивач підтверджує, що не перебуває у зареєстрованому шлюбі як на території України так і за її межами, в тому числі у цивільно-шлюбних відносинах.

Враховуючи встановлені обставини позивач, як дружина, яка не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер після звільнення із служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, після досягнення - 54 років та за наявності страхового стажу 35 років 1 місяць, має право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щодо вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 09 листопада 2022 року колегія суддів зазначає наступне.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що відповідно до п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 після вирішення питання про відмову в призначенні позивачу достроково пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сформовану електронну пенсійну справу передано до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, а тому належним відповідачем в частині зобов`язання призначити пенсію в разі задоволенні заяви є Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Так, положеннями п. 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Викладене, на переконання судової колегії, свідчить, що з урахуванням принципу екстериторіальності повторний розгляд заяви про призначення пенсії у випадку скасування судом рішення про відмову в її призначення має здійснюватися саме тим територіальним органом Пенсійного фонду України, якого було уповноважено розглядати подану особою заяву вперше. До компетенції ж органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи (у спірному випадку ГУ ПФУ в Чернігівській області) належить здійснення виплати пенсії після її призначення органом, який розглядає відповідну заяву.

Водночас посилання апелянта на те, що перебування ОСОБА_1 на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області унеможливлює вирішення ГУ ПФУ в Одеській області питання про призначення пенсії позивачу, оскільки електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення повертається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання), судова колегія оцінює критично з огляду на таке.

У площині наведеного твердження апелянта про неможливість виконання судового рішення з підстав відсутності в його розпорядженні електронної пенсійної справи судова колегія вважає необґрунтованим, оскільки з метою виконання рішення суду останній не позбавлений права, зокрема, направити запит до ГУ ПФУ в Чернігівській області про направлення матеріалів електронної пенсійної справи до ГУ ПФУ в Одеській області з метою повторного розгляду заяви позивача з урахуванням висновків суду у цій справі.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді В.Ю. Ключкович

Є.І. Мєзєнцев