Справа № 569/11777/23
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 569/11777/23 пров. № А/857/18094/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Довгополова О.М., Качмара В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 вересня 2023 року у справі № 569/11777/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Панас О.В. в м. Рівне Рівненської області 04.09.2023, повний текст судового рішення складено 11.09.2023), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції (далі відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 16.06.2023 серії ЕАС № 7175894.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 вересня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що не вчиняв інкримінованого йому правопорушення, рухався в лівій смузі, а права в цей час була зайнята іншим автомобілем. Ним здійснювався маневр «випередження».

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Учасники справи, які були належним чином, згідно положень частин першої та другої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Частиною четвертою статті 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 16.06.2023 р. інспектором роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП старшим лейтенантом поліції Божок B.C. була винесена постанова серії ЕАС № 7175894 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно позивача.

З постанови вбачається, що позивач 16.06.2023 на автомобільній дорозі Київ-Чоп, 86 км, керуючи транспортним засобом Фольксваген Пассат н.з. НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі в той час, коли дві крайні праві смуги були вільні, не маючи наміру здійснити поворот, розворот, або зупинку з лівої сторони, чим порушив пункт 11.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) - порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), і на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції покликається на доведеність вини позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим підстави для скасування постанови відсутні.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 35 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. За правилами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою статті 122 КУпАП, за якою кваліфіковані дії позивача, передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Однак, в оскаржуваній постанові не зазначено належну кваліфікацію інкримінованого правопорушення, а лише описано обставини події та покликання на норми ПДР України та КУпАП.

Так, працівником поліції в оскаржуваній постанові не вказано, за якими саме кваліфікуючими ознаками частини другої статті 122 КУпАП позивача притягнуто до відповідальності.

Як зазначалося вище, диспозиція даної норми КУпАП містить ряд різних самостійних кваліфікуючих ознак:

- порушення правил проїзду перехресть,

- зупинок транспортних засобів загального користування,

- проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника,

- порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду,

- порушення безпечної дистанції або інтервалу,

- порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині,

- порушення правил руху автомагістралями,

- порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів,

- користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання),

- порушення правил навчальної їзди.

В оскаржуваній постанові фактично відсутня кваліфікація дій позивача за конкретною кваліфікуючою ознакою даної норми КУпАП (диспозицією) та, відповідно, суд позбавлений можливості перевірити правильність такої кваліфікації.

Завданням судового контролю при розгляді даної категорії справ не є самостійна кваліфікація вчиненого правопорушення замість відповідного суб`єкта владних повноважень.

Не може бути визнано належною кваліфікацією зазначення в спірній постанові «порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку», оскільки така кваліфікуюча ознака відсутня в частині другій статті 122 КУпАП.

Межі судового контролю визначені частиною другою статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У статті 9 КУпАП законодавцем надано поняття адміністративного правопорушення, відповідно до якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 283 КУпАП, яка визначає зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись даними правовими нормами та виконуючи функції судового контролю щодо законності оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає все ж за необхідне здійснити перевірку наявності в діях позивача інкримінованого йому правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП.

Виходячи з обставин, зазначених в спірній постанові, найбільш вірогідною є кваліфікація дій позивача за такою ознакою частини другої статті 122 КУпАП як «порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині».

Відповідно до пункту 11.5 ПДР України, про порушення якої позивачем зазначено в постанові, на дорогах, які мають дві або більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Переглянувши долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, апеляційним судом встановлено, що дійсно позивач, керуючи транспортним засобом, рухався в крайній лівій смузі на великій швидкості. З даного відеозапису проглядається лише крайня ліва смуга, відповідно не можливо встановити наявність у крайній правій смузі транспортних засобів, щодо яких позивач міг здійснювати випередження. Зупинивши апелянта, працівник поліції одразу ж підійшов до останнього, не переконавшись та не зафіксувавши відсутність у крайній правій смузі транспортних засобів. Крім того, автодорога, по якій рухався позивач, містить лише дві смуги руху в одному напрямку (третя смуга є смугою для розгону).

Таким чином, відеозаписом не спростовано доводи апелянта про наявність у правій смузі іншого транспортного засобу, випередження якого здійснював позивач.

Інших доказів правомірності притягнення позивача до відповідальності суду не надано.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Останній у справі, що розглядається, не довів правомірності свого рішення, яке оскаржує позивач.

Таким чином, зважаючи на відсутність в оскаржуваній постанові кваліфікації дій позивача відповідно до частини другої статті 122 КУпАП, відсутності доказів на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, така постанова є протиправною.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова від 16.06.2023 серії ЕАС № 7175894 про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору неправильно встановив фактичні обставини справи та не надав їм належну правову оцінку.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З матеріалів справи встановлено, що при поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 536,80 грн. при поданні позовної заяви у суд першої інстанції та 805,20 грн при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції відповідно до платіжних доручень, наявних у матеріалах справи (а.с. 3, 87).

Оскільки, судом апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції, сума судового збору, яка підлягає стягненню, становить 1342 грн.

Відповідно до частин першої-четвертої статті статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин 1 та 2 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції у справі, що розглядається, неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки встановленим обставинам, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 229, 241, 242, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 вересня 2023 року у справі № 569/11777/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 16.06.2023 серії ЕАС № 7175894 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сплачений судовий збір в розмірі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) гривні.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді О. М. Довгополов
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 02.11.2023