Справа № 500/5486/23
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5486/23

03 листопада 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 77 від 25.04.2023 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 з 18.04.2023 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 10.06.1994 по 16.08.1994; з 13.12.1994 по 09.06.1995; з 15.12.1996 по 11.06.1997; з 27.07.2000 по 09.01.2001; з 23.02.2001 по 24.08.2001; з 23.01.2002 по 12.08.2002; з 25.12.2002 по 09.07.2003; з 28.01.2004 по 23.08.2004; з 07.10.2004 по 10.01.2005; з 03.02.2005 по 10.08.2005; з 08.11.2005 по 10.07.2006; з 28.11.2006 по 08.06.2007; з 27.10.2007 по 10.06.2008; з 16.09.2008 по 10.06.2009; з 26.09.2009 по 22.06.2010; з 27.08.2010 по 24.10.2010; з 24.11.2010 по 21.06.2011; з 09.09.2011 по 27.12.2011; з 20.01.2012 по 02.06.2012; з 16.06.2012 по 19.07.2012; з 24.07.2012 по 09.09.2012 та врахуванням доходів у вигляді заробітної плати, одержаних на території російської федерації, виходячи з офіційно встановленого курсу на дату призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 77 від 25.04.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з п.8 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Однак відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу періодів роботи з 10.06.1994 по 16.08.1994; з 13.12.1994 по 09.06.1995; з 15.12.1996 по 11.06.1997; з 27.07.2000 по 09.01.2001; з 23.02.2001 по 24.08.2001; з 23.01.2002 по 12.08.2002; з 25.12.2002 по 09.07.2003; з 28.01.2004 по 23.08.2004; з 07.10.2004 по 10.01.2005; з 03.02.2005 по 10.08.2005; з 08.11.2005 по 10.07.2006; з 28.11.2006 по 08.06.2007; з 27.10.2007 по 10.06.2008; з 16.09.2008 по 10.06.2009; з 26.09.2009 по 22.06.2010; з 27.08.2010 по 24.10.2010; з 24.11.2010 по 21.06.2011; з 09.09.2011 по 27.12.2011; з 20.01.2012 по 02.06.2012; з 16.06.2012 по 19.07.2012; з 24.07.2012 по 09.09.2012, посилаючись на припинення участі з 01.01.2023 російською федерацією в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежності Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

За вказаних обставин, позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 04.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 18.08.2023 подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що відповідно до статті 13 Угоди від 13.03.1992 російська федерація з 01.01.2023 не є державою-учасницею Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежності держав у галузі пенсійного забезпечення, відтак дія вказаної угоди між Україною та російською федерацією припинилась внаслідок виходу з Угоди одного з підписантів, а саме російської федерації, з 01.01.2023. Вік заявника на момент звернення 56 років 3 місяці, страховий стаж, що підтверджено становить 22 роки 7 місяців 10 днів, пільговий стаж за професією "водій тролейбуса" 13 років 2 місяці 1 день. За доданими документами не зараховано періоди роботи на території російської федерації згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 10.06.1994 по 16.08.1994, з 13.12.1994 по 09.06.1995, з 15.12.1996 по 11.06.1997, згідно трудової книжки НОМЕР_2 з 16.09.2008 по 10.06.2009, з 26.09.2009 по 22.06.2010, з 27.08.2010 по 24.10.2010, з 24.11.2010 по 21.06.2011, з 09.09.2011 по 27.12.2011, з 20.01.2012 по .2012, з 16.06.2012 по 19.07.2012, з 24.07.2012 по 09.09.2012, з 20.10.2012 по 07.06.2013, згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_3 з 27.07.2000 по 09.01.2001, з 23.02.2001 по 24.08.2001, з 23.01.2002 по 12.08.2002, з 25.12.2002 по 09.07.2003, з 28.01.2004 по 23.08.2004, з 07.10.2004 по 10.01.2005, з 03.02.2005 по 10.08.2005, з 08.11.2005 по 10.07.2006, з 28.11.2006 по 08.06.2007, з 27.10.2007 по 10.06.2008, оскільки відповідно до Закону України від 23.12.2022 "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 22.01.1993", до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991.

На думку відповідача, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком згідно положень Закону № 1058-IV є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції, законах України та роз`яснювальних листах Пенсійного фонду України, а відтак позовна заява є безпідставною, необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом трудової діяльності працював на різних підприємствах, що підтверджується відомостями трудових книжок НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

18.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №77 від 25.04.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. За доданими документами, його пільговий стаж за професією "водій тролейбуса" складає 13 років 2 місяці 1 день, страховий стаж 22 роки 7 місяців 10 днів, що є недостатніми для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку у відповідності до норм п.8 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи на території російської федерації згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 10.06.1994 по 16.08.1994, з 13.12.1994 по 09.06.1995, з 15.12.1996 по 11.06.1997, згідно трудової книжки НОМЕР_2 з 16.09.2008 по 10.06.2009, з 26.09.2009 по 22.06.2010, з 27.08.2010 по 24.10.2010, з 24.11.2010 по 21.06.2011, з 09.09.2011 по 27.12.2011, з 20.01.2012 по 02.06.2012, з 16.06.2012 по 19.07.2012, з 24.07.2012 по 09.09.2012, з 20.10.2012 по 07.06.2013, згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_3 з 27.07.2000 по 09.01.2001, з 23.02.2001 по 24.08.2001, з 23.01.2002 по 12.08.2002, з 25.12.2002 по 09.07.2003, з 28.01.2004 по 23.08.2004, з 07.10.2004 по 10.01.2005, з 03.02.2005 по 10.08.2005, з 08.11.2005 по 10.07.2006, з 28.11.2006 по 08.06.2007, з 27.10.2007 по 10.06.2008, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежності Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, тому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території російської федерації по 31.12.1991.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст.5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

В силі приписів ч.1 ст.114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п.8 ч.2 ст.144 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

За відсутності зазначеного страхового стажу, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення зазначеного віку страхового стажу - з 01.04.2022 по 31.03.2023 - 29 років.

Відмовляючи позивачу у призначені пенсії на пільгових умовах, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у рішенні № 77 від 25.04.2023 послалось на відсутність необхідного страхового стажу.

Як передбачено ч.1 ст.24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Абзацами 1 та 3 ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Положеннями ч.1 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637), у відповідності п.1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок №383).

Відповідно до п.3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно з п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з п.1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (п.1.8 розділу І Порядку № 22-1).

Відповідно до п.1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Підпунктом 2 п.2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

З вище вказаних правових норм слідує, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 07.03.2018 в справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 в справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 в справі № 577/2688/17, від 31.03.2020 в справі № 446/656/17, від 21.05.2020 в справі №550/927/17, від 10.12.2020 в справі № 195/840/17, від 18.05.2021 в справі № 229/2330/17.

З матеріалів справи видно, що відповідач працював на території російської федерації:

згідно трудової книжки НОМЕР_1 : з 10.06.1994 по 16.08.1994, з 13.12.1994 по 09.06.1995, з 15.12.1996 по 11.06.1997;

згідно трудової книжки НОМЕР_2 : з 16.09.2008 по 10.06.2009, з 26.09.2009 по 22.06.2010, з 27.08.2010 по 24.10.2010, з 24.11.2010 по 21.06.2011, з 09.09.2011 по 27.12.2011, з 20.01.2012 по 02.06.2012, з 16.06.2012 по 19.07.2012, з 24.07.2012 по 09.09.2012, з 20.10.2012 по 07.06.2013;

згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_3 з 27.07.2000 по 09.01.2001, з 23.02.2001 по 24.08.2001, з 23.01.2002 по 12.08.2002, з 25.12.2002 по 09.07.2003, з 28.01.2004 по 23.08.2004, з 07.10.2004 по 10.01.2005, з 03.02.2005 по 10.08.2005, з 08.11.2005 по 10.07.2006, з 28.11.2006 по 08.06.2007, з 27.10.2007 по 10.06.2008.

При зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії позивачем було надано також наступні документи про періоди його роботи на території російської федерації:

архівну довідку державного унітарного підприємства міста Москви "Мосгортранс" №2622 від 24.07.2012 про розмір заробітної плати, що враховується для обрахунку пенсії за період роботи з 1994 по 1996 роки;

архівну довідку державного унітарного підприємства міста Москви "Мосгортранс" №2621 від 23.07.2012 про роботу водієм тролейбуса 3 класу у періоди з 13.12.1994 по 09.06.1995 та з 15.12.1996 по 14.06.1997;

довідку філіалу 1-го тролейбусного парку державного унітарного підприємства міста Москви "Мосгортранс" про роботу на посаді водія пасажирського тролейбуса на регулярних міських пасажирських маршрутах м.Москви при повному робочому дні та тижні у періоди: з 13.12.1994 по 09.06.1995; з 15.12.1996 по 11.06.1997; з 23.02.2001 по 24.08.2001; з 23.01.2002 по 12.08.2002; з 25.12.2002 по 09.07.2003; з 28.01.2004 по 23.08.2004; з 07.10.2004 по 10.01.2005; з 03.02.2005 по 10.08.2005; з 08.11.2005 по 10.07.2006; з 28.11.2006 по 08.06.2007;.

довідку філіалу 1-го тролейбусного парку державного унітарного підприємства міста Москви "Мосгортранс" про роботу на посаді водія пасажирського тролейбуса на регулярних міських пасажирських маршрутах м. Москви при повному робочому дні та тижні у періоди: з 27.10.2007 по 10.06.2008; з 16.09.2008 по 10.06.2009; з 26.09.2009 по 22.06.2010; з 27.08.2010 по 24.10.2010; з 24.11.2010 по 21.06.2011; з 09.09.2011 по 27.12.2011; з 20.01.2012 по 02.06.2012; з 16.06.2012 по 19.07.2012; з 24.07.2012 по 09.09.2012;

довідку філіалу 1-го тролейбусного парку державного унітарного підприємства міста Москви "Мосгортранс" про здійснені реорганізації.

Проте Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яке прийняло спірне рішення про відмову в призначенні пенсії, до страхового стажу згідно наданих документів не зараховано періоди роботи на території російської федерації згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 10.06.1994 по 16.08.1994, з 13.12.1994 по 09.06.1995, з 15.12.1996 по 11.06.1997, згідно трудової книжки НОМЕР_2 з 16.09.2008 по 10.06.2009, з 26.09.2009 по 22.06.2010, з 27.08.2010 по 24.10.2010, з 24.11.2010 по 21.06.2011, з 09.09.2011 по 27.12.2011, з 20.01.2012 по 02.06.2012, з 16.06.2012 по 19.07.2012, з 24.07.2012 по 09.09.2012, з 20.10.2012 по 07.06.2013, згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_3 з 27.07.2000 по 09.01.2001, з 23.02.2001 по 24.08.2001, з 23.01.2002 по 12.08.2002, з 25.12.2002 по 09.07.2003, з 28.01.2004 по 23.08.2004, з 07.10.2004 по 10.01.2005, з 03.02.2005 по 10.08.2005, з 08.11.2005 по 10.07.2006, з 28.11.2006 по 08.06.2007, з 27.10.2007 по 10.06.2008, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежності Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, тому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території російської федерації по 31.12.1991.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та російською федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію по інвалідності, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Суд відхиляє посилання відповідача на обставину припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, оскільки така не стосується періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди.

Варто зауважити, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, припинення договору відповідно до його положень або відповідно до Конвенції звільняє учасників договору від усякого зобов`язання виконувати договір у майбутньому та не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників, які виникли в результаті виконання договору до його припинення, відповідно до частини 1 статті 70 Віденської конвенції про право міжнародних договорів.

Відтак, за встановлених обставин та мотивів Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, викладених в спірному рішенні № 77 від 25.04.2023, суд приходить до висновку про невідповідність відмови в зарахуванні до страхового стажу вищевказаних періодів трудової діяльності позивача в російській федерації, критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, заявлені у позовних вимогах до зарахування періоди з 07.10.2004 по 10.01.2005; з 03.02.2005 по 10.08.2005; з 08.11.2005 по 10.07.2006, згідно з відомостями Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області про зарахування страхового стажу ОСОБА_1 частково зараховані відповідачем, а саме: з 01.01.2005 по 06.01.2005, з 28.04.2005 по 30.04.2005, з 30.05.2005 по 31.05.2005, з 27.06.2005 по 30.06.2005, з 29.07.2005 по 31.07.2005, з 10.08.2005 по 17.09.2005, з 27.11.2005 по 04.12.2005, а тому такі не є спірними.

Як передбачено п.2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч.3 ст.245 КАС України).

Аналіз зазначеної норми, у її взаємозв`язку з ч.2 ст.2 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Разом з цим, ст.58 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

До компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, судом здійснюється лише контроль правомірності рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень (відповідача) щодо вказаних питань. При цьому суд не обраховує страховий стаж позивача.

Так, застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано усі визначені законом умови, необхідні для одержання пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п.8 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV. Зокрема, наявність у позивача страхового стажу передбаченого цією статтею (належний його обрахунок).

Разом з тим, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 у справі "Гурепка проти України" (Gurepka v. Ukraine), заява №61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 у справі "Гарнага проти України" (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).

Відповідно до приписів розділу IV Порядку № 22-1, після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п.4.2). Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п.4.3). Після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії (п.4.10).

Заяву про призначення пенсії позивач подав за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яке прийняло спірне рішення про відмову в призначенні пенсії.

Відтак з урахуванням наведеного, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, для реалізації ним у повній мірі гарантованого Конституцією України права на належне пенсійне забезпечення, порушеного протиправною відмовою відповідача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.04.2023 про призначення пенсії на підставі п.8 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 10.06.1994 по 16.08.1994; з 13.12.1994 по 09.06.1995; з 15.12.1996 по 11.06.1997; з 27.07.2000 по 09.01.2001; з 23.02.2001 по 24.08.2001; з 23.01.2002 по 12.08.2002; з 25.12.2002 по 09.07.2003; з 28.01.2004 по 23.08.2004; з 07.10.2004 по 31.12.2004, з 07.01.2005 по 10.01.2005; з 03.02.2005 по 27.04.2005, з 01.05.2005 по 29.05.2005, з 01.06.2006 по 26.06.2006, з 01.07.2005 по 28.07.2005, з 01.08.2005 по 09.08.2005; з 08.11.2005 по 26.11.2005, з 05.12.2005 по 10.07.2006; з 28.11.2006 по 08.06.2007; з 27.10.2007 по 10.06.2008; з 16.09.2008 по 10.06.2009; з 26.09.2009 по 22.06.2010; з 27.08.2010 по 24.10.2010; з 24.11.2010 по 21.06.2011; з 09.09.2011 по 27.12.2011; з 20.01.2012 по 02.06.2012; з 16.06.2012 по 19.07.2012; з 24.07.2012 по 09.09.2012.

Що стосується позовних вимог щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію, з врахуванням доходів у вигляді заробітної плати, одержаних на території російської федерації, виходячи з офіційно встановленого курсу на дату призначення пенсії, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як слідує з матеріалів справи, а саме з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 77 від 25.04.2023, відповідач не вбачає підстав для призначення позивачу пенсії згідно з п.8 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV з мотивів відсутності у нього страхового стажу, про дефектність інших документів не відзначає.

Тобто Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не вказувало заперечень до довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії, що виключає наявність спору щодо останніх.

Таким чином, на момент звернення позивача до суду і на час винесення судового рішення не було спору про призначення пенсії, виходячи з доходів у вигляді заробітної плати, одержаних на території російської федерації.

Також суд зауважує, що відповідач ще не здійснював призначення позивачу пенсії на підставі п.8 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV.

За приписами ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога позивача в частині зобов`язання призначити позивачу пенсію з врахуванням доходів у вигляді заробітної плати, одержаних на території російської федерації, виходячи з офіційно встановленого курсу на дату призначення пенсії є передчасною та задоволенню не підлягає, адже спір в цій частині фактично не існує.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій, рішень.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Згідно ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позов підлягає до задоволення частково, то суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 429,44 грн. згідно квитанції №3897-6330-1914-1377 від 29.08.2023 на суму 858,88 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 77 від 25.04.2023 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.04.2023 про призначення пенсії на підставі п.8 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 10.06.1994 по 16.08.1994; з 13.12.1994 по 09.06.1995; з 15.12.1996 по 11.06.1997; з 27.07.2000 по 09.01.2001; з 23.02.2001 по 24.08.2001; з 23.01.2002 по 12.08.2002; з 25.12.2002 по 09.07.2003; з 28.01.2004 по 23.08.2004; з 07.10.2004 по 31.12.2004, з 07.01.2005 по 10.01.2005; з 03.02.2005 по 27.04.2005, з 01.05.2005 по 29.05.2005, з 01.06.2006 по 26.06.2006, з 01.07.2005 по 28.07.2005, з 01.08.2005 по 09.08.2005; з 08.11.2005 по 26.11.2005, з 05.12.2005 по 10.07.2006; з 28.11.2006 по 08.06.2007; з 27.10.2007 по 10.06.2008; з 16.09.2008 по 10.06.2009; з 26.09.2009 по 22.06.2010; з 27.08.2010 по 24.10.2010; з 24.11.2010 по 21.06.2011; з 09.09.2011 по 27.12.2011; з 20.01.2012 по 02.06.2012; з 16.06.2012 по 19.07.2012; з 24.07.2012 по 09.09.2012..

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) гривень 44 (сорок чотири) копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 03 листопада 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м.Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.