Справа № 580/3002/23
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3002/23 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Державної казначейської служби України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року (розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), м. Черкаси, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2023 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Державної казначейської служби України (далі - відповідач ) в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання, протягом тривалого часу, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі №580/4233/20;

- визнати протиправним рішення Державної казначейської служби України про взяття на облік, виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду №580/4233/20, за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою»;

- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо не нарахування з 13 жовтня 2021 року компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми;

- визнати протиправним ненадання Державною казначейською службою України повної відповіді ОСОБА_1 на лист від 14 березня 2023 року;

- зобов`язати Державну казначейську службу України надати ОСОБА_1 повну відповідь на його лист від 14 березня 2023 року;

- зобов`язати Державну казначейську службу України нарахувати з 13 жовтня 2021 року компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від 465712,66 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13400,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 у справі №580/4233/20 стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 недоотриману суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року у розмірі 465 712 гривень 66 копійок (з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті) шляхом безспірного списання коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України. 16.06.2021 Черкаським окружним адміністративним судом, на виконання рішення суду від 11.01.2021 був виданий виконавчий лист №580/4233/20. 08.07.2021 позивачем до Державної казначейської служби України, на виконання вище зазначеного рішення суду, направлена заява з додатками, про виконання рішення суду. Також позивачем до Державної казначейської служби України був направлений лист від 14.03.2023, в якому він просив повідомити: причини невиконання рішення суду у зазначений в законі строк; чи нарахована компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу, якщо так то зазначити період нарахування та суму; чи внесені дані про зазначене в даному листі рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, якщо так то вказати шлях яким позивач може з ним ознайомитись, якщо ні то зазначити причину; яким шляхом позивач може ознайомитись з матеріалами зібраними на виконання зазначеного в даному листі рішення суду. На вказаний лист Державною казначейською службою України, надано відповідь, в якій вказано, що відповідачем 12.07.2021 прийнято до виконання виконавчий лист Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/4233/20. Казначейством вживались заходи щодо виконання виконавчого листа по справі № 580/4233/20. Зазначений виконавчий лист не виконано за рахунок коштів, які передбачені за бюджетною програмою КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» (далі - Програма 0501150) у зв`язку із недостатністю коштів. У зв`язку із неможливістю виконати виконавчий лист по справі № 580/4233/20 протягом двох місяців з рахунків боржника - Державної судової адміністрації України, яка є головним розпорядником коштів Програмою 0501150, Казначейством зазначений виконавчий лист взято на облік за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» (далі - Програма 3504040) відповідно до пункту 33 Порядку № 845. Також вказано, що Державною казначейської служби України не нараховувалась компенсація передбачена законом, з тих підстав, що відсутня заява стягувача та не погашена заборгованість за рішенням суду. На інші питання відповідь не надана, тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним дії Державної казначейської служби України про взяття на облік виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду №580/4233/20, за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Визнано протиправним ненадання Державною казначейською службою України повної відповіді ОСОБА_1 на лист від 14 березня 2023 року.

Зобов`язано Державну казначейську службу України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідь на поставлені у заяві від 14 березня 2023 року питання №3 (щодо внесення даних до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою) та №4 (щодо ознайомлення з матеріалами зібраними на виконання відповідного рішення суду).

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, сторонами подано апеляційні скарги, в якій позивач просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити, а відповідач - рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 у справі №580/4233/20 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Черкаського апеляційного суду щодо виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року із застосуванням обмеження її нарахування сумою 47 230 грн. згідно частини 3 статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» із змінами та доповненнями, внесеними Законом України №553-ІХ від 13 квітня 2020 року. Стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 недоотриману суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року у розмірі 465 712 гривень 66 копійок (з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті) шляхом безспірного списання коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2021 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 в частині визнання протиправними дій Черкаського апеляційного суду щодо виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року із застуванням обмеження її нарахування сумою 47 230 грн. згідно частини 3 статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» із змінами та доповненнями, внесеними Законом України №553-ІХ від 13 квітня 2020 року - скасовано, в задоволенні позовних вимог в цій частині - відмовлено. В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 - залишено без змін.

16.06.2021 Черкаським окружним адміністративним судом, на виконання рішення суду від 11.01.2021 видано виконавчий лист №580/4233/20 про стягнення за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 недоотриманої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року у розмірі 465 712 гривень 66 копійок (з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті) шляхом безспірного списання коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України.

08.07.2021 позивачем до Державної казначейської служби України, направлена заява з додатками, про виконання вище зазначеного рішення суду та виконавчого документа, яка отримана відповідачем 12.07.2021.

Також позивач звернувся до Державної казначейської служби України із заявою від 14.03.2023, що надійшла до відповідача 17.03.2023 за вх. №Б-11-790 про виконання рішення суду у справі №580/4233/20.

У вказаній заяві позивач просив повідомити:

1.Причини невиконання рішення суду у зазначений в законі строк;

2.Чи нарахована компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу, якщо так то зазначити період нарахування та суму;

3.Чи внесені дані про зазначене в даному листі рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою? Якщо так то вказати шлях яким можна з ним ознайомитись. Якщо ні то зазначити причину;

4.Яким шляхом можна ознайомитись з матеріалами зібраними на виконання зазначеного в даному листі рішення суду.

Листом Державної казначейської служби України від 27.03.2023 № 5-11-11/5148 позивачу надана відповідь, яку позивач вважає неповною.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 5 Закону України «Про інформацію» встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Згідно статті 11 Закону України «Про інформацію» кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

В положеннях статті 7 вищезазначеного Закону встановлено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що спір з приводу оформлення позивачем звернення, між сторонами відсутній, а тому вищезазначене звернення позивача підлягає обов`язковому розгляду.

В силу положень ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» передбачені обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, зокрема письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Як вбачається з листа Державної казначейської служби України від 27.03.2023 № 5-11-11/5148 позивачу надана відповідь на питання щодо причини невиконання рішення суду у зазначений в законі строк, а саме: «зазначений виконавчий лист не виконано за рахунок коштів, які передбачені за бюджетною програмою КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» (далі - Програма 0501150) у зв`язку із недостатністю коштів. Також надана відповідь на питання щодо нарахування компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду, зокрема у листі зазначено, що згідно з пунктом 50 Порядку № 845, компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується за заявами стягувачів. Крім того, з приводу даного питання відповідач зазначив, що компенсація нараховується Казначейством після погашення основної заборгованості оскільки, на її суму впливає кількість днів прострочення платежу. Оскільки основна сума заборгованості за рішенням суду не погашена, то відсутні підстави для нарахування компенсації.

Отже відповідач у листі від 27.03.2023 № 5-11-11/5148 надав позивачу не повну відповідь, зокрема відповідь на питання позивача №3 (щодо внесення даних до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою) та №4 (щодо ознайомлення з матеріалами зібраними на виконання відповідного рішення суду) позивачу не надана.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що надана на його заяву інформація не може вважатися повною, адже не містить відповідей на всі поставлені у зверненні питання.

Щодо посилання відповідача на те, що позивач може звернутись за вказаними у відзиві на позов номерами телефонів для отримання інформації щодо виконання відповідного виконавчого листа, судом не приймається до уваги, оскільки не узгоджується з положеннями ст. ст. 15, 19 Закону України «Про звернення громадян».

Натомість, суд звертає увагу, що відповідачем не повідомлено позивача про наслідки розгляду питань №3 та №4, що зазначені у заяві позивача від 14.03.2023. Позивач у позовній заяві зазначив, що відповіді на питання №1 та №2 заяви від 14.03.2023 отримав, а тому суд приходить до висновку, що спір з приводу розгляду відповідачем питань №1 (щодо причини невиконання рішення суду у зазначений в законі строк) та №2 (щодо нарахування компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду) що зазначені у заяві позивача від 14.03.2023, між сторонами відсутній.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо визнання протиправним ненадання Державною казначейською службою України повної відповіді ОСОБА_1 на лист від 14 березня 2023 року підлягає задоволенню.

Разом з тим, позовна вимога щодо зобов`язання Державної казначейської служби України надати ОСОБА_1 повну відповідь на його лист від 14 березня 2023 року підлягає частковому задоволенню, як похідна від вищезазначеної позовної вимоги, з огляду на те, що на частину питань, а саме на два з чотирьох, відповідач надав відповідь.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним рішення Державної казначейської служби України про взяття на облік, виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду №580/4233/20, за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою», колегі суддів зазначається наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» (далі - рішення суду), та особливості їх виконання встановлені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 вказаного Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Виконання рішення суду про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для виконання рішень суду, що гарантовані державою, відповідальним виконавцем якої він є.

Частиною 2 ст. 3 вказаного Закону визначено, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Відповідач, в обґрунтування своєї позиції щодо взяття на облік виконавчого листа за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою», посилається на п. 33 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45).

Відповідно до п. 33 вказаного Порядку у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника. У разі встановлення боржнику відповідних бюджетних асигнувань після передачі до Казначейства документів та відомостей орган Казначейства здійснює заходи, спрямовані на безспірне списання коштів з рахунків боржника, визначені цим Порядком.

Норми цього пункту не застосовуються до безспірного списання з боржника за видатками, які фінансуються з місцевих бюджетів відповідно до Бюджетного кодексу України, та у разі, коли стягувачами є особи, визначені у частині другій статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Отже, посилання відповідача на положення п. 33 вищевказаного Порядку не приймаються судом до уваги, з огляду на те, що вони не можуть бути застосовані в силу ч. 2 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду справи №580/4233/20 судами першої та апеляційної інстанції досліджувалось питання щодо стягнення за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 недоотриманої суддівської винагороди шляхом безспірного списання коштів, зокрема у виконавчому листі чітко зазначено, що стягнення має відбуватись з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України.

У матеріалах справи відсутні докази, щодо встановлення судом зміни способу або порядку виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 у справі №580/4233/20.

Крім того, Державна судова адміністрація України надала відповідь від 28.07.2021 № 11-14731/21 на лист Державної казначейської служби України від 23.07.2021 №13-06-06/15246, у якому зазначила, що рішення суду у справі №580/4233/20 підлягає виконанню саме за рахунок бюджетної програми КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», а тому у відповідача були відсутні підстави для зміни бюджетної програми.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовна вимога щодо визнання протиправним рішення Державної казначейської служби України про взяття на облік, виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду №580/4233/20, за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» підлягає частковому задоволенню, з огляду на те, що необхідно визнати протиправними дії Державної казначейської служби України про взяття на облік, виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду №580/4233/20, за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою», оскільки матеріали справи не містять доказів прийняття відповідачем відповідного рішення.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання, протягом тривалого часу, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі №580/4233/20.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Частина 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно ч. 1 ст. 13 Законом України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

В силу ч. 1 ст. 18 Законом України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 23.07.2021 звернувся до Державної судової адміністрації України з листом №13-06-06/15246 про безспірне списання коштів.

Листом від 28.07.2021 № 11-14731/21 Державна судова адміністрація України, повідомила, що рішення суду у справі №580/4233/20 підлягає виконанню за рахунок бюджетної програми КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», а тому у відповідача були відсутні підстави для зміни бюджетної програми .

10.09.2022 відповідач звернувся до Державної судової адміністрації України з листом №12-06-06/12255 щодо недостатності залишку бюджетних призначень для виконання рішень суду за бюджетної програми КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», з вимогою вжити заходів для встановлення асигнувань або вчинення інших дій спрямованих на виконання всіх судових рішень за якими виступає ДСА України. А також зазначив про необхідність щомісячного повідомлення про вжиті заходи.

Листом від 07.10.2022 Державна судова адміністрація України повідомила відповідача, що за результатами аналізу ефективності використання бюджетних коштів та в разі виявлення резервів буде підготовлено проект розпоряджень до Кабінету Міністрів України щодо здійснення перерозподілу між зазначеними бюджетними програмами для виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Отже, відповідачем вчинялись дії щодо примусового виконання відповідного судового рішення, шляхом надіслання на адресу ДСА України вищезазначених листів (вимоги і запити), а тому позовна вимога щодо визнання протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання, протягом тривалого часу, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі №580/4233/20 задоволенню не підлягає, оскільки законодавством не встановлені чіткі строки виконання судового рішення, а поняття «тривалого часу» є оціночним. Натомість позивачем не оскаржується своєчасність вчинення виконавчих дій, строки яких передбачені законом.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо не нарахування з 13 жовтня 2021 року компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми та про зобов`язання Державної казначейської службу України нарахувати з 13 жовтня 2021 року компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від суми 465712,66 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Таким чином, законодавством встановлено строк перерахування коштів стягувачу з дня надходження бюджетних коштів, необхідних для виплати.

У матеріалах справи відсутні докази щодо надходження коштів до центрального органу виконавчої влади для відповідної виплати.

Крім того, відповідно до статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до положень п. 50 Порядку №845 Компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується за заявами стягувачів: казначейством, якщо боржником є державний орган; державним виконавцем, якщо боржником є підприємство, установа, організація або юридична особа, зазначені в пункті 48 цього Порядку.

Тобто, компенсація нараховується Казначейством на підставі заяви стягувача.

Натомість, у матеріалах справи відсутні докази подання заяви позивачем про нарахування йому компенсації, також відсутні докази щодо надходження коштів до центрального органу виконавчої влади для відповідної виплати, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо не нарахування з 13 жовтня 2021 року компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми та про зобов`язання Державної казначейської службу України нарахувати з 13 жовтня 2021 року компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від суми 465712,66 грн є передчасними і не підлягають до задоволення.

Щодо посилання позивача, на те, що законодавством не передбачено обов`язку стягувача подавати заяву про нарахування компенсації, оскільки постанова КМУ №845 від 03.08.2011 суперечить положенням Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не приймається судом до уваги, з огляду на те, що положеннями Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» регулюються, зокрема особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу, строки та підстави відповідної компенсації, а вищезазначеною постановою КМУ №845 затверджено відповідний порядок нарахування вказаних виплат. Зокрема подання стягувачем заяви про виплату компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів не суперечить нормам Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першо інстанції дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Державної казначейської служби України - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль