Справа № 520/25481/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

01 листопада 2023 р. справа №520/25481/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без повідомленням (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Третього відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі за текстом - відповідач, суб"єкта владних повноважень, владний суб"єкт, орган публічної адміністрації, адміністративний орган, Відділ) про визнання протиправними дій та спонукання до внесення змін в актовий запис, -

встановив:

Позивач в порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною бездіяльності Третього відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, яка полягає у відмові внести зміни в запис акту про шлюб від 18.06.1967 року № 12, складений Пастирською с/р Смілянського району Черкаської області, на момент реєстрації шлюбу - Златопільський райбюро ЗАГС Кіровоградської області, змінив прізвище нареченого до і після шлюбу з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 »; 2) зобов`язання Третього відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни в запис акту про шлюб № 12 від 18.06.1967 року, складений Пастирською с р. Смілянського району Черкаської області (на момент реєстрації народження - Златопільський райбюро ЗАГС Кіровоградської області), змінив прізвище нареченого до і після шлюбу з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що суб`єкт владних повноважень протиправно ухилився від виконання покладеного законодавством обов`язку, вчинивши протиправну відмову у виправленні відомостей акту цивільного стану.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що під час розгляду матеріалів справи з`ясувалось, що актовий запис про народження заявника №12 від 18.06.1967 року, по Пастирській с/раді Смілянського району Черкаської області складено українською мовою. Відповідно до п.2.12 Правил гр. ОСОБА_1 відмовлено у внесенні змін до актового запису цивільного стану. Таким чином, висновок про відмову складено згідно вимог діючого законодавства України. Виходячи з вищевикладеного, відділ заперечує в частині позовних вимог щодо визнання протиправним бездіяльність відділу. В частині позовних вимог щодо внесення змін до актового запису про шлюб № 12 від18.06.1967 року, складеного Пастирською с/радою Смілянського району Черкаської області змінивши прізвище нареченого до та після шлюбу з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 , відповідач не заперечує.

Додатково відповідач зазначив, що при розгляді матеріалів у судовому порядку, згідно вимог Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції від 14.01.2011 року, внесення змін до актових записів цивільного стану відбувається за місцем зберігання актового запису. Таким чином, органом державної реєстрації актів цивільного стану, що має бути зобов`язаний вчинити певні дії (внести зміни, доповнення до актового запису) є відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем складання та зберігання актових записів (в даному випадку - Смілянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Суд, вивчивши доводи усіх наявних у справі документів учасників спору, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 було складено російською мовою і прізвище позивача вказано російською мовою - « ОСОБА_1 ».

З 18.06.1967р. перебуває у шлюбі із громадянкою України - ОСОБА_4 (після одруження - ОСОБА_4 ), у свідоцтві про шлюб серії № НОМЕР_2 , яке складено українською мовою, прізвище позивача та прізвище дружини вказано « ОСОБА_1 ».

Згідно з паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 українською прізвище позивача було вказано - « ОСОБА_1 », а російською « ОСОБА_1 ».

У довідці №1181 Державної податкової адміністрації по Комінтернівському району м. Харкова про надання ідентифікаційного коду прізвище позивача вказано - « ОСОБА_1 ».

Заявником було ініційовано процедуру внесення змін до актового запису про шлюб №12, складеного 18.06.1967р. Пастирською с/р Смілянського району Черкаської області в частині виправлення прізвища нареченого до та після реєстрації шлюбу на - " ОСОБА_1 ".

За цим зверненням суб`єктом владних повноважень - Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків) було вчинено відмову, оформлену Висновком від 26.08.2023р. та умотивовану тим, що у копії актового запису про народження №18 за 1942 рік (дата реєстрації народження відсутня), складений Пастирською с/р Смілянського району Черкаської області, значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис складено українською мовою.

Стверджуючи про невідповідність закону вчиненого суб`єктом владних повноважень управлінського волевиявлення у вигляді відмови у формі висновку, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що в Україні як у правовій державі, де проголошена дія верховенства права та найвищою соціальною цінністю є людина, згідно з ст.ст. 1, 3, 8, ч.2 ст.19, ч.1 ст.68 Конституції України усі без виключення суб`єкти права (учасники суспільних відносин) зобов`язані дотримуватись існуючого правового порядку, утримуючись від використання права на "зло"/зловживання правом, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати покладені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом, і тому до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Суспільні відносини з приводу державної реєстрації актів цивільного стану унормовані, насамперед, приписами Закону України від 01.07.2010р. №2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі за текстом - Закон України від 01.07.2010р. №2398-VI), Цивільного кодексу України, Сімейного кодексу України, а права фізичних осіб - громадян на достовірність відомостей актів цивільного закону додатково гарантовані, зокрема, нормами Закону України від 13.01.2011р. №2939-VI «Про доступ до публічної інформації».

Так, у розумінні ч.1 ст.2 Закону України від 01.07.2010р. №2398-VI актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 ст.3 Закону України від 01.07.2010р. №2398-VI визначено, що відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

За приписами ч.1 ст.6 Закону України від 01.07.2010р. №2398-VI відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Як то указано у ч.1 ст.8 Закону України від 01.07.2010р. №2398-VI, діяльність органів державної реєстрації актів цивільного стану ґрунтується на принципах додержання законності, захисту прав і законних інтересів громадян та держави, додержання таємниці державної реєстрації актів цивільного стану, належного документального оформлення проведеної державної реєстрації.

Відповідно до ст.9 Закону України від 01.07.2010р. №2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню. (ч.ч.1-3 ст.9).

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України від 01.07.2010р. №2398-VI внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях.

Правила державної реєстрації народження фізичної особи та державної реєстрації шлюбу викладені законодавцем у приписах ст.ст.13 і 14 Закону України від 01.07.2010р. №2398-VI.

Підстави для вчинення органом публічної адміністрації управлінського волевиявлення з приводу відмови у державній реєстрації актів цивільного стану сформульовані законодавцем у положеннях ст.21 Закону України від 01.07.2010р. №2398-VI, де указано, що у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо: 1) державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; 2) державна реєстрація повинна проводитися в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; 3) з проханням про державну реєстрацію звернулася недієздатна особа або особа, яка не має необхідних для цього повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України від 01.07.2010р. №2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно з ч.3 ст.22 Закону України від 01.07.2010р. №2398-VI заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану, а у силу застереження ч.4 ст.22 Закону України від 01.07.2010р. №2398-VI зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

На подальший розвиток приписів ч.5 ст.9 Закону України від 01.07.2010р. №2398-VI наказом міністерства юстиції України від 12.01.2011р. №96/5 були затверджені Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011р. за №55/18793; далі за текстом - Правила №96/5).

Пунктами 1.1, 1.5, 1.7 Правил №96/5 передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами, шляхом їх формування та реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на яких заявники за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у них, проставляють власні підписи.

Працівник відділу державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, звіряє відомості, зазначені заявником у заяві, з паспортом або паспортним документом. Суперечливі дані в документах письмово пояснюються заявником. Документи, які мають необумовлені виправлення, підчистки або викликають сумніви щодо їх достовірності, перевіряються особливо ретельно та у разі потреби направляються для проведення їх експертизи до судово-експертної установи Міністерства юстиції України (за рахунок заявника). Відомості про акти цивільного стану, зазначені заявником у заяві, перевіряються в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

У разі зберігання актового запису цивільного стану (метричного запису) у державному архіві внесення змін до актового запису (метричного запису) проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.6, 2.7, 2.11 Правил №96/5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) при пред`явленні паспорта або паспортного документа.

Реєстрація заяв про внесення змін до актових записів цивільного стану, поданих до відділу державної реєстрації актів цивільного стану заявником особисто та отриманих від інших відділів, проводиться у журналі обліку заяв встановленої форми.

Разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

На підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Якщо актовий запис цивільного стану, до якого потрібно внести зміни, зберігається в архіві іншого відділу державної реєстрації актів цивільного стану України, то відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, надсилає відповідний запит щодо підтвердження відповідності відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян даним паперового носія актового запису цивільного стану, яке в подальшому додається до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян у відповідній справі. Копія актового запису цивільного стану направляється, якщо про необхідність її надіслання було зазначено у запиті.

Факти, зазначені в заяві, а також записи у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану та в інших поданих заявником документах, якщо вони викликають сумніви щодо їх достовірності, можуть бути перевірені відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом направлення запитів до відповідних установ, організацій для затребування необхідних документів.

У зв`язку з цим суд звертає увагу на те, що п.2.13 Правил №96/5 визначені підстави для внесення змін в актові записи цивільного стану, якими, зокрема, є постанова адміністративного суду

У свою чергу, п.2.15 Правил №96/5 установлено, що висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану складається, зокрема, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості)

Згідно п.2.16 вказаних Правил зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. На підставі висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану про виправлення помилок, доповнення запису відомостями тощо виправляються або доповнюються відповідні відомості в актових записах, які зазначено у висновку.

Пунктом 2.12 Правил №96/5 установлено, що на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Хоча національний закон України прямо і не згадує про існування такого права фізичної особи - громадянина як право на достовірність відомостей актів (записів) цивільного стану, але з огляду на положення ст.294 Цивільного кодексу України суд доходить до переконання про те, що поряд із правом на виправлення перекручень імені фізичної особи кожна фізична особа має матеріальний інтерес у достовірності відомостей складених відносно себе актів (записів) цивільного стану.

Оскільки у розумінні п.7 ч.1 ст.4 КАС України органи державної реєстрації актів цивільного стану належать до кола суб`єктів владних повноважень, то відомості вчинених актів цивільного стану відповідають наведеному у ч.1 ст.1 Закону України від 13.01.2011р. №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» визначенню публічної інформації як відображеної та задокументованої будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформації, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

При цьому, у силу п.3 ч.1 ст.10 Закону України від 13.01.2011р. №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» кожна особа має право вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе.

За правилами ч.4 ст.6 Закону України «Про захист персональних даних» первинними джерелами відомостей про фізичну особу є: видані на її ім`я документи; підписані нею документи; відомості, які особа надає про себе.

Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07 липня 1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по- батькові, місця і дати народження).

У пункті 11 вказаної постанови зазначено, що суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести.

Таким чином встановлення неправильності в актовому записі про шлюб позивача породжує для нього юридичні наслідки, а оскільки чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, то позивач у зв`язку з цим не має іншої можливості виправити допущені у них помилки, усунення яких можливо лише у судовому порядку шляхом встановлення неправильності в актовому записі про його шлюб.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка міститься у постановах від 14.11.2018 у справі №425/2737/17 та від 23.01.2019 у справі №807/45/17, у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану, суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.04.1950 р., російською мовою прізвище позивача та його батьків записано як « ОСОБА_1 ».

Судом встановлено та підтверджується відомостями у спірному висновку, що позивачем до відповідної заяви надано:

1) копію паспорту громадянина України НОМЕР_4 , виданого Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 02.06.1997р.;

2) копію актового запису про народження №18 за 1942 рік, складену Пастирською с/р Смілянського району Черкаської області.

Окрім того, позивачем надано до суду копії паспорту та РНОКПП, відповідно до яких прізвище позивача зазначене як « ОСОБА_1 ».

З огляду на викладене, суд вважає, що за наявності сукупності вказаних вище документів наявні достатні підстави для внесення змін до актового запису цивільного стану про шлюб №12 від 18.06.1967 року.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

З положень частин 1 і 2 ст.77 КАС України у поєднанні з приписами ч.4 ст.9, абз.2 ч.2 ст.77, частин 3 і 4 ст.242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - «баланс вірогідностей».

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не підтвердженого документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не означає реального існування такої обставини.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч.1 ст.77 та ч.2 ст.77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020р. по справі №520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону було викладено Верховним Судом у постанові від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав та інтересів та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності свого висновку про відмову у внесенні змін до актового запису №12 від 18.06.1967 про шлюб, в частині виправлення прізвища позивача з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » та факти, зазначені в заяві, та в інших поданих заявником документах, не були перевірені відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом направлення запитів до відповідних установ, організацій для затребування необхідних документів.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача внести зміни до актового запису про шлюб №12, складеного 18.06.1967, суд зазначає таке.

Згідно із ч.ч.3, 4 ст.22 Закону №2398-VI заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

За змістом пунктів 1.1, 1.5, 1.7, 2.1, 2.7, 2.12, 2.16.14, 2.18 - 2.23 Правил №96/5 внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) при пред`явленні паспорта або паспортного документа.

На підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

На підставі висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану про виправлення помилок, доповнення запису відомостями тощо виправляються або доповнюються відповідні відомості в актових записах, які зазначено у висновку.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у пункті 2.28 цього розділу.

Висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичного представництва чи консульської установи України про внесення змін до актового запису цивільного стану складається у двох примірниках, з яких один разом із зібраними документами надсилається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису цивільного стану, до якого вносяться зміни. Другий примірник залишається у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичному представництві чи консульській установі України за місцем його складання. Якщо актовий запис цивільного стану, у який потрібно внести зміни, міститься в даному відділі державної реєстрації актів цивільного стану, висновок складається в одному примірнику.

Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається або надсилається для вручення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його проживання свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану. На свідоцтві проставляється штамп "Повторно". Свідоцтво про державну реєстрацію, подане заявником для внесення змін, анулюється та знищується у встановленому порядку.

Суд зазначає, що актовий запис цивільного стану №12 від 18.06.1967 року не зберігається у відповідача, але на нього, як на орган державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, покладено обов`язок щодо розгляду заяви позивача про внесення змін до актового запису цивільного стану шляхом складення відповідного висновку та надіслання його до відділу державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану.

Таким відділом є Смілянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Заявник у позові просить покласти на відповідача обов`язок внести зміни до актового запису цивільного стану, який зберігається в іншому відділі державної реєстрації, а відтак обраний спосіб захисту є неналежним і суперечить законодавству, яке регулює спірні правовідносини.

Згідно ст.ст.5, 9 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням викладеного вище суд дійшов висновку про те, що права та інтереси позивача мають бути захищені в іншій, ніж зазначено позивачем, спосіб шляхом покладення на відповідача обов`язку скласти висновок про внесення змін до актового запису про шлюб №12 від 18.06.1967 року в частині виправлення прізвища позивача з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » і направлення його до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання цього актового запису.

При цьому, кваліфікуючи реально вчинене у спірних правовідносинах управлінське волевиявлення суб`єкта владних повноважень, суд виходить із того, що за загальним правилом під рішенням суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмовий акт, під дією суб`єкта владних повноважень слід розуміти вчинок посадової/службової особи, під бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти невиконання обов`язків, під відмовою суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмово зафіксоване діяння з приводу незадоволення звернення приватної особи.

За змістом правових позицій постанови Верховного Суду від 03.06.2020р. у справі №464/5990/16-а та постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022р. у справі №9901/276/19 протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень є зовнішня форма поведінки (діяння) органу/посадової особи у вигляді неприйняття рішення (нездійснення юридично значимих дій) у межах компетенції за наявності фізичної змоги реалізувати управлінську функцію.

У ході розгляду справи судом достеменно встановлено, що у спірних правовідносинах суб"єктом владних повноважень було вчинено не бездіяльність, а відмову, оформлену висновком від 26.08.2023р.

Тому позов за цим епізодом до задоволення не підлягає.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), вичерпно реалізував існуючі правові механізми з`ясування об`єктивної істини; надав розгорнуту оцінку усім юридично значимим факторам та обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Вийти за межі позову.

Визнати протиправним та скасувати висновок Третього відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 26.08.20232р. про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану в частині відмови у внесенні змін до актового запису про шлюб №12 від 18.06.1967р., складений Пастирською с/р Смілянського району Черкаської області.

Зобов`язати Третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скласти і направити до Смілянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) висновок про внесення змін до складеного Пастирською с/р Смілянського району Черкаської області актового запису про шлюб №12 від 18.06.1967 з прводу виправлення прізвища ОСОБА_1 з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя А.В. Сліденко