Справа № 599/2173/23
Суддя: Чорна В. Г.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 599/2173/23
Номер провадження 2-а/599/19/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2023 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого суду судді Чорної В.Г. при секретарі Грицай О.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Зборові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7619910 від 28 серпня 2023 року, згідно якої вона керувала транспортним засобом SCODA OCTAVIA TOUR державний номерний знак НОМЕР_1 із швидкістю 96 км/год при допустимій 50 км/год на а/д с.Смиківці МЗО 157 км, чим порушила п.12.9.б ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відомості викладені в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності, оскільки вона не порушувала ПДР.

Від представника Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Тернопільській області надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого відповідач позов не визнає, заперечує проти нього та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, так як поліцейський роти № 1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП старший лейтенант поліції Панчишин В.П. виносячи постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , діяв в межах, наданих йому законом повноважень. Після розгляду справи позивача ознайомлено зі змістом оскаржуваної постанови та вручена копія постанови. Зазначає, що в адміністративному позові позивач не наводить жодних аргументів та доказів щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення та скасування оскаржуваної постанови. Таким чином, поліцейський, як посадова особа яка виконує посадові інструкції, оцінивши докази щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись чинними нормативно-правовими актами України та своєю правосвідомістю, встановив порушення позивачем Правил дорожнього руху України та виніс оскаржувану постанову. Дій, які б обмежили права позивача при розгляді справи вчинено не було. Штраф накладено за частиною 1 статті 122 КУпАП в межах санкції за це правопорушення. Дані обставини свідчать про доведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, за яке позивача піддано адміністративному стягненню. Вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП розглядаються органами Національної поліції (ч. 1ст. 222 КУпАП).

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонений сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст.10,11 КУпАП).

Нормами ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП. Відповідно суд розглядає дану категорію справ у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Постановою в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7619910 від 28 серпня 2023 року, згідно якої позивач керувала транспортним засобом SCODA OCTAVIA TOUR державний номерний знак НОМЕР_1 із швидкістю 96 км/год при допустимій 50 км/год на а/д с.Смиківці МЗО 157 км, чим порушила п.12.9.б ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Підставою для накладення інспектором поліції штрафу може бути фото- та відеофіксація, а також показання свідків. Представником відповідача до відзиву додано диск з відеофіксацію з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксований факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем та процес винесення оскаржуваної постанови. Так, відеозаписом чітко зафіксовано керування позивачем транспортним засобом SCODA OCTAVIA TOUR державний номерний знак НОМЕР_1 із швидкістю 96 км/год при допустимій 50 км/год на а/д с.Смиківці МЗО 157 км.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, які вказують на те, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Суд вважає, що заперечення позивача щодо безпідставності винесення постанови спростовуються вищевказаними доказами та звернення її до суду пов`язане не із захистом порушених прав у сфері публічно-правових відносини, а є обранням останньою способу захисту на уникнення адміністративної відповідальності.

Таким чином судом встановлено, що оскаржувана постанова відповідає вимогам чинного законодавства, поліцейським роти № 1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП при винесенні постанови про адміністративне правопорушення дотримано положення ст.ст. 280, 283 КУпАП, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 та на підтвердження вини позивача у вчиненні правопорушення надано відео із нагрудного реєстратора.

Враховуючи вищевикладене, те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7619910 від 28 серпня 2023 року відповідає вимогам чинного законодавства, суд приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи положення ст.139 КАС України, судові витрати, у разі прийняття судом рішення про залишення позову без задоволення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 2, 9, 72-78, 245, 246, 255, 271, 272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

відмовити в задоволенні позовних вимог адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАТ № 7619910 від 28 серпня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті 02 листопада 2023 року. Повний текст рішення складено 02 листопада 2023 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Зборівський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного судупротягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Зборівського

районного суду Чорна В. Г.