Справа № 140/259/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 140/259/23 пров. № А/857/8167/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року (прийняте за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у м. Луцьку суддею Андрусенко О.О.) у справі № 140/259/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області (далі - Відділ) Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека) та просив скасувати постанову від 26.12.2022 № 350551.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 26.12.2022 № 350551 на підставі абзацу третього частини 1 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ) за порушення вимог статті 48 цього Закону до ОСОБА_1 як до перевізника застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000 грн.

Позивач не погоджується із вказаною постановою та зазначає, що хоча він є власником транспортного засобу, але не здійснював перевезення вантажу на замовлення, тобто, не діяв як автомобільний перевізник. Вказує, що його знайомий ОСОБА_2 , який у нього не працює, користувався транспортним засобом для власних потреб. Відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт адміністративно-господарські штрафи застосовуються виключно до автомобільних перевізників, у той же час ОСОБА_2 діяв як фізична особа на власний розсуд, тому позивач вважає, що не повинен нести відповідність за його дії. Крім того, в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 30.11.2022 зазначено, що водій ОСОБА_2 надав державним інспекторам видаткову накладну № 4983 від 30.11.2022, згідно якої постачальник ПрАТ Рафалівський кар`єр продав покупцю ОСОБА_2 23,4 т щебеню.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив Відділ Укртрансбезпеки, який вважає, що рішення суду першої інстанції не враховує всіх обставин справи, прийняте з порушенням норм матеріального права. Тому просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови стала відсутність у водія ОСОБА_2 товарно-транспортної накладної на товар, що самим водієм не заперечувалося під час складання акта, який він підписав власноручно і додаткових пояснень не надавав. Вказує на те, що позивач є власником транспортного засобу яким перевозився вантаж, здійснює підприємницьку діяльність як ФОП і основним видом його діяльності є вантажний автомобільний транспорт (КВЕД 49.41), тобто є автомобільним перевізником. Тому саме до нього застосовано адміністративно-господарський штраф. При цьому зазначає, що встановлення обставин щодо перебування водія і перевізника у трудових відносинах не відноситься до його повноважень. Вважає, що доводи позивача про те, що автомобіль був наданий ОСОБА_2 , як його другові для використання у власних цілях не підлягають врахуванню, оскільки для передачі автомобіля у користування необхідно було оформити тимчасовий реєстраційний талон, який би засвідчував належне користування ОСОБА_2 автомобілем позивача і дозволяв зробити висновки, що позивач у цій ситуації не є автомобільним перевізником.

Також звертає увагу на те, що позивач був повідомлений про розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, проте жодних пояснень, зокрема, аналогічних тим, що він наводить у позовній заяві, не надавав під час розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділом державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті у період 28.11.2022 до 04.12.2022, затвердженим начальником вказаного Відділу 25.11.2022, та згідно із направленням на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 25.11.2022 № 013467, державним інспектором Відділу 30.11.2022 проведена рейдова перевірка (місце перевірки: 382 км а/д М-07; дата і час перевірки: 30.11.2022, 16:00) транспортного засобу марки DAF ХF 95.430, номерний знак НОМЕР_1 , про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 30.11.2022 № 333575.

Вказаним актом рейдової перевірки встановлено, що водій ОСОБА_2 здійснював керування транспортним засобом марки DAF ХF 95.430, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , та зафіксовано порушення статті 48 Закону № 2344-ІІІ, а саме під час здійснення внутрішніх вантажних перевезень відсутня товарно-транспортна накладна на вантаж, а є видаткова накладна № 4983 від 30.11.2022. Акт перевірки підписаний водієм ОСОБА_2

06.12.2022 відповідач надіслав позивачу рекомендованим листом (вручений 12.12.2022) повідомлення від 05.12.2022 № 44899/22/24-22 про розгляд 26.12.2022 з 10 по 12 годину справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, виявлених під час рейдової перевірки.

26.12.2022 в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті прийняв постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 350551, відповідно до якої за відсутність документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 вказаного Закону, з перевізника ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000,00 грн.

Вважаючи прийняту відповідачем постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував це тим, що оскільки суду не надано доказів того, що позивач у цьому випадку є автомобільним перевізником, а водій ОСОБА_2 є його найманим працівником, суд дійшов висновку, що підстави для застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу згідно абзацу третього частини першої статті 60 Закону № 2344-III відсутні.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі Закон № 2344-ІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;

документи на вантаж - документи, визначені відповідно до Митного кодексу України, законів України Про транспортно-експедиторську діяльність, Про транзит вантажів, інших актів законодавства, в тому числі міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, які необхідні для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом;

рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт;

товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Статтею 5 Закону № 2344-ІІІ визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Пунктом 21 Порядку №1567 передбачено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» обумовлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: -для автомобільного перевізника: документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

дата і місце складання;

вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;

пункти завантаження і розвантаження.

Абзацом 2 частини 2 статті 49 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Отже, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів.

Згідно з абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як уже встановлено судом, під час перевірки було виявлено порушення вимог абзацу 3 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки у водія ОСОБА_2 була відсутня товарно-транспортна накладна на товар, який він перевозив.

Такий висновок зроблено в акті перевірки від 30.11.2022 № 333575.

Як наслідок, за порушення вимог додержання законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, посадовою особою Відділу державного контролю (нагляду) у Волинській області було складено постанову від 26.12.2022 № 350551, відповідно в якій міститься інформація про вчинене порушення та визначений адміністративно-господарський штраф, застосований у відповідності із частиною 1 абзацом 3 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Разом з тим, як стверджує позивач, вказаний транспортний засіб ним було передано знайомому ОСОБА_2 для власних потреб, про що свідчить наявність у водія при проведенні перевірки відповідного свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу.

Щодо наведеного, колегія суддів зазначає таке.

Судом встановлено, що актом перевірки зафіксовано загальні відомості про автомобіль (марка, номерний знак), серія і номер свідоцтва про реєстрацію, дані про водія. Проте, в акті перевірки не вказано інформацію про вантаж, хто є його відправником та одержувачем, відсутні пояснення водія про те від кого та куди він здійснює перевезення.

Висновок відповідача про те, що перевізником виступає позивач ґрунтується лише на тому, що транспортний засіб, яким здійснювалось перевезення зареєстровано за ОСОБА_1 (вказана обставина не є спірною).

Суд зазначає, що акт перевірки - це лише один із доказів, який повинен братися до уваги під час розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт. Чинним законодавством не визначено такий акт як єдиний доказ вчинення правопорушення перевізником. Цей документ є лише службовим документом, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлення порушень вимог чинного законодавства відповідними суб`єктами, однак наведені в акті обставини повинні бути підтвердженні іншими доказами.

Колегія суддів зазначає, що під час проведення перевірки та розгляду справи відповідач повинен встановити всі обставини, які призвели до порушення вимог законодавства.

З акта перевірки від 30.11.2022 № 333575 видно, що на момент проведення перевірки керування транспортним засобом марки DAF ХF 95.430, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , здійснював водій ОСОБА_2 . При цьому, доказів, що ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах із позивачем матеріали справи не містять.

У видатковій накладній № 4983 від 30.11.2022, яка була пред`явлена ОСОБА_2 державному інспектору під проведення рейдової перевірки, зазначено, що постачальником товару (щебінь) є ПАТ Рафалівський кар`єр, а покупцем є ОСОБА_2 .

Отже, з матеріалів справи видно, що на час здійснення рейдової перевірки 30.11.2022 автомобіль марки DAF ХF 95.430, номерний знак НОМЕР_1 хоч і належав позивачу на праві власності, проте перебував у користуванні ОСОБА_2 , який і керував вказаним транспортним засобом у власних потребах.

З огляду на викладені норми та встановлені факти, слід відмітити, що існують виключення в разі перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб. При цьому, товарно-транспортна накладна суб`єктом господарювання повинна бути обов`язково оформлена, при здійсненні перевезення вантажу автомобільним транспортом на договірних умовах. У цьому ж випадку транспортний засіб передано позивачем ОСОБА_2 для використання його у власних потребах, а не для здійснення господарської діяльності.

Щодо доводів позивача про те, що для належного підтвердження користування автомобілем позивачу необхідно було оформити тимчасовий реєстраційний талон. Колегія суддів зазначає таке.

Стаття 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачає право власнику автомобіля, або водію довіряти у встановленому порядку право користування і розпорядження приватним транспортним засобом іншій особі, яка має відповідне право на керування.

При цьому, факт передачі такого транспортного засобу в користування може бути підтверджено наявністю відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та не вимагає від особи оформляти будь-які додаткові документи.

З наведеного видно, що для керування «чужим» транспортним засобом оформляти в обов`язковому порядку тимчасовий реєстраційний талон не потрібно - вимог про його обов`язкове оформлення в законодавстві немає, тому у цьому випадку надання ОСОБА_2 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу засвідчувало те, що цей транспортний засіб наданий йому власником у користування.

Доводи скаржника про те, що позивач був повідомлений про розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, проте жодних пояснень, зокрема, аналогічних тим, що він наводить у позовній заяві, не надавав під час розгляду справи, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки суд не може обмежити право позивача довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих пояснень і доказів, що надавались під час проведення перевірки чи розгляду справи відповідачем.

Таким чином, з огляду на положення Закону № 2344-ІІІ та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, суд вважає, що позивач в спірних правовідносинах не виступав, як суб`єкт господарювання, яким порушено правила здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту, що у свою чергу свідчить про відсутність обґрунтованих підстав для застосування до нього адміністративно-господарського штрафу передбаченого ст.60 Законом № 2344-ІІІ.

Доказів зворотнього представником відповідача, у порушення абз. 1 - 2 ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не наведено, будь-якого обґрунтування правомірності винесеної постанови, до матеріалів справи не додано.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов підлягає до задоволення повністю у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 26.12.2022 № 350551.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року у справі № 140/259/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин