Справа № 160/19615/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій позивач просить:
-визнати протиправним та скасувати наказ №458 о/с від 14.07.2023 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в частині, що стосується майора поліції ОСОБА_1 щодо переведення для подальшого проходження служби до ГУНП в Донецькій області, звільнивши його з посади заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції;
- стягнути з відповідача на користь майора поліції ОСОБА_1 грошове забезпечення, яке є різницею за час виконання нижче оплачуваної роботи з 17 липня 2023 року по день фактичного поновлення на посаді заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він з 2002 року проходить службу в органах Національної поліції, з грудня 2022 року займав посаду заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції. 14.07.2023 наказом по особовому складу Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області №458 о/с його було звільнено з посади заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції в межах переведення для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 17.07.2023. Про прийняття оскаржуваного наказу позивач дізнався 15.07.2023 шляхом отримання повідомлення в месенджері «WhatsАрр», в якому було надіслано наказ без підпису і печатки та в телефонній розмові повідомлено про необхідність 17.07.2023 з`явитись вже за новим місцем несення служби в м.Покровськ. Позивач наголошує, що станом на день подання даного позову йому так і не надали для ознайомлення ані сам наказ №458 о/с з підписом керівника та печаткою, ані документи, що стали підставою для його прийняття. Крім того, з наказом №298 о/с Головного управління Національної поліції в Донецькій області, яким його було призначено старшим інспектором сектору ювенальної превенції відділу превенції Волноваського районного відділу поліції з 17.07.2023 позивач фактично був ознайомлений лише 20.07.2023, але дату ознайомлення його попросили проставити минулим 17-м числом. Позивач не погоджується з наказом від 14.07.2023 №458 о/с, вважає його протиправним, незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач фактично перевів його на службу в іншу місцевість, на нижчу посаду та без згоди на переміщення на таку нижчу посаду. Наказ №458 обумовлений лише посиланням на лист ГУНП в Донецькій області щодо некомплекту і жодних посилань та обґрунтувань підстав для переведення в іншу місцевість не містить. Позивач не писав жодного рапорту на переміщення. Поряд з цим, переведення в іншу область регламентується статтями 32, 33 КЗпП України з урахуванням особливостей в період воєнного стану. Крім того, відповідачем не дотримано положення статті 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». З огляду на викладене, позивач вважає, що призначення поліцейського на іншу посаду, яке супроводжується фактичним переведенням в іншу місцевість без наявності його особистої згоди є протиправним, оскільки таке призначення прямо суперечить положенням спеціального та загального законодавства, а також інтересам служби, тому просить задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.08.2023 адміністративний позов залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позову.
17.08.2023 представником позивача усунено недоліки позову.
Цією ж ухвалою суду було витребувано у Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області докази з їх документальним підтвердженням, що стали підставою для прийняття наказу, що оскаржується, в частині щодо позивача; засвідчену належним чином копію наказу про призначення позивача на посаду заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції; доповідну записку від 14.07.2023 №20/2821; лист ГУ НП в Донецькій області від 12.07.2023 №1743/01/12-2023; засвідчену копію послужного списку позивача.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
07.09.2023 відповідачем через підсистему «Електронний суд» подано клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 у задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено.
18.09.2023 відповідачем через підсистему «Електронний суд» подано клопотання про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву та доказів до 25.09.2023, спираючись на воєнний стан та часті масовані обстріли.
Розглянувши подане відповідачем клопотання та наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає наступне.
Приписами частини першої статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Згідно з частиною п`ятою статті 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.
За змістом пункту 1 частини першої статті 175 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 22.08.2023 встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов та доказів. Копія ухвали скерована сторонам засобами електронного зв`язку через Електронний суд. В паперовому вигляді копія ухвали суду разом із позовними матеріалами отримані представником відповідача 29.08.2023.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та на час розгляду питання не припинив свою дію.
В силу положень частини першої статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження, зокрема, судів.
Відповідно до статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII у умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
З огляду на викладене, виходячи із завдань адміністративного судочинства, а також з метою забезпечення реалізації процесуальних прав учасників справи в умовах воєнного стану, суд вбачає наявність підстав для продовження відповідачу строку на виконання вимог ухвали суду від 22.08.2023 щодо подання відзиву на позов та витребуваних доказів.
20.09.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає, просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне. 13.07.2023 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшов лист Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 12.07.2023 № 1743/01/12-2023 щодо переведення для подальшого проходження служби підпорядкованих Головному управлінню Національної поліції в Дніпропетровській області поліцейських в їх розпорядження у кількості, що дозволить зменшити загальний некомплект органу поліції. Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 14.07.2023 № 458 о/с (зі змінами внесеними наказом ГУНП від 17.07.2023 №463 о/с) відповідно до частини 1, 7 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» позивача переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, звільнивши його з займаної посади заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. При цьому, позивачем наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 17.07.2023 №463 о/с не оскаржується. У подальшому, наказом ГУНП в Донецькій області від 17.07.2023 №298 о/с, що є похідним у процедурі переведення від наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 14.07.2023 № 458 о/с (зі змінами, внесеними наказом ГУНП від 17.07.2023 № 463 о/с), відповідно до частин 1, 7 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» позивача на підставі його рапорту від 17.07.2023 та подання від 17.07.2023 призначено на посаду старшим інспектором ювенальної превенції відділу превенції Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецької області, що є рівнозначною посадою. Таким чином, підставами для переведення позивача з ГУНП в Дніпропетровській області до ГУНП в Донецькій області та видання відповідних наказів, у тому числі спірного, є доповідна записка від 14 липня 2023 року № 20/2821, лист ГУНП в Донецькій області від 12 липня 2023 року №1743/01/12-2023, рапорт позивача від 17.07.2023 та подання про призначення на посаду від 17.07.2023. 15.07.2023 за допомогою месенджера позивача поінформовано про необхідність прибуття 17.07.2023 (понеділок) для подальшого проходження служби до ГУНП в Донецькій області за адресою: вул. Мандрика, 7, м. Покровськ, Донецької області, що не заперечується позивачем. Отже, з матеріалів позовної заяви та фактичних обставин справи вбачається, що предметом розгляду в цій справі є позовні вимоги поліцейського, якого за ініціативою керівників органів поліції, для більш ефективної служби, в інтересах служби в поліції під час дії воєнного стану, переміщено у порядку переведення на рівнозначну посаду до іншого органу поліції в іншій місцевості без його згоди про поновлення на посаді, яку він обіймав до спірного переміщення. При цьому, таке переміщення відбулось на підставі положень Закону України від 02.07.2015 №580-VІІІ в редакції Закону №2123-ІХ від 15.03.2022 «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану, який набрав чинності 01.05.2022. Відповідач вказує, що таке переміщення поліцейського з ініціативи начальників має легітимну мету та пов`язано з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби, що відповідає меті спеціального інституту переміщення поліцейських, прямо закріпленого у спеціальному законі, тому наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 14.07.2023 № 458 о/с (зі змінами, унесеними наказом від 17.07.2023 № 463 о/с), в частині переведення позивача для подальшого проходження служби до ГУНП в Донецькій області є законним та таким, що не суперечить Конституції України і законам України, та з урахуванням військового стану в країні відповідає і суспільним інтересам, іншим загально-правовим засадам.
До відзиву відповідачем долучено витребувані докази.
20.09.2023 відповідачем подано клопотання про залучення Головного управління Національної поліції в Донецькій області в якості співвідповідача у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 у задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про залучення співвідповідача у справі відмовлено, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Національної поліції в Донецькій області, а також запропоновано третій особі подати до суду пояснення до позову або відзиву.
28.09.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві. В обґрунтування відповіді зазначає, що позивачу було невідомо про існування наказу №463 від 17.07.2023 до отримання відзиву. Крім того, відповідач не наводить жодного доказу направлення та ознайомлення з цим наказом, та більш того не долучає його навіть до свого відзиву. Звертає увагу на явну розбіжність дат, що виключає рапорт позивача з підстав для переведення, адже оскаржуваний наказ №458 прийнятий 14.07.2023 на підставі документів (доповідна записка та лист), котрі датовані не пізніше 14.07.2023, в той час, як рапорт позивача був вимушено підписаний під страхом залишення звільненим лише 17.07.2023. До того ж, в оскаржуваному наказі не конкретизовано підстави, у зв`язку з якими позивач переводиться до іншого місця служби на нижчу посаду. Зміст оскаржуваного наказу не обґрунтований підставами передбаченими частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу не обґрунтував належним чином, в чому саме полягають інтереси служби. До того ж, спірним наказом позивача переміщено на нижчу посаду не тимчасово на період введення воєнного стану, а зазначено «для подальшого проходження служби». За таких обставин, відповідачем не спростовано аргументів позивача, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
09.10.2023 від Головного управління Національної поліції в Донецькій області через підсистему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення, в якому третьою особою зазначено, що підставою для призначення позивача на посаду в ГУНП в Донецькій області, як такого, що прибув у порядку переведення з ГУНП в Дніпропетровській області, є подання про призначення на посаду та його рапорт. Тобто, в цілому переведення позивача в інтересах служби у порядку статті 65 Закону № 580-VIII здійснено на підставі 1) ініціативного листа керівника органу поліції - ГУНП в Донецькій області від 12.07.2023 № 1743/01/12-2023, 2) рішення керівника поліції - ГУНП в Дніпропетровській області до доповідної записки від 14.07.2023 № 20/2821 та 3) рапорту позивача та подання про призначення його на посаду в ГУНП в Донецькій області, що повністю відповідає правовій процедурі, встановленій статтями 60, 65 Закону № 580-VIII (в редакції, що діє з 01.05.2022) та Порядком № 1235. Третьою особою зауважено, що позивач проходить службу в поліції, є поліцейським, тобто особою, наділеною в силу приписів Закону № 580-VIII певним колом обов`язків. Він у встановленому порядку склав Присягу, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягнув вірно служити Українському народові, тобто свідомо взяв на себе обов`язок безперервно бути готовим стати на захист прав і свобод людини на всій території України. Призначення позивача на посаду старшого інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області було зумовлене необхідністю забезпечити ефективне та безперервне надання поліцейських послуг під час дії воєнного стану на території Донецької області. Таким чином, його переведення слугувало не тільки цілям, поставленим керівництвом держави перед Національною поліцією України, не тільки необхідністю виконання завдань поліції, передбачених Законом № 580-VIII, а й мало на меті забезпечення дотримання прав і свобод людей, гарантованих їм Конституцією України, отже не може бути визнаним неефективним, або таким, що не відповідає інтересам служби. Посилання позивача на норми Закону №2136-ІХ та КЗпП вважає безпідставними, оскільки спірні правовідносини врегульовані нормами спеціального законодавства, яким є Закон №580-VIII, тому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
09.10.2023 Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області подано клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження у зв`язку зі складністю даної справи та винятковим її значенням для суспільства та сторін.
За змістом частини третьої статті 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Однак, Головне управління Національної поліції в Донецькій області не є стороною у справі, а залучено судом в якості третьої особи на стороні відповідача.
З огляду на те, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, якою Головне управління Національної поліції в Донецькій області не є, тому подане ним клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження задоволенню не підлягає.
Відповідач своїм правом на подання заперечень на відповідь на відзив не скористався.
Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з серпня 2002 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07 листопада 2015 року продовжив службу в Національній поліції України; з 19.12.2022 по 16.07.2023 - на посаді заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №5 Дніпровського районного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
13.07.2023 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшов лист Головного управління Національної поліції в Донецькій області за №1743/01/12-2023 від 12.07.2023 щодо розгляду питання про переведення для подальшого проходження служби підпорядкованих Головному управлінню Національної поліції в Дніпропетровській області поліцейських в розпорядження Головного управління Національної поліції в Донецькій області з метою максимального та ефективного забезпечення виконання повноважень поліції, здійснення заходів правового режиму воєнного стану на території Донецької області, у тому числі на деокупованих територіях, захисту суверенітету та територіальної цілісності України, у кількості, що дозволить зменшити зазначений загальний некомплект органу поліції хоча б на 5% (а.с. 91).
14.07.2023 т.в.о.начальника Дніпропетровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Бухінником С.А. на виконання доручення до листа ГУНП в Донецькій області від 12.07.2023 №1743/01/12-2023 подано рапорт на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , в якому виклав пропозиції щодо переведення для подальшого проходження служби до ГУНП в Донецькій області 15 поліцейських, серед яких, заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №5 Дніпровського районного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_1 (а.с. 94).
14.07.2023 начальником управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області полковником поліції В. Загороднім на виконання доручення до листа ГУНП в Донецькій області від 12.07.2023 №1743/01/12-2023 підготовлено доповідну записку на ім`я начальника ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 (а.с.93) щодо підібраних керівниками структурних, територіальних та стройових підрозділів для переведення для подальшого проходження служби до ГУНП в Донецькій області 71 поліцейських, з яких: 15 поліцейських з Дніпровського районного управління поліції, та щодо можливості переведення відповідно до вимог частин 1, 7, 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейських ГУНП в Дніпропетровській області з метою максимального та ефективного забезпечення виконання повноважень поліції, здійснення заходів правового режиму воєнного стану на території Донецької області, у тому числі на деокупованих територіях, захисту суверенітету та територіальної цілісності України.
Згідно з витягом з наказу від 14.07.2023 №458 о/с (зі змінами, внесеними наказом ГУНП від 17.07.2023 №463 о/с) відповідно до частин 1, 7 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 17 липня 2023, звільнивши його з посади заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №5 Дніпровського районного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Підстава: доповідна записка від 14.07.2023 №20/2821 та лист ГУНП в Донецькій області від 12.07.2023 №1743/01/12-2023.
15.07.2023 о 13:54 за допомогою месенджера «WhatsАрр» позивача поінформовано про необхідність прибуття 17.07.2023 (понеділок) для подальшого проходження служби до ГУНП в Донецькій області за адресою: вул. Мандрика, 7, м. Покровськ, Донецької області, з прикріпленням до повідомлення витягу з наказу від 14.07.2023 №458 о/с (а.с.100-101).
17.07.2023 позивачем подано рапорт на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому надав згоду із запропонованою посадою старшого інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Волноваського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (а.с. 98).
17.07.2023 заступником начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області ініційовано подання на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області про призначення на посаду старшого інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Волноваського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1 , установивши йому посадовий оклад та щомісячні додаткові види грошового забезпечення, та встановлення надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 45 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби.
Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 17.07.2023 №298 о/с відповідно до частин 1, 7 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 (0108170), який прибув із Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, призначено старшим інспектором сектору ювенальної превенції відділу превенції Волноваського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 17.07.2023.
Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 17.07.2023, накази Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 14.07.2023 №458 о/с та від 17.07.2023 №463 о/с, подання Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 17.07.2023.
Не погодившись із переведенням для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області та із звільнення з посади заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII в редакції на час спірних правовідносин).
Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (стаття 2 цього Закону).
Відповідно до частини першої статті 3 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
За змістом частини першої, четвертої статті 8 Закону № 580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
За змістом частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Поліцейські проходять службу в поліції:
на посадах у центральному органі управління поліції, територіальних органах, закладах, установах поліції;
під час перебування в розпорядженні згідно з положеннями статті 67 цього Закону;
під час навчання на денній формі навчання за державним замовленням у закладі вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських;
під час прикомандирування до Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування згідно з положеннями статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України», статті 29 Закону України «Про статус депутата Верховної Ради Автономної Республіки Крим» та статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»;
під час відрядження до державних органів, установ та організацій згідно з положеннями статті 71 цього Закону.
Згідно із частиною першою статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України (частина третя статті 59 Закону №580-VIII).

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України (частина четверта статті 59 Закону №580-VIII).

Стаття 62 Закону №580-VIII визначає гарантії професійної діяльності поліцейського, за змістом частини десятої якої поліцейський, зокрема, забезпечується належними умовами для виконання покладених на нього службових обов`язків та може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.

За приписами частини першої статті 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Відповідно до приписів частини другої статті 65 Закону №580-VIII посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Згідно із частинами сьомою-восьмою статті 65 Закону №580-VIII визначено, що переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський (частина дев`ята статті 65 Закону №580-VIII).

Відповідно до частини десятої та одинадцятої статті 65 Закону №580-VIII, у разі якщо згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначенню поліцейського на посаду повинно передувати погодження відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб, призначення на посаду здійснюється після отримання такого погодження. Не допускається переміщення поліцейських на вищі посади протягом шести місяців з дня притягнення до адміністративної відповідальності, а також поліцейських, які мають діюче дисциплінарне стягнення.

Відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції (стаття 60 Закону №580-VIII).

З метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2016 року №1235, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20 грудня 2016 року №1668/29798, затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок № 1235) та Перелік документів з питань проходження служби (далі - Перелік).

Відповідно до розділу ІІ Порядку № 1235 підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, як переміщення по службі.

За приписами пункту 2 розділу ІІІ Порядку № 1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 1235 перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23 листопада 2016 року № 1235 (далі - Перелік).

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Порядку № 1235, у разі необхідності для підготовки наказів можуть витребовуватися документи з певних питань проходження служби в поліції, передбачені чинним законодавством України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.07.2012 №650 затверджено Інструкцію з оформлення документів у системі МВС України (далі - Інструкція №650), вимоги якої поширюються на організаційно-розпорядчі документи (далі - документи) - накази, доручення, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, які створюються в результаті діяльності органів і підрозділів внутрішніх справ, навчальних закладів, науково-дослідних установ, підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління МВС.

Згідно з Інструкцією №650 рапорт (від фр. rapport - повідомляти) - письмове звернення працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв`язку з цим відповідного прохання. Рапорт має такі реквізити: адресат; назва виду документа (Рапорт); текст документа; відмітка про наявність додатків, (якщо вони є); підпис, дата документа. Доповідна записка - це документ, адресований керівникові установи, яким останній інформується про невідомий йому факт, подію тощо, з обов`язковим внесенням пропозицій. Подання - документ, що містить пропозиції про призначення, переміщення або заохочення особового складу, а також рекомендації щодо визначених дій і заходів з питань діяльності установ.

Переліком визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

В межах спірних правовідносин позивачем заявлено позовні вимоги щодо скасування наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 14.07.2023 №458 о/с в частині його звільнення з посади заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №5 Дніпровського районного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та переведення для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваного наказу, позивач наполягає, що такий наказ прийнятий без його згоди на таке переміщення по службі, без наявності правових підстав та без обґрунтування причин переведення, що є прямим порушенням спеціального та загального (трудового) законодавства.

Однак, такі доводи позивача не знайшли свого підтвердження, є необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного.

Суд звертає увагу, що наведені вище положення статті 65 Закону №580 у редакції Закону України від 15.03.2022 № 2123-IX, які вступили в силу з 01 травня 2022 року, та діють тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього. Такі зміни стосуються, зокрема, переведення поліцейських.

З урахуванням внесених змін до частин 8 та 9 статті 65 Закону, переведення поліцейського може здійснюватися, в тому числі, за ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. При цьому, поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

За таких обставин, поліцейський може бути переведений на рівнозначну посаду в будь-яке управління Національної поліції України, саме туди, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу, зокрема, на період введення в Україні воєнного стану та 60 днів після цього.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, підставою для переведення позивача по службі до Головного управління Національної поліції в Донецькій області та видання оспорюваного наказу слугував лист ГУНП в Донецькій області від 12.07.2023 №1743/01/12-2023 щодо розгляду питання про переведення для подальшого проходження служби підпорядкованих Головному управлінню Національної поліції в Дніпропетровській області поліцейських в розпорядження Головного управління Національної поліції в Донецькій області з метою максимального та ефективного забезпечення виконання повноважень поліції, здійснення заходів правового режиму воєнного стану на території Донецької області, у тому числі на деокупованих територіях, захисту суверенітету та територіальної цілісності України, доповідна записка від 14.07.2023 №20/2821 управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на виконання доручення до листа ГУНП в Донецькій області від 12.07.2023 №1743/01/12-2023 щодо підібраних керівниками структурних, територіальних та стройових підрозділів для переведення для подальшого проходження служби до ГУНП в Донецькій області та можливості переведення відповідно до вимог частин 1, 7, 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейських ГУНП в Дніпропетровській області з метою максимального та ефективного забезпечення виконання повноважень поліції, здійснення заходів правового режиму воєнного стану на території Донецької області, у тому числі на деокупованих територіях, захисту суверенітету та територіальної цілісності України, яка підготовлена з урахуванням пропозиції т.в.о.начальника Дніпропетровського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області С.А. Бухінника, що викладена у його рапорті від 14.07.2023, щодо можливості переведення для подальшого проходження служби до ГУНП в Донецькій області 15 поліцейських, серед яких, заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №5 Дніпровського районного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_1 .

Отже, переміщення позивача для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області викликано інтересами служби, а також обумовлено ініціативою керівників органу, що цілком узгоджується з пунктом 2 частини 1, положеннями частин 7, 8 та 9 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію».

Що стосується згоди поліцейського на переміщення на рівнозначну посаду, то серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує побажання поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського.

Згода поліцейського є необхідною також при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів (частина друга статті 68 Закону №580-VIII).

В усіх інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

При цьому, пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість.

Слід зазначити, що у підпункті «б» пункту 42 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі - Положення), закріплено аналогічне правило про те, що переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу на рівнозначні посади провадиться у разі службової необхідності, проведення планової заміни в місцевостях, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, а також для доцільнішого використання з урахуванням їх ділових і особистих якостей, стану здоров`я, віку та підготовки за новою спеціальністю.

У вказаному пункті Положення йдеться також про те, що рішення про переміщення по службі осіб середнього, старшого або вищого начальницького складу приймається відповідним начальником з урахуванням думки їх прямих начальників і колективу працівників.

Отже, спеціальне законодавство, чинне на час виникнення спірних правовідносин, не вимагає згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість під час військового стану.

Разом з цим, в матеріалах справи міститься рапорт позивача від 17.07.2023 про згоду із запропонованою йому посадою старшого інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Волноваського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (а.с.98).

Суд звертає увагу, що рапорт від 17.07.2023 написаний власноруч, містить особисте волевиявлення позивача про згоду із запропонованою посадою та відсутність претензій щодо такого переміщення по службі, а також містить особистий підпис, як доказ засвідчення такого волевиявлення.

Отже, стверджуючи у позові та відповіді на відзив відсутність особистої згоди на переміщення по службі на посаду старшого інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Волноваського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області та заперечуючи у позові написання будь-якого рапорту, матеріали справи містять докази на спростування такої позиції.

Не доведено позивачем і наявність підстав вважати, що вказаний рапорт про погодження із запропонованою посадою написаний під тиском.

Матеріали справи не містять жодних доказів чи посилань на їх існування щодо тиску та погроз на позивача з боку безпосереднього керівництва під час написання рапорту від 17.07.2023, про які зазначає позивач у відповіді на відзив.

Крім того, згідно із Витягом з Переліку посад поліцейських і відповідних їх граничних спеціальних звань, затвердженого наказом Національної поліції України від 04.12.2015 №142 (розділ 4. Управління, відділи, відділення поліції) граничне спеціальне звання по посаді заступника начальника відділення та старшого інспектора є капітан поліції. Відтак, згідно із наказом Головного управління національної поліції в Донецькій області від 17.07.2023 №298 о/с майор поліції ОСОБА_1 призначений на рівнозначну посаду.

За вказаних обставин, суд не вбачає порушень при переміщенні позивача для подальшої служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, переведення відбулось в межах рівнозначних посад, обумовлено ініціативою керівників органу в інтересах служби з метою забезпечення ефективного та безперервного виконання завдання поліції з надання поліцейських послуг під час дії воєнного стану на території Донецької області.

Щодо посилань позивача на застосування до спірних правовідносин норм трудового законодавства, суд зазначає, що відповідно до статті 60 Закону №580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Водночас, частиною першою статті 32 КЗпП України установлено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Усталеною є практика Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.

Однак відсутність у Законі №580-VIII та Положенні норми про обов`язковість згоди поліцейського на переміщення в іншу місцевість на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, вказує про їхнє вирішення у спосіб, відмінний від правового регулювання трудових відносин відповідно до норм трудового законодавства.

Так, за приписами абзацу другого частини восьмої статті 65 Закону №580-VIII (у редакції Закону від 15.03.2022 №2123-IX) поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Крім того, Законом від 15.03.2022 №2123-IX частину першу статті 60 Закону №580-VIII викладено в новій редакції, згідно з якою відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Отже, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у спірних правовідносинах.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.05.2023 року у справі № 620/3663/19.

Посилання позивача на порушення процедури оформлення проходження служби відповідно до Наказу №1235 через те, що позивач не писав жодного рапорту, а наказ №298 не містить підстави у виді подання, безпідставні та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 17.07.2023 №298 о/с підставою для його прийняття став рапорт ОСОБА_1 від 17.07.2023, накази Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 14.07.2023 №458 о/с та від 17.07.2023 №463 о/с, а також подання Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 17.07.2023.

Посилання позивача на положення статті 3 Закону України від 15.03.2022 №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» про те, що у період дії воєнного стану роботодавець має право перевести працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди (крім переведення на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії), якщо така робота не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, з оплатою праці за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою, не враховують спірних відносин.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2136-ІХ цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Водночас, положення статті 65 Закону №580-VIII є спеціальними нормами до спірних правовідносин та регламентують переміщення поліцейських.

Отже, підстави, якими позивач обґрунтовує протиправність оспорюваного наказу, спростовуються матеріалами, а інших підстав його неправомірності судом не встановлено.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладені обставини у сукупності з наданими сторонами доказами, переведення позивача для подальшої служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області у спірних правовідносинах відбулось на підставі, у межах та у спосіб, що передбачений чинним законодавством в умовах воєнного стану, який є особливим періодом, тому оскаржуваний наказ в частині щодо позивача є правомірними, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав для його скасування.

Позовні вимоги про зобов`язання поновити позивача на посаді заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції із стягненням з відповідача на користь позивача грошове забезпечення, яке є різницею за час виконання нижче оплачуваної роботи з 17 липня 2023 року по день фактичного поновлення на посаді, не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

При прийнятті рішення суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, б. 20а), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Національної поліції в Донецькій області (85302, Донецька область, м. Покровськ, вул Мандрика, 7) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова