Справа № 500/5994/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5994/23

03 листопада 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не надання відповіді на запит на інформацію позивача від 29.08.2023;

- зобов`язати відповідача надіслати на електронну адресу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідь на запит на інформацію позивача від 29.08.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.08.2023 позивач електронною поштою звернувся до відповідача із запитом на інформацію, який останній проігнорував - не надав відповіді, чим, на думку позивача, порушив його право на доступ до публічної інформації.

Ухвалою суду від 18.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

05.10.2023, представником відповідача подано до суду клопотання, у якому просить суд залишити позовну заяву без руху, оскільки позивачем не сплачено судовий збір при зверненні до суду із заявленими позовними.

17.10.2023, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого слідує, що відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, що запит на інформацію позивача не стосувався питань, пов`язаних з діяльністю Міноборони, Збройних Сил, підприємств, установ і організації, які належать до сфери управління Міноборони, а також стосовно актів, які ними видаються, забезпечує в установленому порядку доступ до публічної інформації, розпорядником якої є Міноборони. Вказав, що запит щодо надання інформації був надісланий позивачем на електронну пошту Міністерства оборони України 29.08.2023 о 20:56год. Вказав, що відповідно до вимог Інструкції №319 керівником структурного підрозділу Міністерства оборони України, начальником Управління по роботі зі зверненням громадян та доступу до публічної інформації ОСОБА_2 , накладено резолюцію "До виконання. Відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" надсилається запит на інформацію ОСОБА_1 для опрацювання та інформування запитувача. Копія відповіді повинна бути в історії документа для зняття з контролю", та 30.08.2023 о 09:35:00 (тобто, на думку відповідача, невідкладно) направлено запит ОСОБА_1 до уповноваженого органу військового управління, а саме до Генерального штабу Збройних Сил України; виконавцем визначено начальника адміністративного управління ГШ ЗСУ полковника ОСОБА_3 ; у Генеральному штабі Збройних Сил України запит опрацьовано та надіслано до виконання до військової частини НОМЕР_1 , оскільки вони володіють запитуваною ОСОБА_1 інформацією. Військова частина НОМЕР_2 та військова частина НОМЕР_1 не підпорядковуються Міністерству оборони України. Вважає, що Міністерством оборони України не порушено прав позивача, а навпаки діяло згідно вимог Інструкції №319. Зазначив, що в подальшому 04.09.2023 за вих. №501/685 Військовою частиною НОМЕР_1 на електронну адресу позивача надіслано інформацію, яку він запитував. Додатково звернув увагу суду на тому, що на момент звернення (26.08.2023) до Міністерства оборони України із запитом на інформацію про надання копії належним чином звіреного актуального станом на 26.08.2023 штатного розпису розвідувального взводу 2 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_2 та копії нормативно-правових актів, що регулюють порядок забезпечення та норми харчування розвідувального взводу 2 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_2 станом на 26.08.2023 старший солдат ОСОБА_1 проходив військову службу у цій частині 8 міс. і 27 днів, з огляду на що не був позбавлений права звернутись до командування військової частини НОМЕР_2 за інформацією яка його цікавила, оскільки, статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Крім цього, вказав, що військовою частиною НОМЕР_1 повторно скеровано 04.10.2023 на вказану позивачем електронну адресу відповідь, яка була йому скерована ще до подання ним позовної заяви до суду. Таким чином, на думку відповідача, вимоги про бездіяльність Міноборони щодо не надання відповіді на запит на інформацію позивача від 29.08.2023 є безпідставними, та підстави для задоволення позовних вимог відсутні (арк. справи 14-19).

25.10.2023, на адресу суду надійшли додаткові пояснення позивача у справі (арк. справи 20).

Інших заяв по суті спору на адресу суду не надходило.

Суд ухвалою відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху.

Суд зазначає, що розгляд даної судової справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з урахуванням строку перебування головуючої судді у даній справі у відпустці, в порядку черговості.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 29.08.2023 позивач звернувся до Міністерства оборони України із запитом на інформацію, в якому просив надіслати на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 наступну інформацію:

- копію належним чином звіреного актуального станом на 26.08.2023 штатного розпису розвідувального взводу 2 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_2 ;

- копії нормативно-правових актів, що регулюють порядок забезпечення та норми харчування розвідувального взводу 2 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_2 станом на 26.08.2023 (арк. справи 5).

Позивач, вважаючи, що відповідачем не надано відповіді на його запит на інформацію, чим порушене його право на доступ до публічної інформації, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами у цьому спорі, суд враховує таке.

Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI), публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена у процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 5 Закону №2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно зі статтею 12 Закону №2939-VI, суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 14 Закону №2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

У розумінні частин першої та другої статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 19 Закону №2939-VI письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Закону №2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Крім цього, з метою впорядкування доступу до публічної інформації в апараті Міністерства оборони України, Генеральному штабі Збройних Сил України, інших органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях (далі - органи військового управління), встановлення системи функціонування та ведення обліку публічної інформації, реєстрації запитів, їх опрацювання, систематизації, організації взаємодії, контролю за їх розглядом та підготовки звітів щодо їх опрацювання, розроблена Інструкція із забезпечення доступу до публічної інформації в Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затверджена Наказ Міністерства оборони України 13.06.2017 №319.

У відповідності до пункту 1 Розділу ІV вказаної Інструкції, керівники уповноважених структурних підрозділів Міноборони, органів військового управління при отриманні запитів зобов`язані визначити осіб, відповідальних за надання публічної інформації, розпорядником якої вони є, та забезпечити контроль за їх опрацюванням.

Зі змісту позовних вимог слідує, що у спірному випадку позивач оскаржує бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на запит на інформацію позивача від 29.08.2023 та просить зобов`язати відповідача надіслати на електронну пошту позивача відповідь на запит на інформацію від 29.08.2023.

Проте, як слідує з долучених представником відповідача до матеріалів справи доказів, запит щодо надання інформації був надісланий позивачем на електронну пошту Міністерства оборони України 29.08.2023.

Вказаний запит позивача скеровано до уповноваженого органу військового управління - розпорядника інформацією, про яку запитано позивачем у запиті, а саме: Генерального штабу Збройних Сил України. Як слідує з відзиву на позовну заяву, на адресу управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (Військова частина НОМЕР_1 ) надісланий за належністю для опрацювання запит на отримання публічної інформації гр. ОСОБА_1 , від 29.08.2023 (згідно вих. КСВ ЗСУ від №1385/ЗПІ). Вище зазначений запит на отримання публічної інформації опрацьований у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації». Відповідь на запит (вих. Військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2023 №501/685), надана автору звернення 04.09.2023 на його електронну пошту зазначену у запиті: ІНФОРМАЦІЯ_1 Також, автору звернення 04.10.2023 повторно було надіслано відповідь на запит від 29.08.2023 на зазначену ним у запиті електронну пошту (арк. справи 19).

За наведених обставин справи суд зазначає, що відповідь на запит позивача від 29.08.2023 надана останньому уповноваженим органом військового управління - розпорядником запитуваної інформації, з огляду на що, суд дійшов висновку, про безпідставність позовних вимог та відповідність дій та рішень відповідача, як вимогам вищевказаного законодавства та критеріям, визначеним у частині другій статті 2 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків.

Частинами першою та четвертою статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

При цьому, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, зважаючи на дослідженні в ході судового розгляду справи докази в підтвердження доводів сторін щодо суті порушеного права особи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України, - відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 03 листопада 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

відповідач: - Міністерство оборони України (місцезнаходження: проспект Повітрофлотський, 6, Київ 168, 03168, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.