Справа № 160/4779/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2023 року Справа № 160/4779/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до пільгового стажу за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який дає право на призначення пенсії за п. б ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року, наступні періоди його роботи:
- з 05.06.1984 року по 06.11.1987 року включно, протягом 3 років 5 місяців 1 дня, у Виробничому об`єднанні «Криворіжзалізобетон», виробництво 5, електрозварювальником 5 розряду;
- з 03.08.1988 року по 17.03.1989 року включно, протягом 7 місяців 15 днів, на Криворізькій вовнопрядильній фабриці ім. Комсомолу України електрогазозварювальником 4 розряду;
- з 01.03.1989 року по 18.09.1989 року включно, протягом 6 місяців 1 дня, в кооперативі «Промінь» електрогазозварювальником;
- з 20.09.1989 року по 01.06.1994 року включно, протягом 4 років 8 місяців 12 днів, у виробничому кооперативі «Перспектива» електрогазозварювальником;
- з 21.06.1994 року по 25.01.1999 року включно, протягом 4 років 7 місяців 4 днів, у малому приватному підприємстві «Окс-Анд» електрогазозварювальником;
- з 25.08.1999 року по 04.05.2000 року включно, протягом 8 місяців 10 днів, в ТОВ «Ремстройкомлект» газоелектрозварювальником ручного зварювання 6 розряду;
-з 04.12.2006 року по 31.01.2007 року включно, протягом 1 місяця 27 днів, в ВАТ «Електрозавод» електрогазозварником 6 розряду в механоскладальному цеху;
- з 17.09.2008 року по 06.10.2009 року включно, протягом 1 року 18 днів, в ЗАО «Криворіжіндустрбуд»» газоелектрозварником ручного зварювання 6 розряду;
- з 03.11.2009 року по 09.04.2010 року включно, протягом 5 місяців 6 днів, у ПП ОСОБА_2 газоелектрозварником;
- з 19.05.2021 року по 11.10.2021 року включно, протягом 4 місяців 22 днів, у ПАТ «Кривбасзалізрудком» на шахті «Родіна» електрогазозварником 5 розряду, що загалом становлять стаж по Списку № 2 тривалістю 16 років 6 місяців 22 дні;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області знову повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , від 22.06.2022 року про призначення пенсії за п. б ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року, відповідно до вимог ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за №1058-ІV та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за п. б ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року відповідно до вимог ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за № 1058-ІV з 22.06.2022 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії згідно із пунктом 2 частини першої статті 170 КАС України.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2023 року скасовано, а справу №160/4779/23 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
13.07.2023 на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 08.06.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа №160/4779/23 для продовження розгляду після перегляду апеляційним судом ухвали суду від 17.03.2023.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.07.2023 адміністративна справа №160/4779/23 розподілена судді Боженко Н.В.
У зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у тривалій відпустці розпорядженням керівника апарату суду від 13.07.2023 №350д призначено повторний автоматичний розподіл.
За витягом з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2023 адміністративна справа №160/4779/23 розподілена судді Бухтіяровій М.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову.
27.07.2023 позивачем усунено недоліки позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/4779/23; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Цією ж ухвалою суду було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області засвідчену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
До відзиву відповідачем надано витребувані судом докази.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзиви не скористався.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 11.08.2000 Жовтневим РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
22.06.2022 позивач звернувся через Портал електронних послуг Пенсійного Фонду України звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 59).
За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 29.06.2022 №86 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з недосягненням відповідного пенсійного віку (а.с. 65-66).

Не погодившись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 29.06.2022 №86, позивач звернувся до суду (адміністративна справа №160/11209/22).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 у справі №160/11209/22 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 29.06.2022 року №86 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо незарахування періодів роботи з 01.03.1989 року по 18.09.1989 року включно в кооперативі «Промінь» електрогазозварником; з 20.09.1989 року по 01.06.1994 року включно у виробничому кооперативі «Перспектива» електрогазозварником; періоди роботи в районі Крайньої Півночі у Російській Федерації з 17.06.2001 року по 26.02.2002 року, з 01.10.2002 року по 01.05.2004 року, з 27.05.2004 року по 26.11.2004 року, з 21.03.2005 року по 07.11.2005 року, з 03.03.2006 року по 31.10.2006 року, з 26.02.2007 року по 25.12.2007 року, з 14.01 2008 року по 11.08.2008 року, з 01.07.2010 року по 31.12.2010 року, з 18.01.2011 року по 28.02.2011 року, з 10.03.2011 року по 15.12.2011 року, з 22.02.2013 року по 31.05.2013 року, з 18.09.2013 року по 04.12.2013 року, з 06.08.2015 року по 13.07.2016 року, з 14.07.2016 року по 03.08.2016 року, з 22.09.2016 року по 30.03.2017 року, з 31.03.2017 року по 11.09.2017 року, з 03.05.2018 року по 23.04.2019 року, з 18.07.2019 року по 14.07.2020 року до загального страхового стажу ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду щодо зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.03.1989 року по 18.09.1989 року включно в кооперативі «Промінь» електрогазозварником; з 20.09.1989 року по 01.06.1994 року включно у виробничому кооперативі «Перспектива» електрогазозварником; періоди роботи в районі Крайньої Півночі у Російській Федерації з 17.06.2001 року по 26.02.2002 року, з 01.10.2002 року по 01.05.2004 року, з 27.05.2004 року по 26.11.2004 року, з 21.03.2005 року по 07.11.2005 року, з 03.03.2006 року по 31.10.2006 року, з 26.02.2007 року по 25.12.2007 року, з 14.01 2008 року по 11.08.2008 року, з 01.07.2010 року по 31.12.2010 року, з 18.01.2011 року по 28.02.2011 року, з 10.03.2011 року по 15.12.2011 року, з 22.02.2013 року по 31.05.2013 року, з 18.09.2013 року по 04.12.2013 року, з 06.08.2015 року по 13.07.2016 року, з 14.07.2016 року по 03.08.2016 року, з 22.09.2016 року по 30.03.2017 року, з 31.03.2017 року по 11.09.2017 року, з 03.05.2018 року по 23.04.2019 року, з 18.07.2019 року по 14.07.2020 року. В решті позовних вимог було відмовлено.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 у справі №160/11209/22 набрало законної сили 01.11.2022.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 у справі №160/11209/22 заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 року у справі №160/11209/22 задоволено та виправлено допущену у резолютивній частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 року описку, а саме зазначивши в третьому та четвертому абзаці, додатково період роботи позивача «з 21.06.1994 р. по 25.01.1999 р., в малосімейному підприємстві «Окс-Анд».

Ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 у справі №160/11209/22 набрало законної сили 05.12.2022.

На виконання рішення суду від 30.09.2022 №160/11209/22 відповідачем повторно розглянуто заяву позивачу від 22.06.2022 та прийнято рішення №86 від 26.12.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії (а.с. 149).

Означене рішення від 26.12.2022 №86 обґрунтоване наступним.

На виконання рішення суду зараховано до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.03.1989 по 18.09.1989 включно в кооперативі «Промінь» електрогазозварником; з 20.09.1989 по 01.06.1994 включно у виробничому кооперативі «Перспектива» електрогазозварником; періоди роботи в районі Крайньої Півночі у російській федерації з 17.06.2001 по 26.02.2002, з 01.10.2002 по 01.05.2004, з 27.05.2004 по 26.11.2004, з 21.03.2005 по 07.11.2005, з 03.03.2006 по 31.10.2006, з 26.02.2007 по 25.12.2007, з 14.01.2008 по 11.08.2008, з 01.07.2010 по 31.12.2010, з 18.01.2011 по 28.02.2011, з 10.03.2011 по 15.12.2011, з 22.02.2013 по 31.05.2013, з 18.09.2013 по 04.12.2013, з 06.08.2015 по 13.07.2016, з 14.07.2016 по 03.08.2016, з 22.09.2016 по 30.03.2017, з 31.03.2017 по 11.09.2017, з 03.05.2018 по 23.04.2019, з 18.07.2019 по 14.07.2020. На дату звернення 22.06.2022 вік заявника 55 років, стаж в районах Крайньої Півночі складає 11 років 5 місяців 15 днів. Загальний стаж роботи складає 26 років 05 місяців 04 дні. Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний, робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. При визначенні права на пенсію на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи, затверджені наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, організацій. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Пільгові довідки ОСОБА_1 не надано, тому визначити право на даний вид пенсії немає можливості. Враховуючи викладене, у призначенні пенсії відмовлено.

На виконання ухвали суду від 05.12.2022 №160/11209/22 відповідачем 03.01.2023 прийнято рішення №86 від 03.01.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії (а.с. 85, 148 зворотній бік).

Означене рішення від 03.01.2023 №86 обґрунтоване наступним.

На виконання рішення суду зараховано до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 21.06.1994 но 25.01.1999 в малосімейному підприємстві «Окс-Анд». Загальний стаж роботи складає 31 рік 00 місяців 9 днів. Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний, робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. При визначенні права на пенсію на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи, затверджені наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, організацій. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Пільгові довідки ОСОБА_1 не надано, тому визначити право на даний вид пенсії немає можливості

Відповідно до роздруківки розрахунку стажу з урахуванням перетину періодів (форма РС-право) номер ПС 86 (а.с. 144 зворотній бік, 145) страховий стаж позивача станом на дату звернення 22.06.2022 становить 31 рік 00 місяців 09 днів, пільговий стаж 00 років 00 місяців 00 днів.

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2, а також з не зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 05.06.1984 по 06.11.1987, з 03.08.1988 по 17.03.1989, з 01.03.1989 по 18.09.1989, з 20.09.1989 по 01.06.1994, з 21.06.1994 по 25.01.1999, з 25.08.1999 по 04.05.2000, з 04.12.2006 по 31.01.2007, з 17.09.2008 по 06.10.2009, з 03.11.2009 по 09.04.2010 та з 19.05.2021 по 11.10.2021, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За змістом частини першої статті 4 цього Закону законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок №383). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до положень пунктів 2, 3 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.

Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах стала відсутність на час звернення (22.06.2022) необхідного пільгового стажу відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.

За розрахунком стажу з урахуванням особливостей трудової діяльності та перетину періодів (форма РС-право) номер ПС: 86 на дату звернення 22.06.2022, вчиненого на виконання рішення суду у справі №160/11209/22, страховий стаж позивач становить 31 рік 0 місяць 9 днів, пільговий стаж за Списком № 2 0.

В межах спірних правовідносин позивачем заявлено позовні вимоги щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періодів його роботи з 05.06.1984 по 06.11.1987, з 03.08.1988 по 17.03.1989, з 01.03.1989 по 18.09.1989, з 20.09.1989 по 01.06.1994, з 21.06.1994 по 25.01.1999, з 25.08.1999 по 04.05.2000, з 04.12.2006 по 31.01.2007, з 17.09.2008 по 06.10.2009, з 03.11.2009 по 09.04.2010 та з 19.05.2021 по 11.10.2021.

Судом враховано, що спірний період зарахований позивачу у загальний страховий стаж, однак не до пільгового.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_5 від 03.09.1984 та вкладишу до неї у спірні періоди позивач працював на наступних посадах та у таких підприємствах:

- з 05.06.1984 по 06.11.1987 електрозварником 5 розряду у Виробничому об`єднанні «Криворіжзалізобетон», виробництво 5 (записи 1-2);

- з 03.08.1988 по 17.03.1989 - електрогазозварником 4 розряду в цеху водоканалізації Криворізької вовнопрядильної фабрики ім. Комсомолу України (записи 4-5);

-з 01.03.1989 по 18.09.1989 - електрогазозварником в кооперативі «Промінь» (записи 6-7);

-з 20.09.1989 по 01.06.1994 - електрогазозварником у кооперативі «Перспектива» (записи 8-10);

-з 21.06.1994 по 25.01.1999 - електрогазозварником у малому приватному підприємстві «Окс-Анд» (записи 11-12);

-з 25.08.1999 по 04.05.2000 газоелектрозварником ручної зварки 6 розряду в ТОВ «Рембудкомлект» (записи 13-14);

-з 04.12.2006 по 31.01.2007 електрогазозварником 6 розряду в механоскладальний цех ВАТ «Електрозавод», за результатами атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 (записи 26-28);

-з 17.09.2008 по 06.10.2009 газоелектрозварником ручного зварювання 6 розряду будівельного управління №2 ЗАТ «Криворіжіндустрой» (записи 33-34);

-з 03.11.2009 по 09.04.2010 газоелектрозварником у ПП ОСОБА_2 (записи 35-36).

-з 19.05.2021 по 10.10.2021 - електрогазозварником 5 розряду на шахті «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком» з правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2; за результатами планової атестації робочого місця підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 (записи 30-33).

Суд зазначає, що трудова книжка позивача в частині спірних періодів містить відомості про його роботу електрогазозварником, газоелектрозварником та електрогазозварником, однак записи не містять відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, як-то повної інформації щодо характеру виконуваної роботи, зайнятості повний робочий день для поширення пільг пенсійного забезпечення.

Крім того, лише два періоди трудової діяльності містять записи щодо атестації робочого місця за Списком №2 (з 04.12.2006 по 31.01.2007 та з 19.05.2021 по 10.10.2021), однак відсутня повна інформація щодо характеру виконуваної роботи, зайнятості повний робочий день, з якими законодавець пов`язує право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах.

Більш того, як вбачається з трудової книжки періоди зайнятості у різних підприємствах з 03.08.1988 по 17.03.1989 та з 01.03.1989 по 18.09.1989 перетинаються.

Суд зазначає, що у наведених випадках законодавцем обумовлена необхідність надання довідок уточнюючого характеру на підтвердження пільгового стажу роботи на відповідних посадах або за професіями.

Щодо посилань позивача на те, що трудовою книжкою належним чином підтверджено його роботу електрогазозварником, газоелектрозварником та газоелектрозварником, а тому відсутня необхідність надання уточнюючих довідок.

Суд звертає увагу, що інформації в трудовій книжці щодо посади (професії) у даному випадку недостатньо, оскільки пільгова пенсія призначається працівникам за умови їх зайнятості на відповідних роботах повний робочий день, що необхідно встановити.

Водночас, з трудової книжки позивача не вбачається відомості, які б свідчили про зайнятість позивача у періоди з 05.06.1984 по 06.11.1987; з 03.08.1988 по 17.03.1989; з 01.03.1989 по 18.09.1989; з 20.09.1989 по 01.06.1994; з 21.06.1994 по 25.01.1999; з 25.08.1999 по 04.05.2000; з 17.09.2008 по 06.10.2009; з 03.11.2009 по 09.04.2010 на відповідному підприємстві повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, відсутні і відомості щодо найменування Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Тобто, відомості у трудовій книжці про роботу позивача за спірний період електрогазозварником, газоелектрозварником та електрогазозварником не можуть підтвердити факт його роботи повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, а наявність у трудовій книжці періоду роботи та назви посади не свідчить про наявність у позивача права на зарахування вказаних спірних періодів до пільгового стажу, оскільки не звільняє від врахування інших умов, встановлених статтею пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», необхідних для зарахування вказаних періодів трудової діяльності періодів до пільгового стажу.

Водночас, наявні в матеріалах справи документи не підтверджують зайнятість позивача повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці по Списку № 2, тоді як підтвердження зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці є однією з обов`язкових умов при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах. І таке підтвердження може містити безпосередньо трудова книжка, проте у разі відсутності в ній необхідних записів, подання уточнюючої довідки є обов`язковим.

Доказів наявності довідок уточнюючого характеру на підтвердження пільгового стажу роботи на відповідних посадах або за професіями за спірний період трудової діяльності із зазначенням характеру виконуваної роботи, віднесення даної професії до відповідних Списків, що надають право на призначення пільгової пенсії, та інформації про зайнятість на роботах із шкідливими умовами праці повний робочий день, позивачем не надано, а матеріали справи не містять.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі відмови роботодавця надати його працівнику довідку, яка підтверджує пільгових характер роботи, така особа в має можливість скористатись своїм правом на судовий захист у іншому процесі (цивільному), пред`явивши позов до товариства щодо видачі відповідної довідки.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11.07.2019 у справі № 336/3067/17.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у зазначеному рішенні зазначив, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах необхідно підтвердити пільговий характер умов праці, уточнюючою довідкою підприємства, саме про зайнятість в шкідливих та важких умовах праці повний робочий день.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач правомірно відмовив у зарахуванні позивачу до пільгового стажу періодів його роботи з 05.06.1984 по 06.11.1987, з 03.08.1988 по 17.03.1989, з 01.03.1989 по 18.09.1989, з 20.09.1989 по 01.06.1994, з 21.06.1994 по 25.01.1999, з 25.08.1999 по 04.05.2000, з 04.12.2006 по 31.01.2007, з 17.09.2008 по 06.10.2009, з 03.11.2009 по 09.04.2010 та з 19.05.2021 по 11.10.2021, оскільки позивачем не надано уточнюючих довідок про характер виконуваної роботи, доказів щодо віднесення посад, на яких працював позивач, до Списків посад, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, а відомості про роботу позивача на відповідних підприємствах, зазначені у його трудовій книжці, не підтверджують факт його роботи повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та насамперед віднесення цих посад до Списків посад, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, тому оскаржувані рішення про відмову у призначенні пенсії від 26.12.2022 за № 86 та від 03.01.2023 за № 86 прийняті у відповідності до вимог чинного законодавства, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для їх скасування.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутись до відповідача, надавши такі документи.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова