Справа № 240/6057/22
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/6057/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Д.М.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

02 листопада 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання відмови неправомірною, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Коростенської районної державної адміністрації, в якому просила:

- визнати відмову Коростенської районної державної адміністрації у видачі довідки про період проживання на забрудненій території (фактичне проживання на день аварії на ЧАЕС) неправомірною;

- зобов`язати Коростенську районну державну адміністрацію видати довідку встановленого зразка (форми) про період проживання на забрудненій території (фактичне проживання на день аварії на ЧАЕС) у с.Жерев, Коростенського (Народицького) району Житомирської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на її заяву відповідач повідомив, що видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення здійснюється органами місцевого самоврядування, згідно наданих документів відсутні підстави для видачі довідки. Позивач вважає таку відмову протиправною, просить зобов`язати відповідача видати довідку.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

04 жовтня 2023 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 09.09.2021 ОСОБА_1 звернулась із заявою до голови Коростенської районної адміністрації про надання довідки (Додаток 5 до Порядку) про фактичне проживання на день аварії на Чорнобильській АЕС в с.Жерев, Народицького району, Житомирської області без реєстрації) (а.с. 9).

Листом від 28.08.2021 Коростенською районною державною адміністрацією Житомирської області повідомлено, що дані про проживання на момент аварії ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 не виявлено (а.с. 14).

05.10.2021 Коростенською районною державною адміністрацією Житомирської області надано відповідь ОСОБА_1 про те, що видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення здійснюється органами місцевого самоврядування (а.с. 16).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з безпідставності заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.15 Закону України №796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

З наведеної норми вбачається, що видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення здійснюється органами місцевого самоврядування.

Коростенська районна державна адміністрація Житомирської області не є органом місцевого самоврядування, а відповідно до частини 2 статті 1 Закону України від 9 квітня 1999 року №586-XIV "Про місцеві державні адміністрації" є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Отже, Коростенська районна державна адміністрація Житомирської області не уповноважена видавати довідки про період проживання на територіях радіоактивного забруднення.

Стосовно посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано, що вона зверталась до відповідача за видачею довідки встановленого зразка (додаток 5), затвердженої постановою КМУ від 11 липня 2018 року № 551 "Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян", то колегія суддів зазначає, що позивачем не наведено належного обґрунтування тому, що положеннями даної постанови покладено саме на районні державні адміністрації обов`язок з видачі зазначеної довідки.

Більше того, колегія суддів враховує, що відповідно до ч.3 ст.7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Як зазначалося вище, положеннями ч.4 ст.15 Закону України №796-XII визначено, що видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення покладено на органи місцевого самоврядування, а відтак судом першої інстанції вірно застосовано правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Додатково слід зазначити, що відповідачем було здійснено перевірку щодо фактичного проживання позивача на день аварії на Чорнобильській АЕС та встановлено, що в погосподарських книгах Закусильської сільської ради Народницького району Житомирської області зп 1986-1990, 1991-1995 роки відомостей про ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виявлено, тому підтвердити проживання с. Жешув на момент аварії на ЧАЕС (26.04.1986) неможливо.

Відтак, колегія суддів приходить до переконання, що при наданні відповіді від 28.08.2021 та 05.10.2021 відповідач діяв правомірно і не допустив будь-якого порушення прав позивача.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.