Справа № 200/10006/21
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2023 року Справа№200/10006/21

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов

ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Державної податкової служби у Донецькій

області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.05.2019 року № 0-0541 (форма Ф) про нарахування суми податкового зобов`язання з податку на нерухомість від`ємну від земельної ділянки за 2018 рік в сумі 88838 грн. 23 коп., визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.05.2020 року № 0-0541 (форма Ф) про нарахування суми податкового зобов`язання з податку на нерухомість від`ємну від земельної ділянки за 2019 рік в сумі 33192 грн. 40 коп.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, як вважає позивач, податкові повідомлення рішення, які оскаржуються, винесені відповідачем з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань оподаткування.

Зазначає, що суми податку розраховані з використанням ставки податку, визначеної рішенням Миколаївської міської ради, тоді як місце розташування та стан будівлі не змінились та об`єкт знаходиться на території Райгородської селищної ради.

Враховуючи наведене, просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що згідно даних інформаційної системи ІС «Податковий блок», витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копій документів, у власності позивача обліковується нежитлова будівля їдальня № НОМЕР_1 площею 1590,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначив, що платнику податку нараховується податок за об`єкт нерухомого майна, який було зруйновано/знищено, при наявності підтверджуючих документів щодо державної реєстрації припинення права власності на такий об`єкт нерухомого майна, за період з 01 січня звітного до початку того місяця, в якому проведено державну реєстрацію. Документи, підтверджуючі припинення державної реєстрації нежитлової будівлі, позивачем не надані.

Враховуючи наведене, просить в задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав відзив, заяву про розгляд справи за його участю не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_2 .

17.05.2019 року ГУ ДПС у Донецькій області винесене податкове повідомлення - рішення № 0-0541 (форма Ф) про нарахування суми податкового зобов`язання з податку на нерухомість від`ємну від земельної ділянки за об`єкт нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за 2018 рік в сумі 88838 грн. 23 коп.

05.05.2020 року ГУ ДПС у Донецькій області винесене податкове повідомлення рішення № 0-0541 (форма Ф) про нарахування суми податкового зобов`язання з податку на нерухомість від`ємну від земельної ділянки за 2019 рік в сумі 33192 грн. 40 коп.

Згідно висновку ТОВ «Сінтез екоенерго» ЗТС 01-02-2020 технічний стан будівлі «нежитлова будівля «їдальня №5» - в цілому «непридатний до нормальної експлуатації».

18.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Миколаївської міської ради про визнання об`єкту аварійним та непридатним до використання.

07.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДПС у Донецькій області з заявою щодо виключення будівлі з інформаційних баз податкового органу, як об`єкт нерухомого майна, який підлягає оподаткуванню податком на нерухомість від`ємну від земельної ділянки.

Листом ГУ ДПС у Донецькій області від 07.08.2020 року ОСОБА_1 повідомлений, що у податкового органу відсутня можливість не нараховувати зобов`язання на вказаний об`єкт нерумості, оскільки він наявний у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

09.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДПС у Донецькій області з заявою щодо скасування податкового повідомлення рішення та внести зміни до інформаційних баз податкового органу.

Листом ГУ ДПС у Донецькій області від 15.10.2020 року ОСОБА_1 повідомлений, що внесення змін до інформаційних баз податкового органу можливо лише після припинення права власності на об`єкт нерухомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

При нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки застосовані рішення Миколаївської міської ради: від 24.01.2018 року за №03-ХVII-8., від 23.09.2019 року за №44-ХХXV-8.

Як встановлено судом, згідно даних інформаційної системи ІС «Податковий блок», витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копій документів, у власності ОСОБА_1 обліковується нежитлова будівля їдальня № 5 площею 1590,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби є органи державної податкової служби.

Таким чином, відповідач у справі - суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Згідно ст. 325 Цивільного кодексу України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно до п. 1 ст. 320 Цивільного кодексу України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Статтями 6 та 19 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діють у межах повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71- VIII, набрав чинності з 01.01.2015 (Закон №71-VIII) запроваджено новий місцевий податок, зокрема податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Статтею 1 розділу 1 Податкового кодексу України передбачено, що Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 266.7.4 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов`язанні щокварталу у 15- денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справлення податку фізичними та юридичними особами, за місцем розташування такого об`єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/ або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Як встановлено судом, згідно даних інформаційної системи ІС «Податковий блок», витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та копій документів, у власності позивача обліковується нежитлова будівля їдальня № 5 площею 1590,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .( витяг надається)

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункт 266.5. статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Судом встановлено, що при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки були застосовані рішення Миколаївської міської ради: від 24.01.2018 року за №03-ХVII-8., від 23.09.2019 року за №44-ХХXV-8.

Підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України затверджено обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно підпункту 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України.

Водночас, підпунктом 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України передбачено право платників податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: - об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; - розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; - права на користування пільгою із сплати податку; - розміру ставки податку; - нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Відповідно до підпункту 266.2.2 пункту 266.2 ст.266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, але платник володіє нежитловою будівлею.

З аналізу неведених норм чинного законодавства вбачається, що саме житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаної територіальної громади не є об`єктом оподаткування.

Стосовно нежитлової нерухомості Податковий кодекс України відповідних норм не містить, в свою чергу підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/ або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Як встановлено судом, станом на 09.11.2021 року відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно, позивач є власником нежитлової будівлі їдальні № 5 площею 1590,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Порядок проведення державної реєстрації, припинення права власності на об`єкт нерухомого майна у зв`язку з його знищенням визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Тобто, платнику податку нараховується податок за об`єкт нерухомого майна, який було зруйновано/знищено, при наявності підтверджуючих документів щодо державної реєстрації припинення права власності на такий об`єкт нерухомого майна, за період з 01 січня звітного до початку того місяця, в якому проведено державну реєстрацію.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, документи щодо припинення державної реєстрації нежитлової будівлі позивачем не надані.

Суд не приймає до уваги довод позивача, що при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки податковим органом повинні використовуватись рішення Райгородської селищної ради, а не Миколаївської міської ради, оскільки наведені позивачем докази стосуються іншого об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем надані суду належні докази правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень, які оскаржуються, в розумінні зазначеної норми Закону.

Оскільки під час розгляду справи встановлено, що податкові повідомлення рішення, які оскаржуються, винесені відповідачем в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань оподаткування, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

В розумінні ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України питання про перерозподіл судових витрат не розглядається.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (, юридична адреса: 87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, 59) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.05.2019 року № 0-0541 (форма Ф) про нарахування суми податкового зобов`язання з податку на нерухомість від`ємну від земельної ділянки за 2018 рік в сумі 88838 грн. 23 коп., визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.05.2020 року № 0-0541 (форма Ф) про нарахування суми податкового зобов`язання з податку на нерухомість від`ємну від земельної ділянки за 2019 рік в сумі 33192 грн. 40 коп. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.В. Давиденко