Справа № 460/23532/23
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Н.В. Друзенко, розглянувши клопотання позивача з питань забезпечення адміністративного позову по справі за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БУДАЛЬЯНС ГРУП"
доДержавної податкової служби України, Головного управління ДПС у Рівненській області
провизнання протиправними і скасування рішень,
02.11.2023 ТОВ «Будівельна компанія «Будальнс Груп» подало до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії індивідуального акта - наказу Головного управління ДПС у Рівненській області №1669-п від 25.10.2023 про проведення у ТОВ «Будівельна компанія «Буальянс Груп» планової документальної перевірки та заборони Головному управлінню ДПС у Рівненській області і Державній податковій службі України вчиняти дії у виді проведення планової документальної перевірки у платника податків, про проведення якої прийнятий наказ №1669-п від 25.10.2023 та про проведення якої суб`єкт господарювання поінформваний повідомленням від 25.10.2023 за №333/214/17-00-07-01-14, до набрання, законної сили рішенням суду по суті даної справи.
Заява ґрунтується на тому, що здійснюючи планування та складаючи первинний план - графік документальних планових перевірок платників податків на 2023 рік, органом державного податкового контролю не було встановлено підстав для включення позивача до даного плану - графіку. При цьому, протиправне прийняття рішень про віднесення ТОВ «Будівельна компанія «Будальнс Груп» до платників податку, що відповідають критеріям ризиковості призвело до протиправного включення суб`єкта господарювання до плану - графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на 2023 рік. Зазначене, у свою чергу, стало підставою для прийняття Головним управлінням ДПС у Рівненській області наказу №1669-п від 25.10.2023 про проведення з 13.11.2023 документальної планової перевірки з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства у зазначеного суб`єкта господарювання. Виходячи з сукупності системних порушень при здійсненні своїх повноважень органом податкового контролю стосовно ТОВ «Будівельна компанія «Будальнс Груп» є підстави вважати, що зазначені дії спрямовані на безпідставне проведення планової документальної перевірки у суб`єкта господарювання, за результатами якої у органу контролю є намір прийняття подальших протиправних рішень з метою протиправного притягнення платника податків до адміністративно - господарської відповідальності. В той же час у разі проведення контролюючим органом перевірки на підставі оскаржуваного наказу, захист прав позивача стане неможливим, оскільки наказ буде реалізований. Вказане, на переконання позивача, у сукупності, свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити (унеможливити) ефективний захист та/або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду із цим позовом.
За правилами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши у вказаний строк заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.
В силу вимог частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з частинами першою, другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Частинами четвертою шостою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Системний аналіз наведених норм вказує, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі. При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Предметом оскарження у цій справі є, як рішення про включення ТОВ «Будівельна компанія «Будальнс Груп» до плану - графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на 2023 рік, так і винесений на його підставі наказ №1669-п від 25.10.2023 про проведення у ТОВ «Будівельна компанія «Будальянс Груп» документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
При цьому, наказом №1669-п від 25.10.2023 визначено, що документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Будівельна компанія «Будальянс Груп» буде проводитись з 13 листопада 2023 року.
Відповідно до пункту 77.6 статті 77 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
В свою чергу, за правилами пункту 81.2 статті 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.
Підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України визначено, що в разі якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу, може бути застосовано арешт майна.
При цьому, в силу прямої норми, закріпленої в частині четвертій статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відтак оскарження наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки не зупиняє його дії та не має наслідком неможливість її проведення. При цьому саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення щодо себе заходів податкового контролю.
Недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, навіть за умови одночасного оскарження наказу про її проведення до суду, потягне за собою несприятливі наслідки у вигляді застосування адміністративного арешту майна платника податків.
В силу вимог пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Разом з тим, проведення перевірки у період оскарження у судовому порядку рішення про її призначення та до вирішення питання про законність цього рішення, є нівелюванням згаданого права платника податку.
Таким чином, у разі проведення перевірки позивача на підставі оскаржуваних рішення і наказу, до ухвалення судом рішення у цій адміністративній справі, матиме місце небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
З огляду на це суд визнає обґрунтованими доводи сторони позивача про те, що в разі проведення контролюючим органом перевірки, захист прав позивача стане неможливим, оскільки мета проведення перевірки буде досягнута.
За таких обставин задоволення клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення судом рішення в адміністративній справі відповідає предмету позову, є співмірним з позовними вимогами, при цьому не унеможливлює здійснення відповідачем його функцій та повноважень.
Суд враховує, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову обумовлюється тим, що іншого способу забезпечення дотримання прав та інтересів платника податків, до винесення судом рішення по суті спору, законодавством не передбачено.
Крім того, забезпечення позову відповідає предмету адміністративного позову та водночас вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, тому обраний заявником спосіб забезпечення позову відповідає вимогам статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.
При цьому зупинення дії наказу та заборона проведення перевірки контролюючим органом є достатнім засобом захисту для позивача в межах спірних правовідносин та, водночас, не зумовлює фактичного вирішення спору по суті до закінчення розгляду справи. Ухвала суду про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову про зупинення дії наказу не скасовує чинність останнього, не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово зупиняє застосування передбачених цим актом заходів до вирішення спору по суті.
Такий підхід до вирішення клопотання про зупинення дії наказу контролюючого органу про призначення перевірки платника податку в разі його оскарження до суду відповідає усталеній правовій позиції Верховного Суду, що висловлена в постановах від 13.02.2019 у справі №813/112/18, від 27.03.2019 у справі №0440/5193/18, від 30.01.2020 у справі №460/607/19.
Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що забезпечення позову є не тільки гарантією виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, а й засобом запобігання порушення прав.
У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Суд також враховує Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийняті Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989, відповідно до яких рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.
Судом не враховуються доводи сторони позивача про ознаки очевидної протиправності оскаржуваних рішення і наказу відповідача, на які він посилається, як на підставу для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки сам по собі факт прийняття відповідачем рішення, яке стосується прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення є очевидно протиправним. Крім того, безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень можуть справляти певний вплив на особу. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Разом з тим суд звертає увагу на те, що фактичні обставини справи, зокрема, встановлення правомірності чи неправомірності (протиправності) оскаржуваних рішення та наказу відповідача про проведення перевірки підлягають встановленню та доведенню на підставі відповідних доказів та аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи по суті.
Підсумовуючи вище викладене в його сукупності, беручи до уваги відповідність заходів забезпечення адміністративного позову фактичним обставинам заяви, розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову та їх співмірність, імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову.
Керуючись статтями 150-158, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 03 листопада 2023 року.

Суддя Н.В. Друзенко