Справа № 734/4490/23
Суддя: Іванюк Т. І.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/734/42/23 Справа № 734/4490/23
РІШЕННЯ

іменем України

06 листопада 2023 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - Іванюка Т.І.,

при секретарі Ієвлевій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 17.09.2023 серії БАД №83644,-

в с т а н о в и в:

у суд із адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області, у якому просить скасувати постанову 17.09.2023 серії БАД №83644 про накладення адміністративного стягнення, винесену Поліцейським сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції №1 Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Желібою Володимиром Олексійовичем, відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП і накладене на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що поліцейським сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції №1 Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Желібою Володимиром Олексійовичем неправомірно винесено відносно нього постанову про адміністративне правопорушення від 17.09.2023 серії БАД №832644 за ч.2 ст.126 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. В п. 5 оскаржуваної постанови зазначено, що начебто він: «керував транспортним засобом Хонда Діо д.н.з. НОМЕР_1 , був без мотошолома та при цьому не мав посвідчення водія на право керування відповідної категорії: чим порушив п.п. 2.3.5 і п.п. 2.1.а ПДР». З урахуванням ст.36 КУпАП стягнення накладено у розмірі 3400 грн. за більше серйозне із перелічених - ч.2 ст. 126 КУпАП. З даною постановою не погоджується, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення зважаючи на те, що транспортний засіб HONDA DIO AF68 з об`ємом двигуна 50 куб.см. належить безумовно до категорії «А», а не «А1»: тобто належить до категорії, яка вказана в його посвідченні водія, отримане у 1997 році та обміняне у 2008 році посвідчення водія із зазначеною категорією «А», дає позивачу повне право керування транспортними засобами як категорії «А», так і категорії «А1», оскільки розділення категорій відбулося вже після набуття ним права відповідного керування. Фактично підставою для винесення постанови стана некомпетентність інспектора.

У судове засідання позивач не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. При цьому причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву, або інших заяв чи клопотань суду не подав.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених статтею 205 КАСУ.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 17.09.2023 серії БАД №83644 підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17 вересня 2023 року поліцейським СРПП ВП № 1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області Желібою Володимиром Олексійовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія БАД № 832644 стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 3 400 грн. Як виходить із змісту даної постанови 17.09.2023 о 13 год. 25 хв. в м.Остер по вул. Б.Хмельницького, 74 Чернігівського району, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Хонда Діо д.н.з. НОМЕР_1 , був без мотошолома та при цьому не мав посвідчення водія на право керування відповідної категорії: чим порушив п.п. 2.3.5 і п.п. 2.1.а ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 2 ст.126 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність для водіїв транспортних засобів наступає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Пунктом 2.1.а Правил дорожнього руху України передбачено: водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС ) визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Позивач ОСОБА_1 серед іншого у позові зазначає, що в 1997 році отримав посвідчення водія від 20.06.1997 серії НОМЕР_2 з категоріями «А». «В». «С». Підтвердженням є теперішнє посвідчення код в графі особливі відмітки вказано про вказане посвідчення водія та отримані категорії водіння. На момент отримання в 1997 році посвідчення водія законодавством не було передбачено підкатегорій «А1», «В 1», «СІ». У 2008 році обміняв посвідчення водія через затертість на нове від 13.11.2008 серії НОМЕР_3 . На момент обміну мною посвідчення водія в 2008 році законодавством не було передбачено підкатегорій «А1», «В1», «СІ». Постановою КМУ від 20 травня 2009 р. N511 категорії «А», «В»,«С», розділено на підкатегорії: «А» розділено на підкатегорії «А» і «А1»; «В» розділено на підкатегорії «В» і «В1»; «С» розділено на підкатегорії «С» і «СІ». У його користуванні є мотоцикл HONDA DIO AF68 об`ємом двигуна 50 куб.см. Цей мотоцикл перебуває на праві власності батька позивача ОСОБА_2 . 17.09.2023 їхав на вказаному мотоциклі об`ємом двигуна 50 куб.см. Під час руху був зупинений працівники поліції, які звинуватили його в їзді без шолому. Переглядаючи документи інспектор повідомив, що начебто для керування цим мотоциклом потрібно посвідчення водія категорії «А1». Заперечуючи на це, позивач повідомив, що посвідчення водія отримав ще у 1996 році коли була одна категорія «А». Далі, незалежно від роздвоєння категорії, має право керувати всіма транспортними засобами, які підпадали під категорію «А» у 1997 році. Крім того транспортний засіб з об`ємом двигуна 50 куб.см. є не мопедом а мотоциклом, до якого навіть при розділених категоріях має бути посвідчення категорії «А», а не «А1». Після цього інспектор пішов до свого автомобіля і там зачинився. Через деякий?час інспектор повернувся і вручив позивачу вже складену за невідомих обставин без його участі постанову в справі про адміністративне правопорушення з проханням підписатись про отримання зазначеного документа. Аргументи позивача щодо відсутності в його діях правопорушення інспектор до уваги не взяв та виніс незаконне рішення про накладення на мене стягнення без наявності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 2.13 ПДР (в редакції на дату складення оскаржуваної постанови) транспортні засоби належать до таких категорій: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб, см або електродвигун потужністю до кВт: А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб, см і більш електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортний засіб мотоцикл НО DIO AF68 має об`єм двигуна 50 куб.см.

Транспортний засіб HONDA DIO AF68 з об`ємом двигуна 50 куб.см. належить до категорії «А», а не «А1» (в редакції на дату складення оскаржуваної постанови). Тобто належить до категорії, яка вказана в посвідченні водія позивача.

Відповідно до оскаржуваної постанови позивачу інкримінується керування транспортним засобом Хонда Діо д.н.з. НОМЕР_1 . був без мотошолома та при цьому не маючи посвідчення водія на право керування відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.3.5 і п.п. 2.1.а ПДР.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, і що затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

У відповідності до пункту 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємо ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.1 "а" ПДР водій механічного транспортного зі повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у 1997 році отримав посвідчення водія від 20.06.1997 серії НОМЕР_2 з категоріями «А» «В» «С». Підтвердженням є теперішнє посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 , де в графі особливі відмітки вказано про вказане посвідчення та отримані категорії водіння. Крім того на звороті діючого посвідчення зазначено, що категорія «А» отримана останнім 20.06.1997.

На момент отримання ОСОБА_1 в 1997 посвідчення водія законодавством не передбачалося підкатегорій «А1», «В1», «СІ».

У 2008 році ОСОБА_1 обміняв посвідчення водія через затертість на нове від 13.11.2008 серії СВВ №023775. На момент обміну в 2008 році посвідчення водія законодавством також не було передбачено підкатегорій «А1». «В1». «СІ».

Постановою відповідно до закону від 24.09.2008 №586-VI та постанову« КМУ від 20.05.2009 № 511 категорії «А», «В», «С», розділено на підкатегорії: «А» розділено на підкатегорії «А» і «А1»; «В» розділено на підкатегорії «В» і «В1»; «С» розділено на підкатегорії «С» і «СІ». Тобто категорії «А». «В». «С» розділено на підкатегорії у 2009 році. Відповідно до пункту 27 Положення про порядок видачі посвідчень водія допуску громадян до керування транспортними засобами №511 посвідчення і видане до набрання чинності Законом від 24.09.2008 №586-VI може бути обміняне на нове.

Отже, обмін посвідчення водія, виданого до набрання чинності Законом від 24.09.2008 №586-VI, на нове здійснюється без складення іспитів та є правом водія, а не обов`язком. Водій, який набув права керування категорією «А» до розділення категорій, після розділення категорій має право керувати транспортними засобами категорій «А» і «А1» без обміну посвідчення на нове.

Відповідно чинної на момент отримання мною посвідчення водія (станом на 1997 та 2008 РОКИ) редакції ПУНКТУ 3 Положення Про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами №511, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділялися, зокрема, на категорії: «А» - мотоцикли, моторолери, мотонарти й інші мототранспортні засоби. Відповідно діючої на дату винесення постанови редакції пункту 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами №511, транспортні засоби, керування якими дозволяє за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються зокрема, на категорії: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб, сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб, сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше.

Отже, відповідно до отриманого у 1997 році та обміняного у 2008 році посвідчення водія із зазначеною категорією «А» ОСОБА_1 має право керувати будь-якими транспортними засобами категорій «А» і «А1».

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу HONDA DIO AF 68 з об`ємом двигуна 50 куб.см. належить безумовно до категорії «А», а не «А1».

Суд зазначає, що сама постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, містить лише опис обставин, які визнані поліцейським підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження.

Аналіз наведених вище положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись суб`єктом владних повноважень певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Стаття 62 Конституції України визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

На підставі викладеного, суд зазначає, що при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення позивачем, оскільки достатніх та належних доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП немає.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин не доведення факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, суд вважає, що оскаржувана постанова серії БАД №832644 від 17.09.2023 року підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

Суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 5, 9, 72, 75-77, 244-246, 262, 286, 293, 295 КАС України, ст.ст. 33, 245, 251, 252, 258, 268, 280, 283, 287-289, 293 КУпАП, суд

у х в а л и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 17.09.2023 серії БАД №832644 задовольнити.

Скасувати постанову серії БАД № 832644 від 17.09.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 3 400 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції ВП №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області Желібою В.О., а провадження в справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Чернігівській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 536 гривні 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного судучерез Козелецький районний суд.

Суддя