Справа № 420/26613/23
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДМС України в Одеській області (вул.Преображенська,44, м.Одеса, 65014), Головного управління ДМС України в Херсонській області (вул.Перекопська,168, м.Херсон, 73036) про визнання протиправним та скасування подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.11.2015 року Головним управлінням ДМС України в Херсонській області, зобов`язати Головне управління ДМС України в Одеській області вилучити із бази «недійсні документи» паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Голопристанським РВУ МВС України в Херсонській області 21.06.2010 року на ім`я ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України в Одеській області, Головного управління ДМС України в Херсонській області за результатом якого позивач просить:

визнати протиправним та скасувати подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у відношенні ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.11.2015 року управління державної міграційної служби України в Херсонській області;

зобов`язати головне управління державної міграційної служби України в Одеській області вилучити із бази «недійсні документи» паспорт серії НОМЕР_1 виданий Голопристанським РВУМВС України в Херсонській області 21.06.2010 року на ім`я ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оспорюване рішення відповідачів не відповідають критерію необхідності у демократичному суспільстві, оскільки для позивачки та членів її сім`ї скасування рішення про оформлення набуття громадянства має наслідком повну зміну способу життя родини.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Представником відповідача - Головного управління ДМС України в Херсонській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що приймаючи оскаржуване рішення УДМС Херсонській області про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України № 215 від 27.03.2001.

Представником відповідача - Головного управління ДМС України в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що відповідачем встановлених законом прав позивача не порушено, а тому позов є необґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Як зазначено відповідачем та не заперечується позивачем 29.05.2010 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ВГІРФО УМВС України в Херсонській області із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України».

До заяви додано наступні документи: копія паспорта громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам № НОМЕР_2 від 26.05.2010, виданого Посольством В`єтнаму в Україні; копія рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.04.2008 по справі № 2(о)-112/08 про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 (повнорідний брат заявниці) з 06.07.1988 на території України; копія паспорта громадянина України (повнорідного брата); копія свідоцтва про народження з перекладом Нгуєн ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про народження з перекладом ОСОБА_2 (повнорідний брат).

11.06.2010 ОСОБА_1 подано декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язалась повернути паспорт громадянина В`єтнаму до уповноважених органів цієї держави, не користуватися правами громадянина В`єтнаму і не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством.

11.06.2010 УМВС України в Херсонській області прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України», на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.04.2008 по справі № 2(о)-112/08 про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 (повнорідний брат) на території України з 06.07.1988.

21.06.2010 ОСОБА_1 була документована Голопристанським РВ УМВС України в Херсонський області паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 .

У ході службової перевірки справ з оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням громадян Соціалістичної Республіки В`єтнам, які набули громадянство України на підставі рішення суду про встановлення юридичного факту, УДМС у Херсонській області було встановлено наступне.

21.10.2015 отримано рішення Апеляційного суду Херсонської області від 29.06.2011 у справі № 22-2960/2011, яким апеляційну скаргу прокурора Дніпровського району м. Херсона задоволено. Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.04.2008 скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання на території України з 06.07.1988 року.

Ознайомившись з особовою справою повнорідного брата позивача та встановлено, що ОСОБА_2 в 2008 році звернувся до ВГІРФО УМВС України в Херсонській області із заявою про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до вимог частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України».

За рішенням УМВС України в Херсонській області набув громадянство України на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.04.2008 по справі №2(о)-112/08 про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 з 06.07.1988 на території України. На підставі прийнятого рішення був документований паспортом громадянина України. В 2012 році відповідно до вимог статті 21 вищевказаного закону рішенням УМВС України в Херсонській області скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України відносно ОСОБА_2 на підставі рішення Апеляційного суду Херсонської області від 29.06.2011 у справі № 22-2960/2011 (рішення УМВС України в Херсонській області не оскаржувалось). Паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_2 визнано недійсним.

Ознайомившись з рішення Апеляційного суду Херсонської області УДМС у Херсонській області, керуючись ст.21 Закону прийнято рішення (подання) від 30.11.2015 про скасування рішення УМВС України в Херсонській області від 11.06.2010 про набуття громадянства України з територіальним походженням відносно ОСОБА_1 .

Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 06.07.2011 у справі № 22ц-2861/11 набрало законної сили і є чинним.

Рішенням Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області від 30.11.2015 р. на підставі ст.21 Закону України «Про громадянство України» скасовано рішення Управління міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 11.06.2010 р. про набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянства України» відносно ОСОБА_1 .

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Згідно ст.1 Закону України «Про громадянство України» (у редакції, станом на час прийняття оскаржуваного рішення), громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" ( 1543-12 ), або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Згідно з п.п.5,8 ч.1 ст.24 Закону України «Про громадянство України», Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо: скасування в межах повноважень прийнятих рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 цього Закону; вилучення в осіб, громадянство яких припинено або стосовно яких скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, паспортів громадянина України для виїзду за кордон та видання довідок про припинення громадянства України.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про громадянство України» рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про громадянство України», громадянство України припиняється внаслідок виходу з громадянства України; внаслідок втрати громадянства України; за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Як встановлено ст.19 Закону України «Про громадянство України», підставами для втрати громадянства України є: добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття; набуття особою громадянства України на підставі ст. 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів; добровільний вступ на військову службу іншої держави, яка відповідно до законодавства цієї держави не є військовим обов`язком чи альтернативною (невійськовою) службою. Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного указу Президента України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України № 215 від 27.03.2001 р. (далі - Порядок № 215).

Пунктом 31 Порядку № 215 (в редакції чинної на момент прийняття рішення) для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а"-"в" пункту 24 цього Порядку, а також:

а) документ, що підтверджує факт постійного проживання рідних (повнорідних та неповнорідних) брата чи сестри заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту;

б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з рідними (повнорідними та неповнорідними) братом чи сестрою, які постійно проживали на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

На підставі п. 88 Порядку № 215, Для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу міграційної служби, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація органу міграційної служби про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

Як передбачено п.96 Порядку №215, подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується управлінням, відділом (сектором) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України. Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі.

У відповідності з п.97 Порядку №215, рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується начальником головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступником.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 17 квітня 08 року по справі № 2(о)-112/08 заяву про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 (повнорідного брати позивача) на території України з 06.07.1988 року постійно.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 29.06.2011 у справі № 22-2960/2011, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове. Відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні зави про вставлення юридичного факту. Рішенням суду апеляційної інстанції встановлено, що заявник не надав суду належних доказів про те, що він звернувся до органів МВС за місцем проживання з відповідною заявою - зобов`язання: про припинення громадянства В`єтнаму.

Таким чином, факт постійного проживання рідних (повнорідних та неповнорідних) брата чи сестри позивача на території України не знайшов свого підтвердження в ході перегляду рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 17 квітня 08 року по справі № 2(о)-112/08 Апеляційним судом Херсонської області.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини у їх сукупності, суд погоджується з висновком відповідача щодо наявності належних доказів та підстав прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, оскільки на підтвердження факту проживання рідних (повнорідних та неповнорідних) брата чи сестри на території України було надано судове рішення, яке в подальшому скасоване, а отже існують законні підстави, передбачені ст. 21 Закону України «Про громадянство України» для скасування рішення про оформлення громадянства.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 р. у справі №820/7130/16 (адміністративне провадження №К/9901/15525/18).

Крім того, відповідачем зазначено та не спростовано позивачем, що Також здійснивши перевірку за наявними обліками, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою В`єтнаму, документована паспортом громадянина В`єтнаму серії № НОМЕР_4 , виданий 16.12.2020.

25.06.2021 Приморським районним відділом у місті Одесі ГУ ДМС в Одеській області була притягнута до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 203 КУпАП, через ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, що є порушенням ч.1,3 статті 3, статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Штраф сплачений добровільно 30.06.2021.

05.07.2021 позивач звернулась до ГУ ДМС у Одеській області із заявою щодо продовження строку перебування на території України як іноземний громадянин, підстава - лікування, строк перебування було продовжено до 09.09.2021, будь які інші дії щодо своєї легалізації на території України не вживала.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо безпідставності позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.ч.1,3 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні позову, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

З приводу клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін суд зазначає, що відповідно до ч.1-3 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст.257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно із п.10 ч.6 ст.12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, суд наділений повноваженнями, врахувати всі складники, наведені ч.3 ст.257 КАС України, та самостійно визнати справу такою, що має незначну складність.

При відкритті провадження, суд дійшов висновку, що справу за позовом можливо розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, а також, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч.6 ст.262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

З огляду на те, що матеріали справи свідчать про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, тому в задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління ДМС України в Херсонській області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження - відмовити.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДМС України в Одеській області (вул.Преображенська,44, м.Одеса, 65014), Головного управління ДМС України в Херсонській області (вул.Перекопська,168, м.Херсон, 73036) про визнання протиправним та скасування подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.11.2015 року Головним управлінням ДМС України в Херсонській області, зобов`язати Головне управління ДМС України в Одеській області вилучити із бази «недійсні документи» паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Голопристанським РВУ МВС України в Херсонській області 21.06.2010 року на ім`я ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко

.