Справа № 160/18141/23
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТАСІТІ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-
21.07.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «НАФТАСІТІ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить:
В обгрунтування позовних вимог позивачем вказано таке. За результатами проведення камеральної перевірки, виявлено порушення граничних строків реєстрації податкових накладних в ЄРПН, за що передбачається відповідальність, визначена пунктом 201-1.1 ст. 120-1 ПК України. Позивач не погодився з такими результатами та направив на адресу відповідача заперечення щодо неправомірності застосування штрафних санкцій. У подальшому, на адресу позивача надійшла ППР, якою застосовано штраф у сумі 528 305,27 грн. Позивач скористався правом на оскарження вказаного ППР, однак ДПС України залишило таку скаргу без задоволення.
Позивачем також наголошено, що з дати набрання законної сили Закону №2260 ним розпочато проведення реєстрації податкових накладних за період з 24.02.2022 року по 31.05.2023 року та тих, що складались вже після 01.06.2022 року. Першочергово реєструвались саме податкові накладні за період з лютого 2022 року. Також позивач звертає увагу, що з 27.05.2022 року при відновленні обов`язку реєстрації ПН основним критерієм було те, що платник податків має таку можливість. Крім того, тимчасово не період дії воєнного стану та протягом 6 місяців після його припинення зменшено штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію ПН, наприклад з 10% зменшено до 2. Зокрема, штрафна санкція у розмірі 2% за оскаржуваним ППР застосована відповідачем лише стосовно однієї ПН №199 від 30.06.2022 року. Відносно інших накладних застосовано штрафну санкцію у розмірі 10%. Підстави такої вибірковості у виконанні приписів податкового законодавства відповідачем незрозумілі та незаконні.
Також позивач вказує, що той факт, що контролюючий орган направляв після електронної перевірки квитанції №1 та №2 про прийняття податкових накладних вже 16 числа не є та не може вважатись порушенням, яке допустило ТОВ щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних та не може розцінюватись контролюючим органом як порушення реєстрації таких податкових накладних позивачем. Такі висновки контролюючого органу є протиправними, необгрунтованими та безпідставними, оскільки спеціальні норми Порядку №577 досить чітко встановлюють механізм взаємодії контролюючого органу з платником податків під час направлення та прийняття електронного документа, яким у т.ч. є і податкова накладна.
Тому, позивачем не пропущено строки реєстрації податкових накладних, оскільки направлені до ЄРПН до 15.12.2022 року.
Ухвалою від 25.07.2023 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
29.08.2023 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, яким заперечується проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. За результатами камеральної перевірки встановлено, що позивачем порушено терміни реєстрації податкових накладних, виписаних за серпень, жовтень, листопад 2022 року, що підтверджується квитанціями №1. Так, зважаючи на законодавство на момент порушення, відповідач вважає, що оскаржуване ППР є правомірним.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Перевіркою встановлено факт порушення позивачем термінів реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних, передбачених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме:
1) ПН №118 від 03.06.2022 року щодо суми ПДВ 11 147,11 грн. (дата реєстрації 15.07.2022 року);
2) ПН №121 від 06.06.2022 року щодо суми ПДВ 16 880,50 грн. (дата реєстрації 15.07.2022 року);
3) ПН №119 від 06.06.2022 року щодо суми ПДВ 801,20 грн. (дата реєстрації 15.07.2022 року);
4) ПН №120 від 06.06.2022 року щодо суми ПДВ 10 000,00 грн. (дата реєстрації 15.07.2022 року);
5) ПН №122 від 07.06.2022 року щодо суми ПДВ 5 000,00 грн. (дата реєстрації 15.07.2022 року);
6) ПН №124 від 07.06.2022 року щодо суми ПДВ 6 710,83 грн. (дата реєстрації 15.07.2022 року);
7) ПН №126 від 07.06.2022 року щодо суми ПДВ 15 061,50 грн. (дата реєстрації 15.07.2022 року);
8) ПН №123 від 07.06.2022 року щодо суми ПДВ 3 333,33 грн. (дата реєстрації 15.07.2022 року);
9) ПН №140 від 07.06.2022 року щодо суми ПДВ 5 636,67 грн. (дата реєстрації 15.07.2022 року);
10) ПН №125 від 07.06.2022 року щодо суми ПДВ 15 000,00 грн. (дата реєстрації 15.07.2022 року);
11) ПН №127 від 15.06.2022 року щодо суми ПДВ 616,40 грн. (дата реєстрації 15.07.2022 року);
12) ПН №199 від 30.06.2022 року щодо суми ПДВ 3 268,23 грн. (дата реєстрації 22.07.2022 року);
13) ПН №123 від 15.08.2022 року щодо суми ПДВ 303,33 грн. (дата реєстрації 15.09.2022 року);
14) ПН №130 від 31.08.2022 року щодо суми ПДВ 4 426,00 грн. (дата реєстрації 16.09.2022 року);
15) ПН №194 від 31.10.2022 року щодо суми ПДВ 1 187,50 грн. (дата реєстрації 16.11.2022 року);
16) ПН №219 від 31.10.2022 року щодо суми ПДВ 1 575,00 грн. (дата реєстрації 16.11.2022 року);
17) ПН №193 від 31.10.2022 року щодо суми ПДВ 3 522,50 грн. (дата реєстрації 16.11.2022 року);
18) ПН №169 від 31.10.2022 року щодо суми ПДВ 82 116,67 грн. (дата реєстрації 16.11.2022 року);
19) ПН №200 від 31.10.2022 року щодо суми ПДВ 10 825,95 грн. (дата реєстрації 16.11.2022 року);
20) ПН №216 від 31.10.2022 року щодо суми ПДВ 9 140,83 грн. (дата реєстрації 16.11.2022 року);
21) ПН №227 від 31.10.2022 року щодо суми ПДВ 10 825,95 грн. (дата реєстрації 16.11.2022 року);
22) ПН №165 від 31.10.2022 року щодо суми ПДВ 29 188,48 грн. (дата реєстрації 16.11.2022 року);
23) ПН №214 від 31.10.2022 року щодо суми ПДВ 8 842,50 грн. (дата реєстрації 16.11.2022 року);
24) ПН №171 від 31.10.2022 року щодо суми ПДВ 70 000,00 грн. (дата реєстрації 16.11.2022 року);
25) ПН №177 від 31.10.2022 року щодо суми ПДВ 26 010,00 грн. (дата реєстрації 16.11.2022 року);
26) ПН №198 від 31.10.2022 року щодо суми ПДВ 52 570,00 грн. (дата реєстрації 16.11.2022 року);
27) ПН №223 від 31.10.2022 року щодо суми ПДВ 218 000,00 грн. (дата реєстрації 16.11.2022 року);
28) ПН №161 від 30.11.2022 року щодо суми ПДВ 25 635,00 грн. (дата реєстрації 16.12.2022 року);
29) ПН №165 від 30.11.2022 року щодо суми ПДВ 12 572,50 грн. (дата реєстрації 16.12.2022 року);
30) ПН №156 від 30.11.2022 року щодо суми ПДВ 6 270,00 грн. (дата реєстрації 16.12.2022 року);
31) ПН №162 від 30.11.2022 року щодо суми ПДВ 10 645,00 грн. (дата реєстрації 16.12.2022 року);
32) ПН №158 від 30.11.2022 року щодо суми ПДВ 5 385,00 грн. (дата реєстрації 16.12.2022 року);
33) ПН №167 від 30.11.2022 року щодо суми ПДВ 235,00 грн. (дата реєстрації 16.12.2022 року);
34) ПН №160 від 30.11.2022 року щодо суми ПДВ 14 287,50 грн. (дата реєстрації 16.12.2022 року);
35) ПН №155 від 30.11.2022 року щодо суми ПДВ 16 122,50 грн. (дата реєстрації 16.12.2022 року).
Позивач скористався правом на оскарження ППР та направив до Державної податкової служби України скаргу, однак Рішенням Державної податкової служби України №3779/8 від 12.07.2023 року скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржуване ППР без змін.
Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані положеннями Податкового кодексу України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо акцизних накладних, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками акцизного податку електронними документами.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Пунктом 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;
50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Із аналізу вказаних правових норм вбачається, що на платника податків покладено обов`язок щодо реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у строк, встановлений податковим законодавством, а саме: для податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені, а для податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Порушення вказаних строків реєстрації податкових накладних є підставою для відповідальності у вигляді штрафу за п.1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України.
Згідно пункту 11 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).
З 08 лютого 2023 року набрав чинності Закон України від 12 січня 2023 року №2876-ІХ «Про внесення змін до розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України щодо відновлення обмеження перебування грального бізнесу на спрощеній системі оподаткування» (далі - Закон №2876-ІХ), який опубліковано у газеті «Голос України» від 07.02.2023 року №26.
Законом України «Про внесення змін до розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України щодо відновлення обмеження перебування грального бізнесу на спрощеній системі оподаткування», підрозділ 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктами 89 та 90, якими на період дії воєнного стану та протягом шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, збільшено граничні строки реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до ПН у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), встановлені пунктом 201.10 статті 201 Кодексу, та зменшено розміри штрафів за їх порушення, які встановлено пунктом 1201. 1 статті 1201 Кодексу.
Пунктом 89 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, визначено, що тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням таких граничних строків:
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до 5 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 18 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 18 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
Відповідно до пункту 90 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, штраф за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого пунктом 89 цього підрозділу для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлюється у розмірі:
2 відсотки суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
5 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
15 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;
25 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Конституційним Судом України у Рішенні від 5 квітня 2001 року №3-рп/2001 зазначено, що Конституція України в частині першій статті 58 закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів. Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
У даному випадку, відбулось пом`якшення відповідальності платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого пунктом 89 цього підрозділу для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Тобто, Законом України від 12.01.2023 року№2876-ІХ, який набрав чинності 08.02.2023, збільшено тривалість граничного строку реєстрації податкової накладної, залежно від дня її складення та зменшено відсоткові розміри ставок штрафу за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого пунктом 89 підрозділу 2розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно вимог частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1-рп-99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.
Таким чином, до спірних правовідносин необхідно застосувати пункти 89,90 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, якими на період дії воєнного стану та протягом шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, збільшено граничні строки реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до ПН у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), встановлені пунктом 201.10 статті 201 Кодексу, та зменшено розміри штрафів за їх порушення, які встановлено пунктом 1201. 1 статті 1201 Кодексу.
Отже, в силу пункту 11 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, податковий орган повинен був застосовувати штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій, в даному випадку 20.02.2023 року.
Тобто, до Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТАСІТІ» повинно було бути застосовано штраф за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого пунктом 89 цього підрозділу для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, у розмірі 2 відсотки суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів.
Також суд зауважує, що норми пунктів 89, 90 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначають спеціальне (пріоритетне) застосування податкового законодавства на період дії воєнного часу по відношенню до інших положень Податкового кодексу України, в тому числі й щодо п.1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України.
У межах спірних правовідносин судом встановлено, що згідно розрахунку штрафу за порушення термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до ПН у Єдиному реєстрі податкових накладних, що є додатком до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, контролюючим органом до позивача застосовано відповідальність за порушення строків реєстрації 35 податкових накладних/розрахунків коригування до ПН у Єдиному реєстрі податкових накладних, та відповідно застосовано штрафні(фінансові) санкції у розмірі 2% та 10%.
Разом з тим в контексті доводів позивача, суд зауважує, що Законом №2876-IX не визначено особливостей застосування тих чи інших положень та дати, з якої відповідні положення мають застосовуватись.
Поряд з цим суд зауважує, що на момент винесення спірного податкового повідомлення-рішення вже набули чинності зміни внесені Законом України від 12.01.2023 №2876-ІХ до ПК України, в частині доповнення підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України пунктами 89 та 90, які зокрема пом`якшили відповідальність платника на період дії воєнного стану, який введений в Україні з 24.02.2022 року, тобто в цій частині вказаний вище закон має зворотню дію в часі.
Варто наголосити, що згідно з пунктом 11 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).
Таким чином, суд зауважує, що на день прийняття рішення щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, з урахуванням триваючого воєнного стану на території України, підлягали застосуванню штрафні санкції у розмірах визначених пунктом 90 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.
Судом встановлено, що відповідачем сума штрафу за порушення позивачем граничного строку для реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахована згідно положень пункту 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України.
Разом з тим, виходячи з приписів п. 11 підрозділу 10 розділу ХІХ "Перехідні положення" ПК України, відповідач при визначені розміру штрафу повинен був керуватися саме нормами Закону №2876 -ІХ та визначити розмір штрафних (фінансових) санкцій - 2 відсотки суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних.
Як наведено вище по тексту рішення, згідно розрахунку штрафу, як додатку до спірного податкового повідомлення-рішення, вбачається, що 35 податкових накладних зареєстровано позивачем в ЄРПН з порушенням термінів реєстрації до 16 календарних днів, внаслідок чого відповідачем визначений розмір штрафних санкцій 10 % від ПДВ, а мав би бути розмір 2 % від ПДВ; 1 податкова накладна зареєстрована з порушенням термінів реєстрації ПН від 16 до 30 календарних днів, внаслідок чого відповідачем визначений розмір штрафних санкцій 10 % від ПДВ, а мав би бути 5 % від ПДВ.
З огляду на наведене, суд погоджується із доводами позивача про протиправність спірного рішення, позаяк відповідачем неправильно застосований розмір штрафних санкцій за порушення термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН.
Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).
Також, у рішенні ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. Разом із цим, обов`язок суду обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 29 рішення ЄСПЛ від 9 грудня 2009 року у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).
Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем положень податкового законодавства, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення не є обґрунтованим та прийнятим з урахуванням усіх обставин, що мали значення, а тому не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Розподіл судових витрат у вигляді судового збору здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТАСІТІ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати з оплати судового у розмірі 7919,68 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко