Справа № 140/8337/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 140/8337/23 пров. № А/857/17778/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шавель Р.М.

секретар судового засідання Гранат В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду про закриття провадження у справі від 03 серпня 2023 року (головуючий суддя Валюх В.М., м.Луцьк) у справі № 140/8337/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинського обласного центру зайнятості про визнання неправомірною інформацію та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

01.05.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Волинського обласного центру зайнятості про визнання неправомірною інформацію та зобов`язання вчинити дії.

Позов обґрунтовує тим, що у липні 2019 року Луцьким міським центром зайнятості позивачу ОСОБА_1 був наданий статус безробітної особи. Позивач вказує на постійні порушення кар`єрним радником Луцької філії Волинського обласного центру зайнятості вимог абзацу 3 пункту 1 частини першої статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI, абзацу 2 пункту 6 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 № 792. Після вивчення своєї особової справи, позивачем було встановлено зафіксовані тим же кар`єрним радником порушення законодавства у сфері зайнятості щодо нього у зв`язку із його неякою 07.10.2022 та 29.11.2022 на заплановані відвідування Луцької філії Волинського обласного центру зайнятості, про які позивач не знав. Позивач наголошує на тому, що відвідування Луцької філії Волинського обласного центру зайнятості 07.10.2022 та 29.11.2022 ним не були заплановані, про що свідчить відсутність підписів у додатку №1 до Персональної картки відвідування філії центру зайнятості, відтак відбулось фальшування відомостей та даних, що містяться в офіційному документі, та позивач мав намір відвідувати Луцьку філію Волинського обласного центру зайнятості один раз на тридцять календарних днів так, як це дозволяє чинне законодавство. Позивач просить визнати неправомірною інформацію про порушення 07.10.2022 та 29.11.2022 законодавства у сфері зайнятості населення та зобов`язати відповідача вилучити інформацію про недотримання рекомендацій державної служби зайнятості щодо сприяння працевлаштуванню 07.10.2022 та 29.11.2022 із довідки Луцької філії Волинського обласного центру зайнятості про отримані доходи в якості безробітної особи та із додатку 1 до персональної картки № 00011 «Відвідування філії центру зайнятості».

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Волинського обласного центру зайнятості про визнання неправомірною інформацію та зобов`язання вчинити дії закрито.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм процесуального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Вважає, що суд припустився процесуальної помилки закривши провадження у справі, не знайшовши підстав для продовження судового розгляду даної справи. Крім того, наголошує, що оскаржує не рішення суб`єкта владних повноважень, як намагається зазначити суд першої інстанції обґрунтовуючи закриття провадження у справі, а відповідно до ст. ст. 5 та 19 КАС України саме протиправні дії посадової особи суб`єкта владних повноважень (які, як видно, не обов`язково породжують індивідуальний акт, що може звузити чи змінити права особи).

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.313 цього Кодексу. Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Під рішенням суб`єкта владних повноважень у контексті положень КАС України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування (пункт 18 частина перша статті 4 КАС України).

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 КАС України).

Обов`язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Водночас, право на судове оскарження не є абсолютним, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів. У свою чергу до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинені ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 200/12580/19-а).

Оглядаючи матеріали справи, колегія суддів зазначає, що в Додатку № 1 до Персональної картки зафіксовано лише факт неявки ОСОБА_1 07.10.2022 та 29.11.2022, а не порушення ним законодавства про зайнятість, та жодних правових наслідків внесення зазначеної інформації до вказаного службового документу, зокрема, прийняття рішень про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за неявку 07.10.2022 та 29.11.2022 посадовими особами Луцької філії Волинського обласного центру зайнятості не приймалось.

Апеляційний суд зазначає, що Додаток №1 до Персональної картки та довідка є документами, які не породжують, не змінюють та не звужують права позивача, не встановлюють для нього додаткових обов`язків та не покладають відповідальності, а отже не є рішеннями суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 5 КАС України, які можуть бути оскаржені до адміністративного суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, необхідно тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що заявлені у цій справі позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. А тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що провадження у справі належить закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року у справі № 140/8337/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 02 листопада 2023 року.