Справа № 480/1413/23
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 р. Справа № 480/1413/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2023, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 11.07.23 по справі № 480/1413/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якій, з уточнивши позовні вимоги (а.с.43-44), звернув вимоги додатково до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (а.с.61), просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Житомирській області №78 від 03.10.2022 про відмову позивачу у зарахуванні до страхового стажу 26 місяців навчання і роботи;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до страхового стажу позивача навчання 4 місяці в ДОСААФ з 16.01.1968 по 08.05.1968;

- зобов`язати Сумський пенсійний фонд зарахувати до страхового стажу позивача проміжок роботи 15 місяців між іншим звільненням і поновленням на роботі з 28.05.1984 по 28.08.1985 і другий проміжок 7 місяців між другим звільненням і поновленням позивача на роботі з 17.08.1987 по 14.03.1988 і перерахувати пенсію з розрахунку середньої зарплати за останні 5 років роботи з 1988-1993 роках в аеропорту.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що 27.09.2022 звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із письмовою заявою про зарахування до його страхового стажу періоду навчання в автошколі з 16.01.1968 по 08.05.1968 та періодів між звільненням та поновленням на роботі - з 29.05.1984 по 29.08.1985 та з 18.08.1987 по 14.03.1988 та перерахунку пенсії з їх урахуванням, втім йому протиправно було відмовлено рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області, оскільки, на переконання позивача, для зарахування таких періодів не потрібна додаткова вказівка суду про це у рішенні суду про поновлення на роботі, а тому така відмова порушує його права, передбачені ст.ст.2, 19, 46 Конституції України.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 03.10.2022 №78.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2022, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання за програмою підготовки водіїв автомобіля 3 класу в Сумському автомотоклубі ДОСААФ (в подальшому - Освітній заклад Сумська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України (колективне підприємство) з 16.01.1968 по 08.05.1968, а також періоди між звільненнями та поновленнями на роботі ОСОБА_1 , зокрема, з 29.05.1984 по 29.08.1985 та з 18.08.1987 по 14.03.1988, з урахуванням проведених виплат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник апелянта посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в апеляційній скарзі зазначає, що згідно з пунктом 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містять неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно- комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові угоди і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

До заяви на перерахунок пенсії були надані такі документи: трудову книжку НОМЕР_1 від 04.11.1981; свідоцтво про навчання НОМЕР_2 від 26.04.1968; рішення суду від 28.08.1985 про поновлення на роботі.

Представник апелянта зазначає, що дані періоди трудової діяльності неможливо зарахувати до страхового стажу позивача, оскільки в рішенні суду відсутня інформація щодо зарахування періодів роботи між звільненням та відновленням на роботу, у свідоцтві про навчання - відсутня інформація щодо присвоєння кваліфікації, в уточнюючій довідці про періоди навчання - відсутні підстави видачі. Згідно з п.4.2 та 4.7 Порядку, орган, що призначає (перераховує) пенсію, перевіряє зміст та належність оформлення наданих для призначення (перерахунку) пенсії документів.

На переконання представника апелянта ним правомірно винесено рішення про відмову у перерахунку пенсії у зв`язку з безпідставністю, оскільки надані документи не відповідають вимогам Порядку.

Позивач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач перебуває з 2009 року на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

27.09.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ України в Сумській області із заявою про перерахунок пенсії та врахування до страхового стажу періоду навчання в автошколі з 16.01.1968 по 08.05.1968 та зарахування періодів між звільненням та поновленням на роботі - з 29.05.1984 по 29.08.1985 та з 18.08.1987 по 14.03.1988 (а.с.60).

При цьому до заяви на перерахунок пенсії було надані такі документи:

- трудову книжку НОМЕР_1 від 04.11.1981;

- свідоцтво про навчання НОМЕР_2 від 26.04.1968;

- рішення суду від 28.08.1985 про поновлення на роботі;

- довідку від 20.09.2022 №26.

Вказані обставини не заперечувалися представником ГУ ПФУ в Житомирській області у відзиві та підтверджуються змістом оскаржуваного рішення та наявними матеріалами справи (а.с.48-55).

Втім ГУ ПФУ в Житомирській області за екстериторіальним принципом відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», рішенням від 03.10.2022 №78 відмовило ОСОБА_1 у зарахуванні вищевказаних періодів та перерахунку пенсії, оскільки при всебічному, повному і об`єктивному розгляді усіх наданих документів виявлено, що вказані періоди трудової діяльності неможливо зарахувати до страхового стажу позивача з огляду на те, що в рішенні суду відсутня інформація щодо зарахування періодів роботи між звільненням та відновленням на роботу, у свідоцтві про навчання - відсутня інформація щодо присвоєння кваліфікації, в уточнюючій довідці про періоди навчання - відсутні підстави видачі (а.с.19, 56).

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом ГУ ПФУ в Сумській області від 11.10.2022 (а.с.20), не погодившись з яким позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що період навчання позивача з 16.01.1968 по 08.05.1968 за програмою підготовки водіїв автомобіля 3 класу в Сумському автомотоклубі ДОСААФ (в подальшому - Освітній заклад Сумська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України (колективне підприємство) підтверджується належними дослідженими матеріалами справи.

Крім того, період вимушеного прогулу зараховується до страхового стажу працівника. Так само до страхового стажу має зараховуватись період роботи працівника без нарахування та виплати заробітної плати, оскільки несплата підприємством, установою, організацією страхових внесків не позбавляє робітників і службовців права на забезпечення по державному соціальному страхуванню (254 Кодекс законів про працю Української РСР в редакції чинній у період з 29.05.1984 по 14.03.1988).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року №1058-IV ( далі - Закон №1058-IV).

За приписами статті 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Обсяг страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.

За змістом частини першої ст. 1 Закону №1058 термін страховий стаж визначений як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески, а страховий стаж у солідарній системі визначений частиною першою статті 24 Закону як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється в місяцях (ч.ч.2,3 ст. 24 Закону №1058-IV в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

З матеріалів справи встановлено, що оскаржуваним рішенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області було відмовлено позивачу у зарахуванні до страхового стажу період його навчання з 16.01.1968 по 08.05.1968 та періоди між звільненнями та поновленнями на роботі - з 29.05.1984 по 29.08.1985 та з 18.08.1987 по 14.03.1988.

Щодо не зарахування відповідачем періоду навчання позивача колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів спраив, зокрема з копії свідоцтва про навчання серії НОМЕР_2 та довідок Освітнього закладу Сумська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України (колективне підприємство) від 20.09.2022 №26 та від 20.10.2022 №28 (а.с.17-18, 53, 60 зворот), колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 навчався за програмою підготовки водіїв автомобіля 3 класу в Сумському автомотоклубі ДОСААФ з 16.01.1968 по 08.05.1968, у 1991 році Республіканська організація ДОСААФ була перейменована у Товариство сприяння обороні України відповідно до рішення VII з`їзду ТСОУ від 26.09.1991 року, а у 2004 році Сумська автошкола ТСОУ була перейменована у Освітній заклад Сумська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України (колективне підприємство) згідно з наказом від 27.12.2004 №92.

Як вбачається з оскаржуваного рішення (а.с.56), підставою для відмови у зарахуванні цього періоду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначено про відсутність у свідоцтві про навчання інформації щодо присвоєння кваліфікації, а в уточнюючій довідці про періоди навчання підстав її видачі (а.с.19, 56).

Проте, вказані доводи не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи, оскільки в свідоцтві №179640 зазначено про отриману кваліфікацію «Водія автомобіля ІІІ класу» (а.с.16зворот, 53). Крім того, в уточнюючій довідці від 20.09.2022 №26 про періоди навчання вказано, що вона видана на підставі журналу обліку успішності та протоколу екзаменаційної комісії від 26.04.1968року №7, що спростовує доводи відповідача про відсутність підстав її видачі. Також у довідці зазначено, що позивач навчався за програмою підготовки водіїв автомобіля 3 класу в Сумському автомотоклубі ДОСААФ (в подальшому - Освітній заклад Сумська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України (колективне підприємство (а.с.17,18,60зворот).

Отже, період навчання позивача з 16.01.1968 по 08.05.1968 за програмою підготовки водіїв автомобіля 3 класу в Сумському автомотоклубі ДОСААФ (в подальшому - Освітній заклад Сумська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України (колективне підприємство) підтверджується дослідженими матеріалами справи.

Також, варто відмітити, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз.1 ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

До 01.01.2004 пенсійне забезпечення в Україні здійснювалось за нормами Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон України Про пенсійне забезпечення), відповідно до пункту "д" частини 3 статті 56 якого до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

На момент проходження позивачем навчання з 16.01.1968 по 08.05.1968 за програмою підготовки водіїв автомобіля 3 класу були чинні закон СРСР «Про державні пенсії» від 14.07.1956, та прийняте у зв`язку з цим Положення про порядок призначення та виплату державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 04.08.1956 №1044.

Відповідно до пп. «з» та «і» п.109 вказаного Положення крім роботи як робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також: з) навчання в училищах та школах державної системи трудових резервів (у ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах та училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах і т.д.) та інших училищах, школах та на курсах з підготовці кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації; і) навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних навчальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профруху, на робітфаках; перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі.

При призначенні пенсій за старістю періоди, зазначені в підпункті "і", що зараховується до стажу за умови попередньої роботи як робітника, службовця або члена кооперативної промислової артілі або кооперативної артілі інвалідів або служби у складі Збройних Сил СРСР або іншої служби, зазначеної в підпункті "к" (13абз.п. 109 Положення).

Згідно із п.117 цього ж Положення доказом стажу роботи можуть бути: а) трудові книжки, трудові списки, послужні списки (у тому числа по роботі до встановлення радянської влади), членські книжки членів кооперативних промислових артілей та кооперативних артілей інвалідів - все щодо записів, внесених на підставі документів; б) довідки, посвідчення тощо документи про роботу, видані з місця роботи; в) довідки вищих установ тієї ж системи, в якій працював даний робітник або службовець (наприклад, довідки міністерств, головних управлінь, трестів, спілок промислової кооперації тощо); г) довідки архівних установ.

Схожі норми містились і в п.п.109, 117 Положення про порядок призначення та виплату державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590.

Станом на сьогодні та на час розгляду заяви позивача чинним є Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), відповідно до п.8 якого час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Згідно копії свідоцтва про навчання серії НОМЕР_2 та довідок Освітнього закладу Сумська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України (колективне підприємство) від 20.09.2022 №26 та від 20.10.2022 №28 (а.с.17-18, 53, 60 зворот), судом встановлено, що ОСОБА_1 навчався за програмою підготовки водіїв автомобіля 3 класу в Сумському автомотоклубі ДОСААФ з 16.01.1968 по 08.05.1968, у 1991 році Республіканська організація ДОСААФ була перейменована у Товариство сприяння обороні України відповідно до рішення VII з`їзду ТСОУ від 26.09.1991 року, а у 2004 році Сумська автошкола ТСОУ була перейменована у Освітній заклад Сумська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України (колективне підприємство) згідно з наказом від 27.12.2004 року № 92. У довідці про період навчання (а.с.60зворот) вказано, що остання видана на підставі журналу обліку успішності та протоколу екзаменаційної комісії від 26.04.1968 №7. Свідоцтва про навчання серії НОМЕР_2 містить дані про закінчення повного навчального періоду, присвоєння кваліфікації, підписи посадових осіб та печатку Сумського автомотоклубу ДОСААФ. Таким чином зміст свідоцтва та уточнююча довідка повністю відповідають вимогам Порядку №637.

Крім того, вказані документи також надавалися ГУ ПФУ в Сумській області разом із заявою про перерахунок пенсії та врахування до страхового стажу періоду навчання (а.с.60), однак, цим документам не було надано належної оцінки ГУ ПФУ в Житомирській області, який розглядав заяву за принципом екстериторіальності.

Отже, враховуючи, що період навчання позивача з 16.01.1968 по 08.05.1968 за програмою підготовки водіїв автомобіля 3 класу в Сумському автомотоклубі ДОСААФ (в подальшому - Освітній заклад Сумська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України (колективне підприємство) підтверджується належними дослідженими матеріалами справи, таке навчання відповідно до чинного на той час законодавства зараховувалось до загального стажу, що враховувався для призначення пенсії, колегія суддів дійшла висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у зарахуванні такого стажу є необґрунтованою.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду між звільненнями та поновленнями на роботі з 29.05.1984 по 29.08.1985, а також з 18.08.1987 по 14.03.1988 колегія суддів зазначає наступне.

Згідно записів трудової книжки позивача (а.с.13-16, 48-50) встановлено, що позивач, крім іншого, 06.10.1982 прийнятий стрілком-пожежником команди ВОХР, 28.05.1984 звільнений згідно п.2 ст.40 КЗпП України, втім 29.08.1985 поновлений згідно рішення Сумського обласного суду поновлений на посаді стрілка-пожежника команди ВОХР (записи №№7-9). Вказане також підтверджується копією рішення Сумського обласного суду від 28.08.1985 (а.с.9-12, 53зворот-55).

У подальшому, 17.08.1987 позивача звільнено згідно п.п.2 п.17 Статуту про дисципліну працівників цивільної авіації, втім 14.03.1983 згідно рекомендацій політичного управління цивільної авіації поновлений на посаді стрілка-пожежника команди ВОХР (записи у трудовій книжці №№10-11).

ГУ ПФУ в Житомирській області, відмовляючи в зарахуванні вказаних періодів рішенням від 03.10.2022 вказує те, що в рішенні суду відсутня інформація щодо зарахування періодів роботи між звільненням та відновленням на роботу(а.с.19, 56). При цьому щодо не зарахування періоду з 18.08.1987 по 14.03.1988 жодного обґрунтування не зазначає.

Колегія суддів не погоджується з оскаржуваним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області і в цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю Української РСР в редакції чинній у період з 29.05.1984 по 14.03.1988 робітникові або службовцеві, незаконно звільненому з роботи і поновленому на попередній роботі, виплачується за рішенням або постановою органу, що розглядає трудовий спір, середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення, але не більш як за три місяці. У такому ж розмірі провадиться оплата за час вимушеного прогулу у тих випадках, коли неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало вступові робітника або службовця на іншу роботу.

Згідно із ст. 241 Кодексу законів про працю Української РСР в редакції чинній у період з 29.05.1984 по 14.03.1988 в разі поновлення працівника на попередній роботі провадиться за рішенням вищого в порядку підлеглості органу оплата за час вимушеного прогулу з дня звільнення або за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за три місяці. При цьому відповідно застосовуються статті 235 і 238 цього Кодексу..

Виходячи зі змісту вказаних частини першої статті 235 та ст.241 Кодексу законів про працю Української РСР, оплата вимушеного прогулу має місце у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів вважає, що вимушений прогул це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції.

При цьому причиною виникнення вимушеного прогулу може стати, зокрема, звільнення без законної підстави, що перешкоджає виконанню працівником трудової функції, обумовленої трудовим договором.

Вказані висновки також свідчать про те, що вимушеності прогулу надають протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, унаслідок яких працівник позбавляється права виконувати трудові обов`язки й отримувати за це заробітну плату. Тобто працівник не може вийти на роботу та реалізовувати належне йому право на працю й оплату праці через винні дії (бездіяльність) роботодавця.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 16.12.2020 у справі № 761/36220/17.

Отже, з наведеного слідує, що період з 29.05.1984 по 29.08.1985 та з 18.08.1987 по 14.03.1988, є вимушеним прогулом ОСОБА_1 , який мав місце у зв`язку з незаконним звільненням позивача з роботи.

Як було встановлено судом першої інстанції, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз.1 ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

У період з 29.05.1984 по 29.08.1985 та з 18.08.1987 по 14.03.1988 були чинні Кодекс законів про працю Української РСР у відповідній редакції, Положення про порядок призначення та виплату державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590, а також Правила обчислення безперервного трудового стажу робітників та службовців при призначенні допомоги по державному соціальному страхуванню, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 13.04.1973 №252.

Згідно із ст. 253, 254 Кодекс законів про працю Української РСР в редакції чинній у період з 29.05.1984 по 14.03.1988 усі робітники і службовці підлягають обов`язковому державному соціальному страхуванню. Державне соціальне страхування робітників і службовців здійснюється за рахунок держави. Внески на соціальне страхування сплачуються підприємствами, установами, організаціями без будь-яких відрахувань із заробітної плати робітників і службовців. Несплата підприємством, установою, організацією страхових внесків не позбавляє робітників і службовців права на забезпечення по державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пп. «а» п.109, 117 Положення про порядок призначення та виплату державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590 крім роботи як робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також будь-яка робота, на якій працівник, будучи робітником або службовцям, що підлягав державному соціальному страхуванню. Доказом стажу роботи можуть бути серед іншого трудові книжки.

Згідно із пп. «ж» п.8 Правил обчислення безперервного трудового стажу робітників та службовців при призначенні допомоги по державному соціальному страхуванню, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 13.04.1973 №252 у безперервний трудовий стаж крім роботи як робітника або службовця зараховується також час вимушеного прогулу при неправильному звільненні, якщо працівника відновлено на роботі.

Крім того, на момент внесення записів за спірний період діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 (далі - Інструкція №162), відповідно до пункту 2.3 якої усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно п.2.9 Інструкції №162 в разі незаконного звільнення чи переведення працівника, встановленого органом по розгляду трудових спорів, і поновлення на попередній роботі чи зміни формулювання причини звільнення, запис про звільнення та переведення на іншу постійну посаду визнається недійсним.

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (п.п.2.4, 2.10).

Отже, стаж роботи працівника, який був незаконно звільнений, а потім поновлений на роботі, вважається безперервним. Стягнутий на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, є заробітною платою за кожен місяць з перебування у вимушеному прогулі.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що період вимушеного прогулу зараховується до страхового стажу працівника. Так само до страхового стажу має зараховуватись період роботи працівника без нарахування та виплати заробітної плати, оскільки несплата підприємством, установою, організацією страхових внесків не позбавляє робітників і службовців права на забезпечення по державному соціальному страхуванню (254 Кодекс законів про працю Української РСР в редакції чинній у період з 29.05.1984 по 14.03.1988).

Крім того, статтею 62 чинного на час прийняття оскаржуваного рішення та розгляду справи в суді Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За правилами п.п.1,20 Порядку №637 також зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20).

Згідно із п.3 Порядку від 12.08.1993 №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, основним документом, що підтверджує стаж роботи як у період з 29.05.1984 по 29.08.1985 та з 18.08.1987 по 14.03.1988 так станом і на час розгляду справи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (п.п. 2.6).

Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Отже, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про не зарахування спеціального стажу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

З урахуванням наведених норм та висновків, стаж роботи працівника, який був незаконно звільнений, а потім поновлений на роботі органом по розгляду трудових спорів чи судом, вважається безперервним та такий період зараховується до страхового стажу працівника в силу законодавства (зокрема, пп. «ж» п.8 Правил обчислення безперервного трудового стажу робітників та службовців при призначенні допомоги по державному соціальному страхуванню, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 13.04.1973 №252) без додаткового посилання на це у рішеннях суду, на чому наголошує представник ГУ ПФУ в Житомирській області. У той час як внесення записів про недійсність записів про звільнення покладається саме на керівником підприємства, установи, організації, а не на працівника.

Як встановлено судом першої інстанції згідно записів трудової книжки позивача (а.с.13-16, 48-50) та копії рішення Сумського обласного суду від 28.08.1985 (а.с.9-12, 53зворот-55), які надавалися ГУ ПФУ в Сумській області разом із заявою про перерахунок пенсії та врахування до страхового стажу періодів між звільненням та поновленням на роботі - з 29.05.1984 по 29.08.1985 та з 18.08.1987 по 14.03.1988 (а.с.60), позивач, крім іншого, 06.10.1982 прийнятий стрілком-пожежником команди ВОХР, 28.05.1984 звільнений згідно п.2 ст.40 КЗпП України, втім 29.08.1985 поновлений згідно рішення Сумського обласного суду поновлений на посаді стрілка-пожежника команди ВОХР (записи №№7-9). У подальшому, 17.08.1987 позивача звільнено згідно п.п.2 п.17 Статуту про дисципліну працівників цивільної авіації, втім 14.03.1983 згідно рекомендацій політичного управління цивільної авіації поновлений на посаді стрілка-пожежника команди ВОХР (записи №№10-11). Однак, цим документам не було надано належної оцінки ГУ ПФУ в Житомирській області.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про необхідність визнати рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 03.10.2022 №78 протиправним, скасувати його та, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, зобов`язати ГУ ПФУ у Сумській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2022, зарахувавши до страхового стажу позивача період навчання за програмою підготовки водіїв автомобіля 3 класу в Сумському автомотоклубі ДОСААФ (в подальшому - Освітній заклад Сумська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України (колективне підприємство) з 16.01.1968 по 08.05.1968, а також періоди між звільненнями та поновленнями на роботі ОСОБА_1 , зокрема, з 29.05.1984 по 29.08.1985 та з 18.08.1987 по 14.03.1988, з урахуванням проведених виплат.

При цьому колегія суддів зазначає, що згідно п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

У даній справі, заява позивача була розглянута ГУ ПФУ в Житомирській області та прийнято відповідне рішення за результатом розгляду заяви позивача за екстериторіальним принципом відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 "Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за №339/35961, а відтак, електронна пенсійна справа, яка була отримана для опрацювання, була повернена (передана) засобами програмного забезпечення органом, що нараховує та виплачує позивачу пенсію за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, тобто Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області.

Згідно вимог ст. 85 Закону України Про пенсійне забезпечення, ч.1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку) за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

З урахуванням викладеного та враховуючи, що з заявою позивач звертався саме до ГУ ПФУ в Сумській області через Сумське об`єднане управління ПФУ (а.с.60) та де і перебуває пенсійна справа позивача, колегія суддів вважає, що належним та цілком ефективним способом порушених прав позивача є зобов`язання саме ГУ ПФУ в Сумській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії позивача з урахуванням спірних періодів стажу.

Також, щодо дати здійснення перерахунку пенсії з врахуванням спірних періодів до страхового стажу, колегією суддів враховано наступне.

Згідно із ч.1 ст. 44 Закону №1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Відповідно до п.2.7 Порядку №22-1 2.7. До заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (п. 1.8. Порядку №22-1).

Відповідно до ч.4 ст.45 Закону №1058 перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

З матеріалів справи встановлено, що позивач з заявою про врахування спірних періодів до страхового стажу звернувся 27.09.2022 (тобто після 15 числа відповідного місця), до якої додав перелік додатків документів, у тому числі рішення суду, а також уточнюючу довідку від 20.09.2022 №26 та свідоцтво про навчання.

Отже, саме 27.09.2022 є датою звернення позивача за перерахунком пенсії, та саме з вказаною датою датою звернення за перерахунком, Закон №1058 пов`язує виникнення підстав у позивача права на перерахунок пенсії, - у зв`язку з виникненням права на підвищення пенсії, та саме у зв`язку з чим у відповідача виникає обов`язок щодо проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу за його заявою від 27.09.2022 у строк, відповідно до норм Закону №1058, якими врегульовано строки перерахунку та виплати пенсії, а саме з 01.10.2022, тобто з першого числа наступного місяця, оскільки заяву з усіма необхідними документами подано позивачем було після 15 числа.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для ефективного на належного захисту порушених прав позивача необхідно визнати протиправним, скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 03.10.2022 №78 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2022, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання за програмою підготовки водіїв автомобіля 3 класу в Сумському автомотоклубі ДОСААФ (в подальшому - Освітній заклад Сумська автомобільна школа Товариства сприяння обороні України (колективне підприємство) з 16.01.1968 по 08.05.1968, а також періоди між звільненнями та поновленнями на роботі ОСОБА_1 , зокрема, з 29.05.1984 по 29.08.1985 та з 18.08.1987 по 14.03.1988, з урахуванням проведених виплат.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 року по справі № 480/1413/23 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 по справі № 480/1413/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва