Справа № 340/4893/23
Суддя: О.С. ПЕТРЕНКО
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/4893/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Петренко О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача: Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України, вул. Ю.Іллєнка,81, м. Київ,04050

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Центр пробації", яка полягала у недотриманні вимог Наказу Міністерства юстиції України від 28.03.2018 р. №925/5 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України" при нарахуванні грошового утримання за жовтень 2022 року, компенсації за невикористані 19 (дев`ятнадцять) календарних днів чергової відпустки за 2022 рік та одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 22 (двадцять два) календарних роки служби начальнику Кропивницького районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Кіровоградській області ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2) зобов`язати Державну установу "Центр пробації" провести перерахунок грошового забезпечення начальника Кропивницького районного відділу № 2 філії Державної установи Центр пробації в Кіровоградській області ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , доплатити з урахуванням проведених раніше виплат, грошове утримання за жовтень 2022 року, компенсацію за невикористані 19 (дев`ятнадцять) календарних днів чергової відпустки за 2022 рік та одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 22 (двадцять два) календарних роки служби відповідно до вимог Порядку №925/5 а саме розділу II глава 20 пункт 2;

3) визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Центр пробації", яка полягала у недотриманні вимог Наказу Міністерства юстиції України від 28.03..2018 р. №925/5 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України" щодо відмови виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, начальнику Кропивницького районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Кіровоградській області ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1

4) зобов`язати Державну установу "Центр пробації" виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, на підставі мотивованого рапорту начальника Кропивницького районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Кіровоградській області, підполковника внутрішньої служби Іванова Миколи Едуардовича від 26.09.2022 року;

5) визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Центр пробації", яка полягала у незастосуванні п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції, чинній з 29 січня 2020 року, та п. 1 примітки Додатку 1 та примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів У країни від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні в період з 29січня 2020 року по 31 жовтня 2022 року розмірів посадового окладу начальнику Кропивницького районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" в Кіровоградській області ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та окладу за військовим званням, а саме не визначенні розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідній тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до вказаної постанови;

6) зобов`язати Державну установу "Центр пробації" провести перерахунок всіх видів грошового забезпечення в період з 29 січня 2020 року по 31 жовтня 2022 року, доплатити з урахуванням проведених раніше виплат грошове забезпечення, відповідно займаних посад та звань, обчисленого з розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених з урахуванням п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції, чинній з 29 січня 2020 року, та п. 1 примітки Додатку 1 та примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів У країни від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на відповідні тарифні коефіцієнти встановленого законом на 01січня календарного року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ,

7) зобов' язати Державну установу "Центр пробації" провести перерахунок суми компенсації за невикористані 19 (дев`ятнадцять) календарних днів чергової відпустки за 2022 рік та одноразової грошову допомогу у зв`язку із звільненням у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 22 (двадцять два) календарних роки служби, доплатити з урахуванням проведених раніше виплат компенсацію за невикористані 19 (дев`ятнадцять) календарних днів чергової відпустки за 2022 рік та одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 22 (двадцять два) календарних роки служби обчисленого з розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених з урахуванням п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції, чинній з 29 січня 2020 року, та п. 1 примітки Додатку 1 та примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів У країни від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на відповідні тарифні коефіцієнти встановленого законом на 01 січня календарного року, ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 04.07.2023 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) (а.с.22).

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якій вказано про відсутність для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.263 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що з 01.07.2018 по 31.10.2022 позивач проходив службу в ДУ "Центр пробації".

26.09.2022 позивач був попереджений про наступне звільнення, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 14.09.2022 №3854/5 "Про затвердження структури та штатів ДУ "Центр пробації" (а.с.9).

В зв`язку з викладеним, того ж дня позивачем написано рапорт на звільнення та рапорт на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, в зв`язку з скороченням посади (а.с.11).

21.10.2022 позивачу виплачено заробітну плату за жовтень 2022 в сумі 12 902,47 грн., а 27.10.2022 року грошову допомогу при звільненні, разом з компенсацією за невикористану відпустку 155 531 грн. 97 коп.

В зв`язку з тим, що в розрахунковому листі, наданому бухгалтерією ДУ "Центр пробації" в Кіровоградській області не було вказано про нарахування матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та були вказані різні суми заробітної плати за вересень і жовтень 2022 року, позивачем направлено лист та повторний рапорт на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (а.с.12).

Листом відповідача від 29.11.2022 №4314/11/Ян-22 позивачу повідомлено про порядок виплати грошового забезпечення для військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, який регулюється наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 №925/5 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної КВС України" (а.с.13-14).

В березні 2023 року позивач повторно звернувся до відповідача про проведення належного йому грошового забезпечення (а.с.16-17).

Листом від 14.04.2023 за вих. №161/І-168/8/Ян-23 позивачу відмовлено в задоволені його заяви (а.с.18-19).

Зазначені обставини сторонами справи не оспорюються.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

При вирішенні спору по суті суд виходить з викладеного вище та наступного.

1. Щодо недотримання вимог наказу Міністерства юстиції України від 28.03.2018 №925/5 в частині нарахування грошового забезпечення при звільненні, судом встановлено наступне.

Порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, визначений наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 №925/5 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної КВС України" (далі Порядок №925/5).

У позові було зазначено, що позивач відпрацював у жовтні 2022 року повний місяць, тобто 31 день, але грошове забезпечення було виплачено меншим ніж у вересні 2022 року на 2073 грн.

Суд , оглянувши, надані позивачем розрахункові листи за вересень 2022 року та жовтень 2022 року, зазначає, що у жовтні 2022 року позивачу було нараховано грошове забезпечення за 31 день, отже суд відхиляє твердження позивача, що з ним розрахувалися не за повний місяць, а різниця у 2073 грн., це різниця між сумою за надбавку за особливості проходження служби у вересні 2022 року (3109,50 грн.) та сумою за надбавку за особливості проходження служби у жовтні 2022 року (1036,50 грн.) (а.с.10,15).

Стосовно тверджень позивача, що з йому при звільненні не виплатили грошову компенсацію за невикористані 19 календарних днів чергової відпустки за 2022 рік, одноразову допомогу у зв`язку з звільненням у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 22 календарні роки служби, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог п.п. 1-3 п. 5 р. 11 Порядку № 925/5 передбачено, що особам рядового і начальницького складу за рішенням керівника органу чи установи в межах кошторисних призначень встановлюється надбавка за особливості проходження служби у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років.

Розмір надбавки за особливості проходження служби визначається залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків особою рядового або начальницького складу за посадою. У разі несвоєчасного або неякісного виконання завдань надбавка скасовується або розмір її зменшується у порядку, визначеному у пункті 5 цієї глави.

Розмір надбавки, визначеної пунктом 1 цієї глави, встановлюється особам рядового і начальницького складу індивідуально наказом органу або установи на підставі мотивованого подання керівника структурного підрозділу, а начальникам цих органів або установ - згідно із пунктом 24 розділу I цього Порядку.

Зазначені подання погоджуються з фінансовою службою органу або установи в частині дотримання фонду грошового забезпечення.

Аналіз наведених норм доводить, що до місячного грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, з якого нараховується ця грошова допомога, включаються: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати) та премія. Вказані складові грошового забезпечення встановлюються на день звільнення зі служби, премія, розраховується згідно п. 22 р. І цього Порядку. Вказаним особам надбавка за особливості проходження служби у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років встановлюється за рішенням керівника в межах кошторисних призначень. Сам розмір надбавки за особливості проходження служби визначається залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків особою, у разі несвоєчасного або неякісного виконання завдань надбавка скасовується або розмір її зменшується у визначеному порядку. Розмір цієї надбавки встановлюється індивідуально наказом органу або установи на підставі мотивованого подання керівника структурного підрозділу, яке погоджується з фінансовою службою органу або установи.

Судом встановлено, що відповідачем позивачеві на день звільнення зі служби, була встановлена надбавка за особливості проходження служби з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років. Матеріали справи містять відповідне рішення керівника відповідача в межах кошторисних призначень щодо індивідуального встановлення позивачеві такої надбавки.

Відповідно п.22 р. ІІ Порядку № 925/5, днем звільнення зі служби вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення, яка не повинна передувати даті звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби. Грошове забезпечення виплачується до дня звільнення зі служби включно разом із премією, встановленою у порядку, визначеному главою 13 цього розділу, за результатами оперативно-службової діяльності за останній місяць служби.

У відповідності до витягу з наказу Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України № 526/к від 21.10.2022 року зобов`язано позивачу виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку зі звільненням у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 22 (двадцять два) календарних років служби; грошову компенсацію за невикористані 19 (дев`ятнадцять) календарних днів чергової відпустки за 2022 рік; премію за вересень 2022 року в розмірі 10 відсотків та жовтень 2022 року в розмірі 10 відсотків, за фактично відпрацьований час.

Як встановлено судом з розрахункового листа за жовтень 2022, позивачу при звільненні було виплачено грошове забезпечення, яке складається з :

- посадового окладу 5500 грн.

- окладу за спеціальним званням 1410 грн.

- надбавки за вислугу років - 3455 грн.

- надбавки за особливості проходження служби 1036 грн. 50 коп.

- премії 10 % від посадового окладу 550 грн. за вересень та за жовтень 2022

- компенсації за невикористані дні відпустки 8571,40 грн.

- грошової допомога при звільненні 148871,69 грн.

- індексації грошового забезпечення 1281,80 грн.

Суд відхиляє твердження позивача про те, що з ним не розрахувалися при звільненні, так як не виплатили грошову компенсацію за невикористані 19 календарних днів чергової відпустки за 2022 рік, одноразову допомогу у зв`язку з звільненням у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 22 календарні роки служби, оскільки протилежне міститься у розрахунковому листі за жовтень 2022 року, доказів оскарження наказу № 526/к від 21.10.2022 року, відповідно до якого були призначені дані виплати, суду не надано.

Відтак, суд доходить до висновку про обґрунтованість посилань відповідача стосовно відсутності порушеного права позивача у вказаній частині.

2. Щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

За приписами частини 5 статті 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" визначено, що умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

При цьому, на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Так, умови та розміри грошового забезпечення встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. за №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", дія якого поширюється і на осіб рядового та начальницького складу, які проходять службу у Державній кримінально-виконавчій службі України (далі Постанова КМУ №704), а механізм виплати такого грошового забезпечення та компенсаційних виплат таким особам визначено відповідним Порядком, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018р. №925/5 (далі Порядок №925/5).

Згідно до пункту 3 розділу І Порядку №925/5 встановлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань).

Згідно з пунктом 4 розділу 1 Порядку №925/5, грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу, які, зокрема, займають штатні посади в Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України, міжрегіональних управліннях з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, органах пробації, установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, воєнізованих формуваннях, навчальних закладах та закладах охорони здоров`я, на підприємствах установ виконання покарань, інших підприємствах, в установах і організаціях, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - органи та установи).

Відповідно до пункту 5 розділу 1 Порядку №925/5, виплата грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу здійснюється за місцем їх служби в межах асигнувань, затверджених кошторисом відповідного органу або установи на грошове забезпечення.

Особам рядового і начальницького складу, які проходять службу в державних підприємствах Державної кримінально-виконавчої служби України, грошове забезпечення виплачується за рахунок і в межах коштів відповідних підприємств.

Згідно з пунктом 1 розділу 15 Порядку №925/5, особам рядового і начальницького складу один раз на рік може надаватись матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Виплата матеріальної допомоги особам рядового і начальницького складу здійснюється за місцем проходження служби на підставі наказу органу або установи, а начальникам цих органів або установ - наказу відповідного органу управління вищого рівня згідно з рапортами цих осіб з урахуванням пункту 24 розділу I цього Порядку.

Наказ видається на підставі мотивованого рапорту цієї особи, погодженого керівником структурного підрозділу та фінансовою службою відповідного органу або установи (пункт 2 розділу 15 Порядку №925/5).

Згідно з пунктом 3 Порядку №925/5 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги, включаються посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні види грошового забезпечення, які мають постійний характер та на які має право особа рядового чи начальницького складу на день підписання наказу про надання цієї допомоги, та премія, розрахована відповідно до пункту 22 розділу І цього Порядку.

Розмір матеріальної допомоги для виплати вказаним у цьому пункті особам визначається згідно з пунктом 3 цієї глави пропорційно кількості повних календарних місяців служби з дня призначення на посаду до кінця поточного року.

Відповідно до пункту 8 розділу 15 Порядку №925/5, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується лише за наявності економії фонду грошового забезпечення.

Позивач 26.09.2022 року надав до відповідача рапорт, у якому просив виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в зв`язку з скороченням (втратою робочого місця)(а.с.11), доказів того, що цей рапорт був розглянутий відповідачем та прийнято будь-яке рішення суду не надано.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що у позивач не достатньо мотивував дане звернення.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Центр пробації", яка полягала у нерозгляді рапорту ОСОБА_1 від 26.09.2022 року про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та зобов`язати відповідача повторно розглянути вищевказаний рапорт, з урахуванням висновків суду.

3. Щодо застосування прожиткового мінімуму станом на 01 січня календарного року для розрахунку посадових окладів, визначених постановою КМУ від 30.08.2017 №704.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що виплата грошового забезпечення особам начальницького складу здійснюється відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 28.03.2018 №925/5 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної КВС України", який прийнятий відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" з метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної КВС України.

Враховуючи наведені обставини, при нарахуванні всіх складових грошового забезпечення позивачу відповідач використовував розрахункову величину прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018 року, відповідно до постанови КМУ №704 від 30.08.2017 /зі змінами, внесеними постановою КМУ №103 від 21.02.2018/. Протягом спірного /2020-2023 / зміни до розміру прожиткового мінімуму, який є розрахунковою величиною для нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу, КМУ не вносились.

Надаючи оцінку поясненням відповідача, суд зазначає наступне.

Частиною четвертою статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 30.08.2017 № 704 (далі Постанова № 704), якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103, пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, спірні відносини у якій є тотожними цьому спору, зауважив, що на момент набрання чинності постановою № 704 (01.03.2018) пункт 4 цієї постанови було викладено в редакції змін, передбачених пунктом 6 постанови № 103, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

Тобто, станом на 01.03.2018 пункт 4 постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Водночас Закон України від 05.10.2000 № 2017-III "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" (надалі - Закон № 2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

У свою чергу базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону № 2017-III).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому згідно із частиною другою статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Разом з цим, Верховний Суд наголосив на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У свою чергу, Закон України від 14.11.2019 № 294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (надалі - Закон № 294-IX), Закон № 1082-IX "Про Державний бюджет України на 2021 рік" та Закон України від 02.12.2021 № 1928-IX "Про Державний бюджет України на 2022 рік" (далі - Закон № 1928-IX) таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року, на 2020 та 2021, 2022 роки, відповідно, не містять.

Тобто, положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для обчислення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 - набрання чинності Законом № 294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19, від 09.06.2022 у справі № 520/2098/19).

Отже, з огляду на передбачені в частині третій статті 7 КАС України правила, а також враховуючи на те, що з 29.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для обчислення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для розрахунку посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних відносин належить застосувати пункт 4 постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону № 1928-IX із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

На підставі вказаних висновків Верховного Суду, з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не здійснено перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача з 29.01.2020 по 22.09.2020 з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням за відповідною посадою, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного (2020) року.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що відповідач, застосовуючи при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням позивача з 29.01.2020 такої розрахункової величини як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, діяв протиправно.

Вказана правова позиція суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 02 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21 та від 12 вересня 2022 року у справі № 500/1813/21, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються судом при вирішенні спірних правовідносин.

Пунктом 2 Постанови 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Отже, виплата грошового забезпечення безпосередньо залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням.

Враховуючи те, що з 2020 відповідачем при визначенні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивача протиправно не враховано розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, як розрахункову величину, суд дійшов висновку і про протиправність виплати вищевказаних видів грошового забезпечення без урахуванням відповідних величин з 29.01.2020 року.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримано, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому позов слід частково задовольнити.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову, доказів понесення інших судових витрат позивачем не надано, відтак в силу приписів ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.139, 243, 245, 246, 255, 257-258, 262, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Центр пробації" Міністерство юстиції України, яка полягала у нерозгляді рапорту Іванова Миколи Едуардовича від 26.09.2022 року про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Зобов`язати Державну установу "Центр пробації" Міністерство юстиції України повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 26.09.2022 року про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з урахуванням висновків суду.

Визнати протиправними дії Державної установи "Центр пробації" Міністерство юстиції України щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29 січня 2020 по 31 жовтня 2023 року та належних у вказаних період виплат без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022.

Зобов`язати Державну установу "Центр пробації" Міністерство юстиції України здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 по 31 жовтня 2022 року, а також виплачених за вказаний період додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, а також одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. ПЕТРЕНКО