Справа № 620/4970/23
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4970/23 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Аліменка В.О.,

Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправної бездіяльності та стягнення додаткової винагороди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 06.03.2022 по 23.10.2022 у сумі 530645,20 грн. у зв`язку з пораненням;

- зобов`язати відповідача надати довідку про грошове забезпечення з урахуванням вимог абзацу п`ятого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 06.03.2022 по 23.10.2022 у зв`язку з пораненням;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та доплатити належні йому суми додаткової винагороди у зв`язку з пораненням, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 06.03.2022 по 23.10.2022 у сумі 530645,20 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що в період з 02.03.2022 по 23.10.2022 перебував на стаціонарному лікуванні, звільненні по хворобі та відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного з отриманим пораненням під час захисту Батьківщини, що є підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Разом з тим, виплату спірної винагороди відповідачем здійснено лише за 4 дні на суму 9032,26 грн, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2023 року позовні вимоги - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 06.03.2023 по 23.10.2023, у розмірі 100000 грн.

Зобов`язано Чернігівський зональний відділ військової служби правопорядку (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 06.03.2023 по 23.10.2023, у розмірі 100000 грн.

Відповідач, не погоджуючись з вказаним рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зазначена апеляційна скарга обґрунтована тим, що наявність безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 02.03.2022 по 23.10.2022 підтверджується лише висновком (постановою) військово-лікарської комісії, однак у матеріалах справи відсутні вказані докази.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що він має право на отримання допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що підтверджується встановленими судом першої інстанції обставинами справи.

Відтак, на думку скаржника, відсутні законні підстави для виплати додаткової винагороди позивачу, що свідчить про незаконність рішення суду першої інстанції.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у період з 04.03.2016 по 28.11.2022 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 11-16).

Наказом начальника від 28.11.2022 №327 позивач виключений зі списків особового складу у зв`язку зі звільненням зі служби відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 18.05.2022 №109/Д 02.03.2022 позивач внаслідок здійснення противником ракетних ударів по позиціям, в районі місць розташування особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті дії вибухових хвиль та розльоту уламків скла і конструкцій будівлі, отримав дифузну травму головного мозку під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, пов`язану із захистом Батьківщини, яка не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння (а.с. 17).

Довідкою від 29.05.2022 №481, довідкою до акта огляду МСЕК від 07.12.2022 підтверджується, що отримана позивачем травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини.

Як наслідок, відповідно до наказів відповідача від 02.03.2022 №50 та від 05.03.2022 №53 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Чернігівська обласна лікарня».

Відповідно до наказу від 05.03.2022 №53 позивач з 06.03.2022 вибув у звільнення по хворобі на підставі виписки з медичної картки стаціонарного хворого з КНП «Чернігівська обласна лікарня» від 05.03.2022 №3696.

Згідно наказу начальника від 24.05.2022 №135 позивач, який з 06.03.2022 перебував у звільненні по хворобі, з 24.05.2022 є таким, що перебуває на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 (підстава: направлення від 24.05.2022 №826/418/мп).

У відповідності до наказу військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2022 №141 з 30.05.2023 позивач прибув з госпіталю та вибув у відпустку у зв`язку з хворобою строком на 30 діб по 28.06.2022 у м. Чернігів (підстава: ксерокопія довідки ВЛК від 29.05.2022 №481, ксерокопія виписного епікризу №2286/363).

У подальшому, згідно наказу від 29.06.2022 №171 позивач прибув з відпустки та з 30.06.2022 вибув на стаціонарне лікування у госпіталь.

07 липня 2022 року позивач прибув з госпіталю та відповідно до наказу від 07.07.2022 №179 з 08.07.2022 вибув до Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь», м. Київ.

Як наслідок, позивач з 23.10.2022 прибув та приступив до виконання службових обов`язків, що підтверджується наказом від 23.10.2022 №289.

Однак, як зазначає позивач, виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», відповідач провів виплату лише за 4 дні у сумі 9032,26 грн.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на виплату винагороди у сумі 100 000, 00 грн. за спірний період оскільки, він перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, яке отримав під час здійснення противником ракетних ударів по позиціям та у звільненні, відпустці у зв`язку з лікуванням після тяжкого поранення.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У силу вимог частин першої-третьої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно з пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Відповідно до Інструкції «Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року №558 грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У той же час, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Так, пунктом 2 Указу Президента України від 24.02.2022 №53/2022 постановлено Кабінету Міністрів України в одноденний строк затвердити план заходів, передбачивши, зокрема забезпечення з 1 березня 2022 року підвищення грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України на 30 відсотків та доведення до 20 відсотків від початку 2022 року підвищення грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України та Національної гвардії України.

На виконання вказаного Указу 28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Інших постанов щодо зміни складових грошового забезпечення позивача, Кабінетом Міністрів України не приймалось.

У свою чергу, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Згідно із пункту 2-1 Постанови № 168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

За правилами пункту 3 Постанови № 168 доручено Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

У подальшому, 01 квітня 2022 року до Постанови №168 внесено зміни, якими передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Тобто, Постанова №168 передбачає дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, у розмірі 100 000,00 грн, а саме:

1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

2) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Таким чином, з аналізу вищевикладених норм вбачається, що додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

У свою чергу, підставою для видачі наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Як свідчать матеріали справи, 02.03.2022 внаслідок здійснення противником ракетних ударів по позиціям, в районі місць розташування особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті дії вибухових хвиль та розльоту уламків скла і конструкцій будівлі, позивач отримав дифузну травму головного мозку під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, пов`язану із захистом Батьківщини, яка не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

У відповідності до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3696 в період з 02.03.2022 по 05.03.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, з 06.03.2022 по 28.03.2022 позивач перебував у звільненні у зв`язку з пораненням, а у період з 28.03.2022 по 24.05.2022 - на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Коропська центральна лікарня».

У подальшому, з 24.05.2022 по 30.05.2022 - позивач був на стаціонарному лікуванні в військовій частині НОМЕР_2 , при цьому 29.05.2022 військово-лікарською комісією військовою частиною НОМЕР_2 проведено огляд позивача та видано довідку про потребу у відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Як наслідок, з 31.05.2022 по 29.06.2022 ОСОБА_1 перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення, та з 30.06.2022 по 07.07.2022 продовжив стаціонарне лікування у військовій частині НОМЕР_2 .

З 08.07.2022 по 23.10.2022 був на стаціонарному лікуванні у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь», після чого повернувся для подальшого проходження військової служби.

Враховуючи викладене та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі 100000 грн. за спірний період, оскільки останній перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, яке отримав під час здійснення противником ракетних ударів по позиціям та у відпустці у зв`язку з лікуванням після тяжкого поранення.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді В.О. Аліменко

В.П. Мельничук