Справа № 280/1979/23
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року Справа № 280/1979/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., за участю секретаря судового засідання Войтенко Д.В. (тимчасово виконує обов`язки за дорученням судді), розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Квартирно-експлуатаційний відділ м.Запоріжжя про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

31.03.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), треті особи Квартирно-експлуатаційний відділ м.Запоріжжя, ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд:

1) скасувати протокол засідання житлової комісії відповідача №8 від 21.06.2012, яким батька позивача, ОСОБА_3 , який станом на теперішній час помер, знято з квартирного обліку на отримання житлової площі разом з членами сім`ї;

2) зобов`язати житлову комісію відповідача поновити позивача на квартирному обліку, як члена сім`ї підполковника запасу, ОСОБА_3 .

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Плужником М.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1106410 від 29.03.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що батько позивача, ОСОБА_3 , під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 став у чергу на отримання житлової площі. Однак 30.06.2005 відносно ОСОБА_3 винесено вирок, яким його визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.410 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки. 30.12.2005 у зв`язку із скороченням штату ОСОБА_3 звільнений у запас із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України. 22.05.2008 виконавчим комітетом Запорізької міської ради батьку позивача видано ордер на службове приміщення (квартиру), куди переїхали на постійне місце проживання та зареєструвались позивач, його батько, матір та бабуся (нині померла). ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача помер. З листа командира військової частини НОМЕР_1 позивачу 30.09.2019 стало відомо, що його батька разом з іншими членами сім`ї знято з квартирного обліку на підставі протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №8 від 21.06.2012. Таке рішення було прийнято житловою комісією, виходячи з того, що батька позивача, ОСОБА_3 , було засуджено до покарання у виді позбавлення волі. Водночас представник позивача зазначає, що відповідно до Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081, військовослужбовців знімаються з обліку у разі засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження. Проте ОСОБА_3 було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, у зв`язку з чим він після вироку продовжував залишатись на постійному проживанні у службовому приміщенні (квартирі) та за час проходження іспитового строку перебував на обліку в органах кримінально-виконавчої служби саме за адресою тієї квартири. Більш того, за нормами чинного законодавства особа втрачає право користування житловим приміщенням в разі її фактичної відсутності за місцем проживання понад півроку, натомість сім`я позивача з часу вселення жодного разу не покидала місця проживання (службового приміщення - квартири). З огляду на викладене, позивач вважає протокол житлової комісії таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просить його скасувати та зобов`язати житлову комісію поновити позивача на квартирному обліку, як члена сім`ї військовослужбовця (його батька) ОСОБА_3 .

Ухвалою від 05.04.2023 суд залишив позовну заяву без руху на підставі статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання уточненої позовної заяви (відповідно до кількості учасників справи) із вірним зазначенням найменування відповідача, зазначивши інформацію стосовно процесуального статусу третіх осіб та обґрунтоване клопотання про залучення таких осіб; заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду у в період з 21.06.2012 до 30.09.2019 із зазначенням поважності пропуску таких строків із наданням підтверджуючих доказів; доказів сплати судового збору.

20.04.2023 до суду надійшла уточнена позовна заява (вх.№16162), в якій підставами поновлення строку звернення до суду зазначено, зокрема, те, що на час винесення відносно позивача спірного рішення житлові спори вирішувались у порядку цивільного судочинства, відповідно до вимог якого загальна позовна давність становить 3 роки. Позивач звертався до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою з даним предметом спору, ухвалою суду від 11.12.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі № 336/7528/20. Проте, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 08.06.2022, позивач звернувся до суду загальної юрисдикції із заявою про залишення його позовної заяви без розгляду, яку було прийнято судом та винесено відповідну ухвалу від 06.01.2023. Вказану ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 336/7528/20 позивач отримав 27.03.2023.

Ухвалою від 24.04.2023 суд поновив ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду з даним позовом та відкрив провадження в адміністративній справі, призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

30.06.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№27435), в якому зазначено, що командування військової частини вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Станом на 21.06.2012 ОСОБА_3 знаходився на квартирному обліку на отримання житла у військовій частині НОМЕР_1 зі складом сім`ї 1 особа, у зв`язку із розірванням шлюбу з ОСОБА_2 , та ненаданням необхідних документів щодо наявності права на постановку на квартирний облік нової дружини. Крім того, 15.06.2012 повідомлено ОСОБА_3 про необхідність надання довідок Ф-3, Ф-5, Ф-7, ненадання яких є підставою для подальшого зняття особи з квартирного обліку. Відповідно до витягу з оскаржуваного протоколу житловою комісією розглянуто питання тимчасового припинення перебування на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 військовослужбовців, звільнених у запас, якими не надано довідки Ф-5, Ф-7 згідно наказу Міністерства оборони України № 737 від 30.11.2011 та прийнято рішення про припинення перебування на квартирному обліку осіб, якими не надані довідки, у тому числі підполковника запасу ОСОБА_3 . Крім того, просить суд звернути увагу, що позивачем не надано жодних документів, якими було б підтверджено його право на представництво інтересів померлого, вступ у спадщину тощо, оскільки відповідно до наявних даних, право на подальше проживання у службовій квартирі є спірним у зв`язку із невиконанням ОСОБА_2 та позивачем вимог щодо звільнення службового житла військовослужбовця після розірвання шлюбу. У зв`язку з наведеним, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

30.06.2023 до суду разом з відзивом на позовну заяву надійшло клопотання представника відповідача (вх.№27436), в якому останній просить розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Вказане клопотання обґрунтовує тим, що з метою повноти та всебічності розгляду, крім дослідження наданих разом з відзивом документів, необхідно отримати пояснення осіб щодо обставин, які підлягають доказуванню задля вирішення позову, відтак недоцільним є розгляд цієї справи у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою від 30.06.2023 суд задовольнив клопотання представника військової частини НОМЕР_1 та призначив розгляд справи за правилами загального провадження; призначив підготовче засідання по справі на 09.08.2023.

Протокольною ухвалою від 09.08.2023 суд відклав підготовче засідання до 30.08.2023.

Ухвалою від 09.08.2023 суд витребував від Квартирно-експлуатаційного відділу м.Запоріжжя відомості щодо перебування сім`ї ОСОБА_3 на квартирному обліку на отримання житлової площі у військовій частині НОМЕР_1 у період з 2008 по 2012 роки, а також рішення щодо виключення з обліку в разі їх наявності.

30.08.2023 від Квартирно-експлуатаційного відділу м.Запоріжжя надійшла заява про надання інформації (вх.№37787), в якій повідомлено про відсутність можливості надати витребувані судом документи, посилаючись на Перелік типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженим наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20.07.1998 № 41, яким визначено терміни зберігання документації (у тому числі відомостей про перебування особи на квартирному обліку).

30.08.2023 також надійшли пояснення Квартирно-експлуатаційного відділу м.Запоріжжя (вх.№37836), в яких представник зазначає, що 30.06.2005 військовим апеляційним судом Південного регіону ОСОБА_3 засуджений до позбавлення волі строком на 5 років із звільненням від відбування покарання з випробуванням, вирок суду набрав законної сили 01.08.2005. З огляду на положення п.4 ч.2 ст.40 Житлового кодексу Української РСР, за яким громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, підполковник ОСОБА_3 підлягав зняттю з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 ще у 2005 році. Однак, бажаючи незаконно отримати квартиру в місті Запоріжжі, ОСОБА_3 , діючи в порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, приховав від службових осіб військової частини НОМЕР_1 факт свого засудження, в результаті чого незаконно залишився на обліку потребуючих поліпшення житлових умов. Розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації № 746р від 21.04.2008 затверджено список військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , яким надається служба житлова площа в будинку АДРЕСА_1 . Як наслідок, 22.05.2008 ОСОБА_3 як колишньому військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 та членам їх сім`ї (дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_1 , мати дружини ОСОБА_4 ) був виданий ордер на право зайняття службового житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_2 . Разом з тим, у 2010 році ОСОБА_3 розірвав шлюб з ОСОБА_2 та уклав шлюб з ОСОБА_5 , та відповідно до вимог законодавства колишні члени сім`ї підлягали виселенню зі службової квартири. Проте навіть після розірвання шлюбу та укладення нового шлюбу ОСОБА_3 використовував надане йому службове приміщення не за призначенням, залишивши його для проживання особам, з якими не знаходяться в родинних відносинах, які не мають законних підстав займати вказане службове жиле приміщення. На підставі викладеного, представник третьої особи просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 30.08.2023 суд продовжив строк підготовчого провадження в адміністративній справі № 280/1979/23 на тридцять днів та відклав підготовче засідання на 14.09.2023; зобов`язав військову частину НОМЕР_1 надати копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про службову житлову площу» від 07.04.2008.

Ухвалою від 30.08.2023 суд витребував від районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району належним чином засвідчені копії: розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради «Про службову житлову площу Запорізького гарнізону» від 21.04.2008 року № 746р, яким затверджено список військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , яким надається службова житлова площа в будинку АДРЕСА_1 ; список військовослужбовців, який значиться у додатку на 14 арк. вказаного розпорядження.

Ухвалою від 30.08.2023 витребував від відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) інформацію щодо факту розірвання шлюбу ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 26.04.2019 Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області) з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 ), а також щодо укладення шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_6 (1963 р.н.; інші відомості відсутні) разом з усіма документами, що підтверджують ці відомості.

11.09.2023 на адресу суду від районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району надійшов лист вих. № 2455/01-34/22.01-1521 від 06.09.2023 (вх.№39896) про надання інформації, за змістом якого розпорядження голови районної адміністрації та документи, на підставі яких вони підготовлені, за період діяльності з 01.01.2008 по 31.08.2008 передані в установленому порядку до архівного управління Запорізької міської ради.

14.09.2023 на адресу суду від військової частини НОМЕР_1 надійшов лист вих.№4451 від 13.09.2023 (вх.№ 40808), за змістом якого представник відповідача повідомив, що згідно з Актом приймання-передавання документів № 133 від 30.10.2018 у зв`язку із закінченням граничних строків військова частина НОМЕР_1 передала до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України документи за 2002-2013 роки, зокрема, відповідно до п.п. 23-29 Опису № 1 накази командира військової частини з основної діяльності за 2008 рік, у тому числі т.2, який містить накази за період з 03.03.2008 по 30.04.2008.

Ухвалою від 14.09.2023 суд відклав підготовче засідання на 28.09.2023.

Ухвалою від 14.09.2023 суд витребував від архівного управління Запорізької міської ради належним чином засвідчені копії: розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради «Про службову житлову площу Запорізького гарнізону» від 21.04.2008 року № 746р, яким затверджено список військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , яким надається службова житлова площа в будинку АДРЕСА_1 ; список військовослужбовців, який значиться у додатку на 14 арк. вказаного розпорядження.

Ухвалою від 14.09.2023 суд витребував від Галузевого державного архіву Міністерства оборони України належним чином засвідчену копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про службову житлову площу» від 07.04.2008.

25.09.2023 від архівного управління Запорізької міської ради надійшли витребувані судом докази по справі (вх.№42153), а саме копії розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради «Про службову житлову площу Запорізького гарнізону» від 21.04.2008 № 746р з додатком.

Протокольною ухвалою від 28.09.2023 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 26.10.2023.

29.09.2023 до суду надійшов лист відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), до якої долучено актовий запис № 19 про розірвання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Разом з тим, повідомлено, що відповідно до номенклатури справ документи (заяви про розірвання шлюбу, копія рішення суду про розірвання шлюбу) зберігаються 5 років, тому виконати ухвалу суду в частині витребуваних документів, що підтверджують ці відомості є неможливим.

29.09.2023 також надійшов лист Галузевого державного архіву Міноборони (вх.№43181), до якої долучено архівний витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про службову житлову площу» від 07.04.2008 № 234.

20.10.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача (вх.№46492) про ознайомлення з матеріалами справи (ознайомився 24.10.2023).

24.10.2023 судом зареєстровано заяву представника позивача (№47028), в якій останній просить розглянути справу без його участі та участі позивача.

У судове засідання, призначене на 26.10.2023 о 15:30, позивач або його представник та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 не з`явились, про дату, час й місце судового засідання повідомлені належним чином.

26.10.2023 до суду надійшли заяви представника відповідача (вх.№47750) та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Квартирно-експлуатаційного відділу м.Запоріжжя (вх.№47751) про розгляд справи без їх участі у порядку письмового провадження.

26.10.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Враховуючи положення частини четвертої статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, з`ясувавши думку представників сторін та третьої особи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 21.02.1990 (а.с.10).

Згідно з даними довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру місцем проживання позивача є АДРЕСА_3 (а.с.8).

Вироком військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону від 14.04.2005 ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Харків, з вищою освітою, одружений, який має на утриманні дитину 1990 року народження, несудимий, на військовій службі з серпня 1981 року, у тому числі офіцерському званні з серпня 1985 року, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , визнаний винним у розкраданні шляхом зловживання службовим становищем бульдозера ДЗ-27 на базі трактора Т-130 вартістю 5653гр. 88 коп. Вироком Військового апеляційного суду Південного регіону від 30.06.2005 у частині призначеного покарання судом першої інстанції скасовано. Призначено ОСОБА_3 покарання за ст.410 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років. У силу ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку у два роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи (а.с.13-14).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 07.04.2008 № 234, на підставі статей 118, 119, 121 Житлового кодексу України та наказу МО України від 06.10.2006 № 577, вирішено однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 надати підполковнику запасу ОСОБА_3 , 1964 р.н., на склад сім`ї 4 особи (а.с.174).

Розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації від 21.04.2008 № 746р затверджено список військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , яким надається службова житлова площа в будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до такого списку начальнику інженерної служби (на той час) ОСОБА_3 , 1964 р.н., склад сім`ї якого складають дружина ( ОСОБА_2 ), син ( ОСОБА_1 ), мати дружини ( ОСОБА_4 ), надається однокімнатна ізольована квартира АДРЕСА_2 , житлова площа 17,2 кв.м, загальна 34,5 кв.м (а.с.92, 164).

Відповідно до розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації № 746р від 21.04.2008 рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано в якості службової та видано ордер серії «С» № 66 від 22.05.2008 сім`ї ОСОБА_3 складом з 4-х осіб: ОСОБА_2 , 1966 р.н., дружина; ОСОБА_1 , 1990 р.н., син; ОСОБА_4 , 1940 р.н., мати дружини. Як зазначено в ордері, він є єдиною підставою для вселення в надане службове приміщення. При вселенні ордер здається до відповідної житлово-експлуатаційної організації. Ордер дійсний протягом 30 днів (а.с.15).

16.01.2010 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано шлюб, про що Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зроблено актовий запис № 19 (а.с.171).

У відповідності до довідки військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2011 № 237, згідно наданих до житлової комісії військової частини склад сім`ї складає: дружина ОСОБА_6 1963 р.; онука дружини ОСОБА_8 2009 р. (а.с.67).

03.01.2012 ОСОБА_3 звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій повідомив, що за час проходження служби отримав службову однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . За словами батька позивача, перебуваючи у запасі, він розлучився зі своєю колишньою сім`єю та на даний момент перебуває у шлюбі, в якому є неповнолітня дитина, опікуном якої є його нова дружина. Колишня дружина не хоче виселятись з квартири, яка належить йому та членам сім`ї. Просить вжити заходів по звільненню його службової квартири відповідно до чинного законодавства (а.с.65).

11.01.2012 командир військової частини НОМЕР_1 направив лист вих.№ 101 на адресу ОСОБА_2 , в якому роз`яснив, що враховуючи заяву підполковника запасу ОСОБА_3 від 03.01.2012, на даний час вона незаконно мешкає у службовому житловому приміщенні військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 . Шлюб з підполковником запасу ОСОБА_3 , якому було надано службове житло військової НОМЕР_5 за вищевказаною адресою нею був розірваний 16.01.2010. Керуючись пунктом 2.19 наказу МО України від 06.10.2006 № 577, запропоновано у добровільному порядку у найближчий термін вивільнити незаконно займану службову житлову площу. У противному випадку, повідомлено, що за позовом командування військової частини НОМЕР_1 та квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя буде проведена робота щодо виселення у судовому порядку (а.с.66).

Листом Військової прокуратури Запорізького гарнізону від 01.06.2012 № 1525 повідомлено командування військової частини НОМЕР_1 про встановлені обставини щодо проживання у службовій квартирі ОСОБА_3 , який незаконно отримав ордер на право зайняття службового житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_4 , для розгляду на засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , проведення перевірки та прийняття відповідного рішення (а.с.68).

Надалі військовою частиною НОМЕР_1 роз`яснено ОСОБА_3 про необхідність надання до житлової комісії довідок за формами Ф-3, Ф-5, Ф-7, в іншому випадку житлова комісія військової частини повинна в місячний строк провести засідання, на якому в присутності особи, щодо якої надійшло клопотання КЕВ (КЕЧ) району про зняття з обліку військовослужбовця чи особи, звільненої з військової служби, облікові справи яких не пройшли щорічну перереєстрацію, у разі коли ним не надано Ф-3, Ф-5, Ф-7 (а.с.69)

У відповідності до протоколу № 8 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 21.06.2012:

по 2-му питанню інформація голови житлової комісії про зняття з квартирного обліку на отримання житлової площі підполковника запасу ОСОБА_3 . Постановили: керуючись вимогами наказу МО № 737 від 30.11.2011 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», та вимогами п.4 ч.2 ст.40 Житлового кодексу Української РСР, зняти з квартирного обліку на отримання житлової площі підполковника запасу ОСОБА_3 . Склад сім`ї 1 особи.

по 8-му питанню інформація голови житлової комісії про тимчасове припинення перебування на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 військовослужбовців, звільнених у запас, які не надали до житлової комісії довідки Ф-5, Ф-7 згідно наказу від 30.11.2011 № 737. Постановили: виконуючи вимоги п.2.13 наказу МО України від 30.11.2011 № 737, тимчасово припинити на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 військовослужбовців, звільнених з Лав ЗС України, які не надали довідки Ф-5, Ф-7 до житлової комісії частини: п/п-к запасу ОСОБА_3 (а.с.17, 70).

З Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суд м. Запоріжжя від 04.11.2013 у справі № 336/1239/13-ц, яке набрало законної сили 15.11.2013, залишено без задоволення позов квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 . Предметом спору було виселення відповідачів з квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 . Відмову у задоволенні позову суд мотивував тим, що здійснюючи у цьому цивільному провадженні самозахист, позивач спрямовує свої вимоги в русло захисту прав іншої особи виконавчого комітету Запорізької міської ради, який видав оспорюваний ордер і якому належить право висувати відповідну вимогу, що суперечить змісту права кожної особи на звернення до суду за захистом свого суб`єктивного права. Відтак суд не вбачав порушень прав саме позивача.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 26.04.2019, ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 54 років у місті Харків (а.с.11).

Листом військової частини НОМЕР_1 від 30.09.2019 № 2156 командування на відповідну заяву позивача ОСОБА_1 повідомило, що 21.06.2012 відповідно до протоколу № 8 житлової комісії підполковник запасу ОСОБА_3 з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 знятий з усіма членами сім`ї (а.с.16).

З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2020 у справі № 336/7528/20 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя, третя особа ОСОБА_2 про поновлення на житловому обліку. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2023 у справі № 336/7528/20 за заявою представника позивача позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2021 у справі № 336/1273/21, яке набрало законної сили 06.07.2021, встановлено факт, що ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином (членом сім`ї) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.104).

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

При розгляді справи суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, яка у постанові від 08.06.2022 у справі № 362/643/21 зазначила, що для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів з приводу проходження військової служби (зокрема щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності, пов`язаних із реалізацією внаслідок проходження публічної (військової) служби соціальних гарантій забезпечення жилими приміщеннями), Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку щодо розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 752/5881/15-ц, від 29.08.2018 у справі № 488/1176/14-а, від 20.09.2018 року у справі № 815/2551/15, від 23.01.2019 у справі № 806/5217/15, від 13.02.2019 у справі № 826/19681/16, від 24.04.2019 у справі № 494/1234/17, від 04.09.2019 у справі № 826/17556/16, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.03.2021 у справі № 127/15109/18 і від 24.09.2021 у справі № 748/303/20, а також у постановах Верховного Суду України від 16.12.2015 у справі № 6-2139цс15 і від 02.03.2016 у справі № 6-14цс16а.

Велика Палата зробила висновок, що спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, пов`язаних із реалізацією соціальних гарантій забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей жилими приміщеннями, належать до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосуються проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної.

Стаття 31 Житлового кодексу України (назва у редакції Закону України від 21.04.2022 № 2215-IX «Про дерадянізацію законодавства України», до 07.05.2022 - Житловий кодекс Української РСР (далі - ЖК України, у редакції від 19.11.2022, на момент виникнення спірних правовідносин) визначає, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Статтею 34 ЖК України визначено підстави визнання громадян такими, що потребують поліпшення житлових умов, а також зазначено, що такі громадяни беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду.

Облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання (частина перша статті 37 ЖК України).

Відповідно до статті 39 ЖК України громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов: 1) за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті; 2) за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. Таке рішення затверджується виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Аналогічні положення містяться у Правилах обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою ради Міністрів УРСР і Укрпрофради № 470 від 11.12.1984 (далі - Правила № 470).

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII, у редакції на момент виникнення спірних відносин) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 1 Закону № 2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (статті 1-2 Закону № 2011-XII)

За приписами частини першої, дев`ятої статті 12 Закону № 2011-XII держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

У разі смерті особи, звільненої з військової служби в запас або у відставку на підставах, зазначених у абзаці першому цієї частини, яка відповідно до законодавства мала право на першочергове (позачергове) одержання житла, її сім`я зберігає право на одержання житла в тому самому порядку.

На виконання приписів статті 12 Закону № 2011-XII постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, Порядок № 1081), який визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.

За пунктом 2 Порядку № 1081 військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. З цією метою у кожній військовій частині формується фонд службового житла.

Згідно з пунктами 7-10 Порядку № 1081 військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності у них за місцем проходження служби житла для постійного проживання забезпечуються службовими житловими приміщеннями. Житлове приміщення включається до числа службового згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної і місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини, погодженого з квартирно-експлуатаційним органом.

До числа службового може бути включене тільки вільне житлове приміщення. Під службові житлові приміщення виділяються окремі квартири.

Оперативний облік службових житлових приміщень ведеться у військовій частині та квартирно-експлуатаційному органі.

За обставинами справи ОСОБА_3 перебував у загальній черзі на отримання житлової площі у військовій частині НОМЕР_1 з 03.02.1995. За рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради житлове приміщення, а саме однокімнатна квартира за адресою АДРЕСА_3 включено до числа службового на підставі розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації від 21.04.2008 № 746р, яким затверджено список військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , яким надається службова житлова площа в будинку АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується ордером серії «С» № 66 від 22.05.2008. При цьому, на момент видачі ордеру склад сім`ї ОСОБА_3 складав 4 особи ОСОБА_2 (дружина, третя особа по справі), ОСОБА_1 (син, позивач по справі), ОСОБА_4 (мати дружини, на момент розгляду справи померла).

Відповідно до пункту 14 Порядку № 1081 службове житлове приміщення надається військовослужбовцю на всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним (у тому числі на дружину (чоловіка) і неповнолітніх дітей, які проживають окремо від військовослужбовця в даному або іншому населеному пункті). Члени сім`ї військовослужбовця дають письмову згоду на проживання в службовому житловому приміщенні. Військовослужбовець та повнолітні члени його сім`ї беруть письмове зобов`язання щодо звільнення службового житлового приміщення в передбачених законодавством випадках.

За пунктом 21 при звільненні з військової служби військовослужбовець підлягає виселенню із службового житлового приміщення з усіма членами сім`ї, якщо інше не передбачено законодавством.

Так, 30.12.2005 ОСОБА_3 звільнений у запас із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України.

У відповідності до пункту 29 Порядку № 1081 військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

За пунктом 30 Порядку № 1081 військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

При цьому вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.

Статтею 40 ЖК України передбачено підстави для зняття громадян з квартирного обліку. Так, громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

У разі смерті громадянина, який перебував на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, за членами його сім`ї зберігається право подальшого перебування на обліку. Таке ж право зберігається за членами сім`ї громадянина, який перебував на обліку у виконавчому комітеті місцевої ради і був знятий з обліку з підстав, зазначених у пунктах 2 і 4 цієї статті.

Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік.

Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку.

Суд зазначає, що позивач, звернувшись до суду із даним позовом, виходив з того, що він, як член сім`ї померлого ОСОБА_3 зберігає право на перебування на квартирному обліку, а оскаржуваний протокол відповідача порушує його права.

Дійсно, відповідно до оскаржуваного протоколу житлової комісії підставою для зняття ОСОБА_3 житлової комісії були вимоги наказу Міноборони № 737 від 30.11.2011 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», та вимоги пункту 4 частини другої статті 40 Житлового кодексу Української РСР.

Суд зазначає, що за положеннями статті 40 ЖК України зняттю з обліку підлягають лише громадяни, що засуджені до позбавлення волі на строк понад шість місяців,

Водночас судом встановлено, що ОСОБА_3 хоча й був засуджений до позбавлення волі вироком військового апеляційного суд Південного регіону від 30.05.2005, проте він звільнений цим вироком від відбування покарання з випробуванням.

Отже, підстави для припинення його перебування на квартирному обліку відстуні. До такого висновку дійшов й Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у рішенні від 04.11.2013 при розгляді справи № 336/1239/13-ц про визнання ордеру недійсним та виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 з квартири ( АДРЕСА_3 ).

Водночас, ОСОБА_3 не оскаржив за життя протокол засідання житлової комісії відповідача №8 від 21.06.2012 про зняття з квартирного обліку, а визначальним у даній справі є питання чи перебували члени сім`ї ОСОБА_3 на обліку на момент прийняття спірного рішення.

При цьому, спірні відносини також регулюються приписами Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 № 737 (набрала чинності з 06.02.2012; втратила чинність 16.10.2018 у зв`язку із затвердженням Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380) (далі Інструкція № 737).

Пунктом 2.10 Інструкції № 737 передбачено, що у разі розірвання шлюбу на обліку разом із військовослужбовцем залишаються тільки члени його сім`ї, які за рішенням суду залишилися з ним, а у випадку, коли ці члени сім`ї повнолітні, - за їх письмовою заявою. Інший з подружжя у разі, якщо він не є військовослужбовцем, з квартирного обліку у ЗС України знімається.

Судом встановлено, що шлюб ОСОБА_3 з ОСОБА_2 розірваний 16.01.2010, про що свідчить актовий запис № 19 відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Та вже станом на 07.11.2011 (довідка військової частини НОМЕР_1 ) склад сім`ї ОСОБА_3 складав: дружина ОСОБА_6 1963 р.; онука дружини ОСОБА_8 2009 р.

У цьому контексті судом взято до уваги бажання самого ОСОБА_3 виселити позивача разом з ОСОБА_2 у зв`язку з існуванням вже нової сім`ї з ОСОБА_6 , для чого він 03.01.2012 звертався до командування військової частини НОМЕР_1 із відповідною заявою з метою вжиття заходів по звільненню його службової квартири.

Надалі, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не надав необхідних документів задля постановки на квартирний облік нової дружини ОСОБА_6 , станом на прийняття спірного протоколу (21.06.2012) склад його сім`ї був 1 особа.

Протоколом № 8 від 21.06.2012 житловою комісією встановлено відсутність довідок Ф-5, Ф-7 до житлової комісії, у зв`язку з чим тимчасово припинено на квартирному обліку у військовій частині ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 2.19 Інструкції № 737, за яким КЕВ (КЕЧ) району має право клопотати перед командуванням військової частини та житловою комісією військової частини про зняття з обліку військовослужбовця чи особи, звільненої з військової служби, облікові справи яких не пройшли щорічну перереєстрацію, у випадку, коли ними не надано: Ф-3; Ф-5 (у разі звільнення з військової служби довідка надається військовим комісаріатом); Ф-7 (у разі звільнення з військової служби довідка надається військовим комісаріатом).

Житлова комісія військової частини повинна в місячний строк провести засідання, на якому в присутності особи, щодо якої надійшло клопотання КЕВ (КЕЧ) району (або уповноваженої ним іншої особи), розглянути зазначене клопотання та прийняти відповідне рішення. Копія витягу з протоколу видається (надсилається) військовослужбовцю чи особі, звільненим з військової служби, питання щодо яких розглядалося на засіданні, та надсилається до КЕВ (КЕЧ) району і житлової комісії гарнізону в п`ятнадцятиденний строк з дня проведення засідання.

У разі надання військовослужбовцем чи особою, звільненими з військової служби, довідок, які підтверджують неможливість проходження ними щорічної перереєстрації облікових справ у встановлений строк, та наявності довідок, вказаних в абзаці першому цього пункту, житлова комісія військової частини зобов`язана на черговому засіданні розглянути питання про перереєстрацію облікової справи цього військовослужбовця, про що скласти відповідний протокол.

Отже, рішення щодо розгляду вказаного вище клопотання приймається в присутності особи, щодо якої надійшло зазначений вид клопотання КЕВ (КЕЧ) району (або уповноваженої ним іншої особи), та має бути вручено чи надіслано військовослужбовцю в п`ятнадцятиденний строк з дня проведення засідання.

Водночас відповідно до пункту 2.20 розділу ІІ Інструкції щороку з 1 жовтня до 30 грудня з метою перереєстрації облікових справ військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, повинні надавати до житлових комісій довідки за формами Ф-3, Ф-5, Ф-7. Житлові комісії військових частин у цей самий строк здійснюють перевірку житлових умов осіб, які перебувають на обліку, а представники житлових комісій уточнюють, а за потреби коригують облікові списки.

Щороку протягом січня КЕВ (КЕЧ) районів спільно з представниками житлових комісій військових частин і гарнізону проводять перереєстрацію військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають на обліку, про що складається відповідний акт, який підписується начальником КЕВ (КЕЧ) району, головами житлових комісій військової частини та гарнізону. Після проведення щорічної перереєстрації начальник КЕВ (КЕЧ) району письмово доповідає начальнику гарнізону про підсумки перереєстрації.

Інформацію про результати проведеної перереєстрації КЕВ (КЕЧ) району подають до ТКЕУ, які до 1 лютого подають до ГКЕУ ЗС України довідку про результати щорічної інвентаризації облікових справ військовослужбовців (додаток 13).

Отже, законодавством покладені обов`язки на військовослужбовців щодо надання до житлових комісій довідок за формами Ф-3, Ф-5, Ф-7, а на житлові комісії військових частин здійснення перевірки житлових умов осіб, які перебувають на обліку.

Суд зазначає, що ОСОБА_3 не оскаржувався протокол № 8 від 21.06.2012, хоча про його зміст в частині зняття його з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, йому було достеменно відомо ще у 2013 році при розгляді справи № 336/1239/13-ц, що випливає зі змісту рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2013 у вказаній справі.

Також, слід зауважити, що як на момент розірвання шлюбу (2010 рік), так і на момент прийняття спірного протоколу (2012 рік), позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) був повнолітньою особою.

Беручи до уваги пункт 2.10 Інструкції № 737, суд зазначає, що оскільки дружина ОСОБА_3 ОСОБА_2 не була військовослужбовцем, а письмова заява про залишення позивача ОСОБА_1 на обліку після розірвання шлюбу його матері ( ОСОБА_2 ) з батьком ( ОСОБА_3 ) відсутня, у позивача були відсутні правові підстави залишатися на обліку разом з військовослужбовцем, батьком позивача.

Враховуючи, що на момент прийняття протоколу житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 8 від 21.06.2012 позивач і не перебував на квартирному обліку як член сім`ї військовослужбовця, ОСОБА_3 , суд вважає, що у нього відсутнє право на поновлення на житловому обліку за адресою АДРЕСА_3 .

Суд вважає за необхідне зазначити, що надання суду рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2021 у справі № 336/1273/21, яким встановлено факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином (членом сім`ї) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , та доводи у зв`язку з цим щодо наявності у ОСОБА_1 безумовного права на перебування на житловому обліку як сина військовослужбовця свідчать про помилкове розуміння представником позивача порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловим приміщеннями, який не обмежується лише кровним спорідненням між батьком та сином.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи встановлені обставини справи та подані докази, суд дійшов висновку, що належними та достатніми доказами доведено факт відсутності у позивача як сина військовослужбовця права на перебування на житловому обліку за адресою АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог.

Ухвалюючи дане рішення суд керується, зокрема, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11(2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (параграф 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Квартирно-експлуатаційний відділ м.Запоріжжя про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_6 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_7 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Квартирно-експлуатаційний відділ м.Запоріжжя, місцезнаходження: вул.Земського Лікаря Лукашевича, буд.4, м.Запоріжжя, 69063, .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 03.11.2023.

Суддя К.В.Мінаєва