Справа № 140/3860/23
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 140/3860/23 пров. № А/857/13051/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року у справі № 140/3860/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОДІМСЕРВІС" до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

місце ухвалення судового рішення м.Луцьк
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїМачульський В.В.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автодімсервіс» звернулося до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2023/000001/2 від 02.01.2023.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року у справі № 140/3860/23 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці № UA205050/2023/000001/2 від 02.01.2023 про коригування митної вартості товарів.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодімсервіс» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір у розмірі 4 248,78 грн. (чотири тисячі двісті сорок вісім гривень сімдесят вісім копійок).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що подані до митного оформлення товару документи містять розбіжності, а саме: в додатковій угоді №5 від 20.06.2017 умови поставки - FCA Хелм, в додатковій угоді № 9 від 06.11.2020 умови поставки - DAP Хелм, а ціни в прайс-листі 6/н від 19.12.2022 вказані на умовах DAP. В довідці про транспортні витрати не співпадає сума транспортних витрат. Вказана загальна сума - 9000 грн., а при додаванні витрат на перевезення двох торгових марок виходить 8990 грн. Відповідно п.4.1 контракту № 102/2012 від 01.02.2013 передбачена 100% передоплата, а в інвойсах №№ HUSI22002094, HUSI22002205 вказано, що оплата здійснюється з відстрочкою 60 днів. Надане декларантом платіжне доручення від 15.12.2022 року №34 містить посилання на раніше оформлені митні декларації, та не стосується оцінюваних товарів. Таким чином, оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення вартості. Відтак, вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01.02.2013 між компанією «ABS All Brake Systems bv» (Ейсселстейн, Нідерланди) та ТзОВ «Автодімсервіс» було укладено контракт №102/2012, з подальшими змінами і доповненнями згідно з додатковою угодою №7 від 18.12.2017, Додаткової угоди №9 від 22.10.2020, відповідно до якого ТзОВ «Автодімсервіс» закуповує запасні частини до легкових автомобілів для подальшого імпорту в Україну (т.1, а.с.9-13).

Відповідно до істотних умов Контракту, який за своїм видом є договором купівлі-продажу з періодичними поставками, товар постачається з різних складів продавця, які вказані в товаросупровідних документах у рахунках-фактурах на умовах FCA (Інкотермс-2010) (п.3.1 контракту). Узгоджений кінцевий асортимент, кількість, ціна, умови поставки та оплати визначаються у інвойсах (п. 3.4 контракту). Ціна товару включає в себе вартість його пакування, маркування та завантаження на транспортний засіб покупця (п. 2.4 контракту).

Також, в редакції Додаткової угоди №9 від 22.10.2020 до контракту №102/2012 від 01.02.2013 сторони обрали стандартизовані умови поставки DAP-Chelm (Польща) згідно правил Інкотермс-2020 (т.1, а.22)

30.12.2022 декларантом позивача ПП «СІА БРОК» було подано до пункту контролю на залізничній станції «Ковель» митного поста «Ковель» Волинської митниці митну декларацію типу ІМ 40ДЕ №22UA80U2 та пакет документів для проведення митного оформлення партії товару (36 товарних позицій) торгівельної марки ABS, у якій вартість була визначена за основним методом за ціною договору (контракту), при чому загальну фактурну вартість зазначено у розмірі 76884,11 євро, що згідно курсу становить 3003184,99 грн. (т.1, а.с.27-42)

Згідно рахунків-фактури (інвойсів) 1) №HUSI22002094 від 19.12.2022 оплата за товар, що поставляється за цим рахунком, здійснюється упродовж 60 днів з дня фактичної поставки та не пізніше 17.02.2023; 2) №HUSI22002205 від 22.12.2022 оплата за товар, що поставляється за цим рахунком, здійснюється упродовж 60 днів з дня фактичної поставки та не пізніше 20.02.2023 (т.1, а.с.43-76).

До митної декларації декларантом додано:

1) контракт 102/2012 від 01.02.2013;

2) додаткові угоди до контракту №1 від 27.01.2014, №2 від 01.04.2016, №5 від 20.06.2017, №7 від 18,12.2017, №8 від 10.01.2019, №9 від 06.11.2020 та №10 від 28.05.2021;

3) рахунки-фактури (інвойс) HUSI22002094 від 19.12.2022, HUSI22002205 від 22.12.2022;

4) автотранспортна накладна (CMR) б/н від 28.12.2022;

5) сертифікати відповідності UA46A(b)055400-700 від 9.01.2019;

6) декларації про походження товару HUSI22002094 від 19.12.2022, HUSI22002205 від 22.12.2022;

7) прайс-лист виробника товару від 19.12.2022;

8) документ, що підтверджує вартість перевезення товару вих.240 від 29.12.2022;

9) рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору СФ-0001165 від 29.12.2022;

10) договір №1/16082021 на перевезення вантажу від 16.08.2021;

11) заявка на перевезення вантажу 28/12/22 від 28.12.2022;

12) митні декларації країни відправлення товару 22HU8110002АА9А535 від 19.12.2022 та 22HU8110002AAD46B7 від 22.12.2022;

13) договір про надання послуг митного брокера від 25.05.2012.

За наслідком розгляду вищевказаних документів 30.12.2022 відповідачем було направлено електронне повідомлення про те, що подані до митного оформлення товару документи містять розбіжності, а саме: в додатковій угоді №5 від 20.06.2017 умови поставки - FCA Хелм, в додатковій угоді № 9 від 06.11.2020 умови поставки - DAP Хелм, а ціни в прайс-листі 6/н від 19.12.2022 вказані на умовах DAP. В довідці про транспортні витрати не співпадає сума транспортних витрат. Вказана загальна сума - 9000 грн., а при додаванні витрат на перевезення двох торгових марок виходить 8990 грн. Відповідно п.4.1 контракту № 102/2012 від 01.02.2013 передбачена 100% передоплата, а в інвойсах №№ HUSI22002094, HUSI22002205 вказано, що оплата здійснюється з відстрочкою 60 днів. Надане декларантом платіжне доручення від 15.12.2022 року №34 містить посилання на раніше оформлені митні декларації, та не стосується оцінюваних товарів. Згідно п.5 ст.54 МКУ митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. У зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження заявленої митної вартості товарів, містили розбіжності, декларанту було запропоновано згідно ст.53 та ст.54 МКУ в 10-ти денний термін надати : 1) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; 2) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Також, відповідач повідомив, що згідно п.6 ст.53 Митного кодексу України декларант за власним бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (т.1, а.с.105-110).

У відповідь на вказане повідомлення 30.12.2022 листом ТзОВ «Автодімсервіс» надало відповідачу: 1. Інвойси, прайс лист. 2. Swift та інвойси, що підтверджують оплату по оцінюваних товарах, які були раніше оформлені. 3. Пакувальні листи до інвойсів. 4. Експортні декларації країни відправлення. 5. Видаткові накладні по оцінюваних товарах. 6. Картки рахунку 281 по товарах ABS, зазначених у інвойсах №HUSI22002094 та №HUSI22002205. 7. Контракт №102/2012 від 1.02.2013 р. та додаткові угоди №№1-9 до нього. 8. CMR. 9. Рішення Волинського окружного адміністративного суду (т.1, а.с.112-168).

Також, позивач повідомив відповідача, що партія товару була доставлена на умовах РАР до м. Хелм, що відповідає додатковій угоді №9 від 06.11.2020 року, та що в довідці про транспортні витрати перевізником Транс Експрес була зроблена механічна помилка при калькуляції витрат. Вартість витрат по території Польщі становить - 8990 грн. (т.1, а.с.111).

02.01.2023 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2023/000001/2 (т.1,а.с.170-171).

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки: вартість товарів, згідно наданої копії митної декларації країни відправлення від 19.12.2022 22HU8110002АА9А535 та 22HU8110002AAD46B7 від 22.12.2022 не відповідає вартості товарів згідно інвойсів № HUSI22002094 від 19.12.2022 та від 22.12.2022 № HUSI22002205. Також наданні декларантом картки рахунку від 2021 та видаткові накладні від 2021-2022 років, не стосуються оцінюваних товарів, та не можуть вважатися документами, що підтверджують заявлену митну вартість товарів. Крім того рішення суду №140/17643/20 від 10.06.2021 винесено на іншу партію товару.

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. Рівень митної вартості становить:

- товар №3 - 4,22 євро/кг (МД від 14.12.2022 року №UA205050/2022/80333);

- товар №7 - 4,23 євро/ кг, товар №4 - 4,214 євро за кг (МД від 19.12.2022 року №UA100120/2022/216896);

- товар №12 - 7 євро/кг (МД від 13.12.2022 року №UA400040/2022/44370).

Декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X та ст.55 Митного кодексу.

Декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 Митного кодексу або в судовому порядку.

Зазначене рішення слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2023/000002. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідність до рішення про визначення митної вартості товарів від 02.01.2023 № UA205050/2023/000001/2 (т.1, а.с.172).

02.01.2023 позивачем подано нову митну декларацію №23UА3U4, за якою товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України (у графі 48 МД «відстрочення платежів» визначено по 02.04.2023). (т.1, а.с.173-189).

Не погоджуючись із рішенням про коригуванням митної вартості товару, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 54 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1).

Відповідно до статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

З матеріалів справи вбачається, що разом з митною декларацію до митного оформлення, позивач надав передбачені статтею 53 МК України документи, які підтверджують задекларовану митну вартість товару, зокрема: контракт 102/2012 від 01.02.2013; додаткові угоди до контракту №1 від 27.01.2014, №2 від 01.04.2016, №5 від 20.06.2017, №7 від 18,12.2017, №8 від 10.01.2019, №9 від 06.11.2020 та №10 від 28.05.2021; рахунки-фактури (інвойс) HUSI22002094 від 19.12.2022, HUSI22002205 від 22.12.2022; автотранспортна накладна (CMR) б/н від 28.12.2022; сертифікати відповідності UA46A(b)055400-700 від 9.01.2019; декларації про походження товару HUSI22002094 від 19.12.2022, HUSI22002205 від 22.12.2022; прайс-лист виробника товару від 19.12.2022; документ, що підтверджує вартість перевезення товару вих.240 від 29.12.2022; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору СФ-0001165 від 29.12.2022; договір №1/16082021 на перевезення вантажу від 16.08.2021; заявка на перевезення вантажу 28/12/22 від 28.12.2022; митні декларації країни відправлення товару 22HU8110002АА9А535 від 19.12.2022 та 22HU8110002AAD46B7 від 22.12.2022; договір про надання послуг митного брокера від 25.05.2012.

Повідомленням від 30.12.2022 митний орган відповідно до статей 53, 54 МК України зобов`язав декларанта додатково надати наступні документи: 1) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; 2) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Також, відповідач повідомив, що згідно п.6 ст.53 Митного кодексу України декларант за власним бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

У відповідь на повідомлення 30.12.2022 листом ТзОВ «Автодімсервіс» надало відповідачу: 1. Інвойси, прайс лист. 2. Swift та інвойси, що підтверджують оплату по оцінюваних товарах, які були раніше оформлені. 3. Пакувальні листи до інвойсів. 4. Експортні декларації країни відправлення. 5. Видаткові накладні по оцінюваних товарах. 6. Картки рахунку 281 по товарах ABS, зазначених у інвойсах №HUSI22002094 та №HUSI22002205. 7. Контракт №102/2012 від 1.02.2013 р. та додаткові угоди №№1-9 до нього. 8. CMR. 9. Рішення Волинського окружного адміністративного суду.

Також, позивач повідомив відповідача, що партія товару була доставлена на умовах РАР до м. Хелм, що відповідає додатковій угоді №9 від 06.11.2020 року, та що в довідці про транспортні витрати перевізником Транс Експрес була зроблена механічна помилка при калькуляції витрат. Вартість витрат по території Польщі становить - 8990 грн. При цьому, звернув увагу на безпідставність подання інших додаткових документів, оскільки зазначені розбіжності та неточності не впливають на числові значення складових митної вартості товару. У зв`язку з чим просив прийняти до уваги всі подані документи і визнати заявлену ними митну вартість товару.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом).

Відповідно до пункту 1 частиною 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки: 1) числового значення заявленої митної вартості; 2) наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) наявності в поданих документах відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина 4 статті 53 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребуванням додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадках:

- якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності;

- не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів;

- не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Такі сумніви щодо митної вартості товару можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Як вказано у пункті 2 ч.4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

З наведеного слідує, що правовою підставою для витребування митним органом від декларанта додаткових документів є наявність перелічених у частині 3 статті 53 МК України підстав, про які митний орган зобов`язаний у письмовій формі повідомити декларанта із зазначенням у такому повідомленні конкретних причин за яких заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана на основі поданих ним документів.

Вказана норма законодавства спрямована на те, щоб декларант був обізнаний з недоліками (хибами), які виявлені митним органом та які в свою чергу перешкоджають митному органу підтвердити задекларовану митну вартість товарів за яких декларант мав би реальну можливість їх усунути шляхом подання додаткових документів.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, відповідачем не було визнано митну вартість імпортованих позивачем товарів у зв`язку з тим, що вартість товарів, згідно наданої копії митної декларації країни відправлення від 19.12.2022 22HU8110002АА9А535 та 22HU8110002AAD46B7 від 22.12.2022 не відповідає вартості товарів згідно інвойсів № HUSI22002094 від 19.12.2022 та від 22.12.2022 № HUSI22002205. Також наданні декларантом картки рахунку від 2021 та видаткові накладні від 2021-2022 років, не стосуються оцінюваних товарів, та не можуть вважатися документами, що підтверджують заявлену митну вартість товарів. Крім того рішення суду №140/17643/20 від 10.06.2021 винесено на іншу партію товару.

Щодо доводів апелянта про те, що в додатковій угоді №5 від 20.06.2017 умови поставки - FCA Хелм, в додатковій угоді № 9 від 06.11.2020 умови поставки - DAP Хелм, а ціни в прайс-листі 6/н від 19.12.2022 вказані на умовах DAP, колегія суддів зазначає наступне.

Так, умовами контракту від 01 лютого 2013 року №102/2012 визначено, що поставка товару здійснюється з різних складів продавця, які зазначаються в товаросупровідних документах та рахунках-фактурах на умовах FCA Хелм (Інкотермс-2020). Одночасно передбачено, що за погодженням сторін умови поставки можуть бути змінені; сторони можуть вибрати будь-який з режимів поставки відповідно до правил Інкотермс-2020.

Як слідує з матеріалів справи між позивачем та продавцем товару була укладена додаткова угода №9 від 22.10.2020 до контракту №102/2012 від 01.02.2013, згідно якої сторони змінили первинно обрані умови поставки FCA-Chelm на нові DAP-Chelm згідно правил Інкотермс-2020.

Поставка на умовах DAP (поставка в місце призначення) означає, що продавець виконав своє зобов`язання з постачання тоді, коли він надав покупцеві товар, випущений в митному режимі експорту та готовий до розвантаження з транспортного засобу, який прибув у вказане місце призначення. Умови постачання DAP покладають на продавця обов`язки нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення.

Умови поставки FCA або Франко-перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно.

За обставин цієї справи, декларант поніс витрати з перевезення товару від місця передачі перевізнику до кордону України (8990,00 грн), що відповідає умовам поставки FCA (так і було зазначено у графі 20 митної декларації). Як уже зазначено вище, витрати на перевезення вантажу ABS від місця завантаження (Хелм, Польща) до митного кордону України враховано декларантом при визначенні митної вартості товару.

Також суд вважає, що відповідач у повідомленні декларанту та пізніше у спірному рішенні безпідставно вказав про розбіжності в поданих документах з покликанням на те, що згідно з пунктом 4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01 лютого 2013 року №102/2012 покупець оплачує 100% суми, виставленої в рахунку-фактурі, що суперечить зазначеним умовам оплати в інвойсах №№ HUSI22002094, HUSI22002205 - 60 days net. Так дійсно в контракті від 01 лютого 2013 року №102/2012 вказано, що покупець оплачує 100% суми, виставленої в рахунку-фактурі. Однак відповідач ігнорує пункт 4.2 контракту, в якому зазначено, що платежі здійснюються покупцем платіжним дорученням, виходячи з умов, що вказані в рахунках-фактурах, наданих продавцем. При цьому суд зауважує, що інвойси №№ HUSI22002094, HUSI22002205 складалися продавцем товару, а не позивачем. Таким чином, позивач зобов`язаний оплатити вартість імпортованого товару за умовами, які вказані продавцем товару в рахунку-фактурі (інвойсі). В інвойсах №№ HUSI22002094, HUSI22002205 вказано умови оплати відстрочення платежу на 60 днів, що жодним чином не суперечить умовам контракту від 01 лютого 2013 року №102/2012. Крім того, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

Суд погоджується із відповідачем, що платіжне доручення в іноземній валюті від 08.12.2022 №29 містить посилання на раніше оформлені митні декларації, та не стосується оцінюваних товарів, однак відсутність платіжного документа під час митного оформлення, у разі відсутності оплати за придбані товари, не є підставою ставити під сумнів визначену декларантом митну вартість, яка визначена на підставі інвойсів, та не є підставою для витребування інших додаткових документів. Крім того, відступ сторін договору від умов оплати, визначених в інвойсах, жодним чином не впливає на визначення митної вартості.

Як наслідок, колегія суддів приходить до переконання, що приведені відповідачем доводи є безпідставними та такими, що не впливають на визначену сторонами вартість товару, а відтак не можуть бути підставою для коригування митної вартості названого товару.

За приведених положень законодавства та фактичних обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували товар, та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору, водночас митниця не довела наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом.

Частиною 2 статті 55 МК України визначено вимоги, які обов`язкові відомості має містити прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, а зокрема:

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Досліджуючи питання відповідності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вимогам пунктів 2 та 4 ст. 55 МК України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 Митного Кодексу України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Статтею 64 Митного Кодексу України передбачено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до оскарженого рішення митний орган скоригував митну вартість товару із застосуванням резервного методу визначення її митної вартості та на підставі митних декларацій МД від 14.12.2022 року №UA205050/2022/80333, МД від 19.12.2022 року №UA100120/2022/216896, МД від 13.12.2022 року №UA400040/2022/44370.

При цьому, в оскарженому рішенні відповідач не вказує будь-яких джерел та інформації, якими керувався при визначенні митної вартості товару, окрім номеру та дати взятих за основу митних декларацій.

У постанові Верховного Суду від 29.09.2020 року справі № 520/7041/19 зазначено, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодекс якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок митного органу про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відтак рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є протиправною та підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не бачив необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Досліджуючи питання, яке стосуються розподілу судових витрат понесених у даній справі, колегією суддів установлено, що позивачем не понесено витрат по сплаті судового збору у суді апеляційної інстанції, а відтак підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року у справі № 140/3860/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос