Справа № 300/5661/23
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" листопада 2023 р. справа № 300/5661/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Главача І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Болехівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з адміністративним позовом до Болехівської міської ради (надалі, також відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Болехівської міської ради від 17.07.2023 № 12-33/23 "Про скасування рішення сесії Болехівської міської ради від 26.08.2020 № 45-54/20", яким скасовано рішення сесії Болехівської міської ради від 26.08.2020 № 45-54/20 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ".
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.68-69).
Болехівська міська рада скористалася правом подання відзиву, який отримано судом 18.09.2023 за №2614/021-16/23 від 14.09.2023. Так, у відзиві представник відповідача зазначив, що передумовою для прийняття оспорюваного рішення слугувала заява депутата Болехівської міської ради Петровського Р.В. від 14.07.2023 щодо внесення до порядку денного розроблений проєкт рішення "Про скасування рішення сесії Болехівської міської ради від 26.08.2020 №45-54/20 і подати на розгляд позачергової сесії Болехівської міської ради VIII-го демократичного скликання. Підставою подання останньої стало те, що депутатам стали відомі факти, які підтверджують порушення нормативно-правових актів, що відображено в протоколі №10 від 29.06.2021 постійної депутатської комісії Болехівської міської ради з питань планування території, містобудування, архітектури, регулювання земельних відносин. Виступивши з об грунтуваннями означеної заяви від 14.07.2023 на засіданні позачергової сесії XXXIII сесії Болехівської міської ради, де його підтримали 14 із 19 присутніх на сессії депутатів, відтак рішення №12-33/23 "Про скасування рішення сесії Болехівської міської ради від 26.08.2020 №45-54/20 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 " було ухвалене. Відтак, відповідач вважає, що оскаржуванпе рішення прийняте у відповідності до норм чинного законодавства України та не підлягає скасуванню.
Від позивача на адресу суду 25.09.2023 надійшла відповідь на відзив, у якій адвокат Федотова Н.Б. звернула увагу, що до проекту оскаржуваного рішення Болехівської міської ради від 17.07.2023 №12-33/23 до подання його на розгляд сесії, головним спеціалістом відділу правового забезпечення та питань майна комунальної власності міськвиконкому В. Романишином надано Заперечення до проєкту рішення "Про скасування рішення сесії Болехівської міської ради від 26.08.2020 №45-54/20", де чітко вказано, що Болехівська міська рада не має права скасовувати своє рішення від 26.08.2020 №45-54/20, оскільки відповідно до норм чинного законодавства органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. А також ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, та вичерпують свою дію фактом їх виконання, а отже не можуть скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Вважає, що відповідач не довів правомірності свого рішення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
Рішенням Болехівської міської ради від 26.08.2020 №45-54/20 (а.с.11) ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га у АДРЕСА_1 із земель запасу міської ради із земель комунальної власності територіальної громади м. Болехова, що підтверджується рішенням Болехівськаої міської ради №04-46/19 від 24.09.2019 (а.с.26).

На виконання зазначеного рішення позивач уклала договір №03/427/2020 від 14.09.2020 з фізичною особою-підєприєцем ОСОБА_2 , яким виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарьких будівель та споруд ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :05:001).

Висновком в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 07.10.2020 №05.1-27/108 начальником відділу містобудування та архітектури і землеустрою головним архітектором Болехівської міської ради погоджено відповідний проект землеустрою (а.с.29).

Як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем, надалі ОСОБА_1 зверталася до відповідальних працівників Болехівської міської ради з питань щодо затвердження вищенаведеного проекту землеустрою, на що повідомлено про неможливість прийняття відповідно рішення, в силу особистих інтересів багатьох депутатів Болехівської міської ради.

Згодом, у 2022 році ОСОБА_1 повторно звернулася до відповідача про затвердження проекту землеустрою на вказану земельну ділянку, однак отримала усну відповідь, що у зв`язку з війною в Україні (повномасштабним вторгненням росії), відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в увмовах воєнного стану" затвердження технічної документації щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарськиз будівель та споруд забороняється на період дії воєнного стану.

При цьому, на ім`я голови Болехівської міської ради надійшла заява депутата ОСОБА_3 (резолюція "до розгляду" датована 14.07.2023), в які просив внести до порядка денного проєкт рішення "Про скасування рішення сесії Болехівської міської ради від 26.08.2020 №45-54/20" і подати на розгляд позачергової сесії Болехівської міської ради VIII демократичного скликання, яка запланована на 17.07.2023.

17.07.2023 головним спеціалістом відділу правового забезпечення та питань майна комунальної власності В. Романишином на проект оскаржуваного рішення до подання його на розгляд сесії надано заперечення, згідно змісту яких наголосив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

17.07.2023 на ХХХІІІ сесії Болехівської міської ради рішенням №12-33/23 "Про скасування рішення сесії Болехівської міської ради від 26.08.2020 №45-54/20", відповідно до ст. 26, ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", взявши до уваги протокол засідання постійної комісії Болехівської міської ради з питань планування території, містобудування, архітектури, регулювання земельних відносин від 29.06.2021 Болехівська міська рада вирішила скасувати рішення Болехівської міської ради від 26.08.2020 №45-54/20 "Про надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ".

Вважаючи протиправним рішення відповідача ОСОБА_1 звернулася до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд, при вирішенні даної справи, керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Абзацом 1 статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Також статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із статтею 2 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21.05.1997 №280/97-ВР (надалі, також - Закон №280/97-ВР), місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 25 Закону №280/97-ВР передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання щодо регулювання земельних відносин.

Згідно з приписами частин 1, 2, 3, 10 статті 59 Закону №280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

У частині 1 статті 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (надалі, також - ЗК України) закріплено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відтак, рішення Болехівської міської ради від 26.08.2020 №45-54/20 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 " є рішення органу місцевого самоврядування.

Згідно ч. 4 ст. 59 Закону № 280/97-ВР рішення сільської, селищної, міської ради у п`ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов`язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

В абз. 3 п. 3 Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 зазначено, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу й самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абз. 1 п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 органи місцевого самоврядування приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють дію норм права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Абзацом 5 пункту 5 Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 визначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування та громадянами, що породжує у громадян упевненість у тому, що їхнє становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

У цьому ж Рішенні Конституційного Суду України також зазначено, що зі змісту частини другої ст. 144 Конституції України та ч. 10 ст. 59 Закону слідує, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, як вважає Конституційний Суд України, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

Конституційний Суд України зазначив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Аналіз зазначеного та Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі №1-9/2009, свідчить про те, що орган місцевого самоврядування в цілому наділений правом скасовувати свої раніше прийняті акти індивідуального характеру в односторонньому порядку, окрім випадку коли такі рішення були виконані.

Аналогічна правова позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 521/17710/15-а, від 22.01.2019 у справі № 371/957/16-а, від 13.03.2019 у справі № 542/1197/15-а.

Відтак, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Таким чином, позивач отримала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою та за її замовленням розроблено відповідну проектну документацію, зареєстровано земельну ділянку та начальником відділу містобудування та архітектури і землеустрою головним архітектором Болехівської міської ради погоджено відповідний проект землеустрою (а.с.29). Отже, позивач здійснила заходи щодо відведення відповідної земельної ділянки з метою одержання її у власність відповідно до визначеної законодавством процедури виготовлення та погодження проекту землеустрою.

Рішення VIІ демократичного скликання Болехівської міської ради Івано-Франківської області від 26.08.2020 №45-54/20 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 " є актом одноразового застосування, вичерпало свою дію фактом виконання, тому не може бути скасоване чи змінене органом місцевого самоврядування після його виконання.

У разі відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, вже після прийняття відповідного рішення, відповідач не був позбавлений можливості дотриматись ч. 4 ст. 59 Закону № 280/97-ВР та у п`ятиденний строк з моменту прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, зупинити таке рішення і внести на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Як було зазначено судом, рада зобов`язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Однак таких дій відповідачем здійснено не було.

Отож, оскаржуване рішення Болехівської міської ради від 17.07.2023 № 12-33/23 "Про скасування рішення сесії Болехівської міської ради від 26.08.2020 № 45-54/20", яким скасовано рішення сесії Болехівської міської ради від 26.08.2020 № 45-54/20 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 " не відповідає встановленим у частини другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а тому підлягає скасуванню.

Згідно частини 8 статті 118 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (прийняття рішення від 26.08.2020)) передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 186 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (прийняття рішення від 26.08.2020)) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (прийняття рішення від 26.08.2020)) проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно ч. 15 ст. 186 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (прийняття рішення від 26.08.2020)) оригінал відповідної документації із землеустрою подається розробником для погодження територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а іншим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування та іншим суб`єктам, які здійснюють погодження документації із землеустрою, копії такої завіреної розробником документації.

Частинами 5, 6 статті 186-1 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (прийняття рішення від 26.08.2020)) визначено, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (прийняття рішення від 26.08.2020)) відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно змісту наведених норм, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин), громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності звертаються до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, до якого додаються визначені Земельним кодексом України документи. Проект землеустрою підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який надає висновок про його погодження або про відмову в такому погодженні. У двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідний орган приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому ст. 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Результат розгляду з питань затвердження проекту землеустрою оформлюється відповідним органом у формі рішення, що прямо передбачено ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України. Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку ст. 186-1 Земельного кодексу України норми цього Кодексу не містять. При цьому, перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 24.01.2020 у справі № 316/979/18, від 27.01.2021 у справі № 560/1334/19, від 01.02.2021 у справі № 560/1282/19, від 16.09.2021 у справі №260/18/19, від 10.06.2021 у справі № 240/4964/18, від 07.04.2021 у справі № 540/2813/19, від 10.03.2021 у справі № 240/82/19, від 04.03.2021 у справі № П/811/968/18, від 15.06.2021 у справі № 818/1905/17, від 29.11.2021 у справі № 480/1910/19, від 22.03.2023 у справі № 280/4962/18.

Згідно ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України (у редакції чинній з 16.07.2020) відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Розроблений на замовлення ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки був погоджений згідно з висновком експерта від 07.10.2020 №05.1-27/108.

При цьому, відповідач повідомив позивача про те, що затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність неможливо та прийняв оспорюване рішення Болехівської міської ради від 17.07.2023 № 12-33/23 "Про скасування рішення сесії Болехівської міської ради від 26.08.2020 № 45-54/20", яким скасовано рішення сесії Болехівської міської ради від 26.08.2020 № 45-54/20 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ".

На підставі проекту землеустрою здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, визначено її кадастровий номер :05:001, що не заперечується учасниками справи.

Відповідно до ч. 4-6 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; документація із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки, в електронній формі та формі електронного документа. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Згідно змісту наведених норм, реєстрація державним кадастровим реєстратором земельної ділянки на підставі проекту землеустрою, розробленого на замовлення позивача, підтверджує відповідність такого проекту вимогам законодавства та його погодження.

Згідно ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Статтею 118 Земельного кодексу України прямо передбачено обов`язок органу виконавчої влади або орган місцевого самоврядування прийняти відповідне рішення у випадку надання погодженого проекту землеустрою.

Відповідно до ч. 10 ст. 118 ЗК України також передбачено право особи на оскарження відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або у випадку залишення клопотання без розгляду.

Відповідачем не було прийнято рішення щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою, обґрунтованого встановленими Земельним кодексом України правовими підставами для відмови у затвердженні проекту землеустрою.

Згідно з ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Воднораз, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався. Зокрема, останнім Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №254/2023 від 19.05.2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Як на дату ухвалення рішення у цій справі так і на даний час на території України діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України від 12.05.2015 № 389-VIII.

Законом України від 24.03.2022 № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07.04.2022, внесені зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до Земельного кодексу України.

Вказаним законом розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей:

5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

За таких обставин, суд вважає, що до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№29979/04) визнав низку порушень пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "доброго врядування".

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах "Beyeler v. Italy" № 33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" № 48939/99, "Moskal v. Poland" № 10373/05).

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно.

Принцип добросовісності - загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Таким чином, відповідач, приймаючи оскаржене рішення діяв у супереч закону, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення питання у спірних відносинах.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявною в матеріалах справи квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №13 від 17.08.2023 підтверджується сплата позивачем судового збору за звернення до суду із даним позовом у розмірі 1 073,60 грн (а.с. 1).

Доказів понесення сторонами будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, відтак підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачена ним сума судового збору у розмірі 1 073,60 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Болехівської міської ради від 17.07.2023 № 12-33/23 "Про скасування рішення сесії Болехівської міської ради від 26.08.2020 № 45-54/20", яким скасовано рішення сесії Болехівської міської ради від 26.08.2020 № 45-54/20 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Болехівської міської ради (, пл. І. Франка, 12, м. Болехів, Івано-Франківська область, 77202) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 );

відповідач - Болехівська міська рада (, пл. І. Франка, 12, м. Болехів, Івано-Франківська область, 77202).

Суддя Главач І.А.