Справа № 160/7536/23
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 160/7536/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бендес А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 року (суддя Жукова Є.О., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 17.05.2023 року) у адміністративній справі №160/7536/23 за позовом громадянки Королівства ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання повторно розглянути питання стосовно оформлення посвідки на тимчасове проживання, суд

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ОСОБА_2 (далі по тексту позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №785 від 24.03.2023 року про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання, що видане громадянці Королівства ОСОБА_1 ; зобов`язати відповідача повторно розглянути питання стосовно оформлення (видачі) посвідки на тимчасове проживання громадянці Королівства ОСОБА_1 на підставі заяви-анкети (про відмову) ОСОБА_2 від 14.03.2023 року та доданими до не документами.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 року позовні вимоги задоволено.

З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління ДМС в Дніпропетровській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення суду є необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; згідно п.1 Загальної частини Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №322, посвідка на тимчасове проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. Апелянт зазначав, що однією з підстав відмови у виданні посвідки на тимчасове проживання відповідно до пп.9 п.61 Порядку є факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів. Апелянт зазначав, що ОСОБА_2 при заповненні заяви-анкети вказала своє місце проживання: АДРЕСА_1 , однак, при перевірці було встановлено, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 в заяві-анкеті вказала недостовірну інформацію, їй на підставі пп.9 п.61 Порядку було відмовлено у видачі посвідки на тимчасове проживання. На думку апелянта, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про те, що помилка в номері квартири не може вважатися відомостями завідомо неправдивими або підробленими у розумінні пп.9 п.61 Порядку, оскільки ОСОБА_2 вірність інформації, викладеній нею у заяві-анкеті засвідчила власним підписом. Апелянт зазначив, що ОСОБА_2 повторно не зверталася до міграційної служби за видачею посвідки на тимчасове проживання.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 , є громадянкою Королівства Марокко та 08.03.2023 року заїхала на територію України на підставі візи типу НОМЕР_1 та запрошення Дніпровського державного медичного університету від 17.11.2022 року №01-26/2627/4/3 у зв`язку із поданням документів до Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області з метою оформлення посвідки на тимчасове проживання, як студентка Дніпровського державного медичного університету. 14.03.2023 року ОСОБА_2 звернулась до Головного управління ДМС в Дніпропетровській області із заявою про оформлення посвідки на тимчасове проживання, яке 24.03.2023 року своїм рішенням №8785 на підставі пп.9 п.61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №322 в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання відмовило. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався ч.1 ст.26 Конституції України, ст.21 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; п.18 ч.1 ст.1, ч.15 ст.5, частин 1-4 ст.5-1, ч.1 ст.9, ч.14 ст.14, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пунктами 1, 16-19, 57, пп.9 п.61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №322 від 25.04.2018 року та зазначав, що рішення Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області №8785 від 24.03.2023 р. про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання, що видане громадянці Королівства ОСОБА_1 було прийняте на підставі пп.9 п.61 Порядку, а саме на підставі службової записки відділу з питань тимчасового проживання та осіб без громадянства Головного управління ДМС у Дніпропетровській області №1201.3.1/17428-23 від 17.04.2023 року, копія якої міститься в матеріалах справи та в тексті якої зазначено, що відповідно до листа Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Головного управління ДМС у Дніпропетровській області від 24.03.2023 року, громадянка ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, що свідчить про надання вказаною іноземною громадянкою неправдивих відомостей при оформленні посвідки на тимчасове проживання. Суд врахував, що згідно листа Дніпровського державного медичного університету від 17.11.2022 року №01-26/2627/4/3, університет підтвердив запрошення на навчання громадянці Королівства ОСОБА_1 . Суд вважав, що помилка в номері квартири, а саме: « 203» на « 202» в заяві-анкеті не може вважатись відомостями завідомо неправдивими або підробленими, в розумінні пп.9 п.6.1 Порядку, оскільки ОСОБА_3 адреса проживання останньої була вказана вірно, а саме: АДРЕСА_3 , окрім останньої цифри квартири, яка в свою чергу не може слугувати спростуванню факту її проживання в будинку - АДРЕСА_4 .

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 , є громадянкою Королівства Марокко. ОСОБА_2 16.10.2018 року органом 1201 була видана посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , строк якої закінчився 30.06.2022 року.

Встановлено, що 08.03.2023 року ОСОБА_2 заїхала на територію України на підставі візи типу Б №(М) У04308956 та запрошення Дніпровського державного медичного університету від 17.11.2022 року №01-26/2627/4/3. ОСОБА_2 є студенткою 5 курсу стоматологічного факультету англомовної форми навчання Дніпровського державного медичного університету.

Встановлено, що 14.03.2023 року ОСОБА_2 звернулася до Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про оформлення посвідки на тимчасове проживання; 16.03.2023 року ОСОБА_2 заповнила заяву-анкету №100181671 про видачу посвідки на тимчасове проживання, вказавши адресу проживання: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що 24.03.2023 року Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області прийняло рішення №44 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_2 на підставі пп.9 п.61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №322. Підставою для відмови у видачі посвідки на тимчасове проживання було те, що ОСОБА_2 згідно листа Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 24.03.2023 року ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, що свідчить про надання нею неправдивих відомостей при оформленні посвідки на тимчасове проживання. Працівниками Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Головного управління ДМС в Дніпропетровській області проведено перевірку та встановлено, що громадянка ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.18 ч.1 ст.1, ч.13 ст.4, частин 3, 13 ст.5, ч.1 ст.9 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання. Іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій, вісімнадцятій та двадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання. Підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною тринадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, документ, що підтверджує факт навчання в Україні, та зобов`язання навчального закладу повідомити центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, про відрахування з такого закладу.

Відповідно до пунктів 1, 57, пп.9 п.61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №322 від 25.04.2018 року, посвідка на тимчасове проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. До заяви-анкети вносяться: 1) відомості про те, що іноземець або особа без громадянства здала посвідку, із зазначенням реквізитів посвідки (крім випадку, зазначеного в пункті 6 цього Порядку); 2) підпис іноземця або особи без громадянства із зазначенням дати отримання посвідки. Якщо іноземець або особа без громадянства через фізичні вади не може підтвердити власним підписом факт отримання посвідки, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта робить відмітку про її отримання, зазначає дату видачі посвідки та засвідчує факт видачі власним підписом; 3) прізвище та ініціали, підпис (із зазначенням дати) працівника територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта, на якого згідно з його службовими обов`язками покладено функції з видачі посвідки. Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів.

Аналізуючи обставини справи та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що під час перевірки працівниками Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Головного управління ДМС в Дніпропетровській області проведено було перевірку та встановлено, що ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_2 , однак в заяві-анкеті нею було зазначено адресу АДРЕСА_1 . Пі час перевірки працівники спілкувалися з ОСОБА_3 , яка пояснила, що допустила помилку у заяві-анкеті при її заповненні. Суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_3 є студенткою 5 курсу стоматологічного факультету англомовної форми навчання Дніпропетровського державного медичного університету, тобто українською мовою, якою складена заява-анкета ОСОБА_2 , не володіє або володіє погано, доказом цього є власноручні пояснення ОСОБА_2 , написані на рішенні Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області від 24.03.2023 року №44 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання, викладені російською мовою з численними помилками в орфографії. У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_2 допустила помилку, яку міграційна служба прийняла як надання завідомо неправдивих відомостей, а тому вірним висновком є те, що помилка в номері квартири в заяві-анкеті не може вважатись відомостями завідомо неправдивими або підробленими, в розумінні пп.9 п.6.1 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №322.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що міграційним органом відповідно ч.2 ст.77 КАС України, не доведено правомірність винесення рішення від 24.03.2023 року №44 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_3 .

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 року у адміністративній справі №160/7536/23 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова