Справа № 480/5573/23
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2023 року Справа № 480/5573/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5573/23 за позовом Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Липоводолинського дочірнього агролісогосподарського підприємства "Липоводолинський агролісгосп" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,
В С Т А Н О В И В:
Сумське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю просить суд:
- стягнути з відповідача на користь Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції у розмірі 100803,09 грн;
- стягнути з відповідача на користь Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 3548,16 грн.
Свої вимоги мотивувало тим, що відповідно до ст.20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" відповідач повинен у разі невиконання встановленого статтею 19 цього Закону нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів сплачувати відділенню Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, розраховані виходячи з розміру середньої річної заробітної плати на підприємстві за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Оскільки у відповідача не було створено одне робоче місце для працевлаштування інвалідів, у відповідача утворилася заборгованість по сплаті адміністративно-господарських санкцій з невиконання нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 100803,09 грн та пені за порушення строків сплати зазначеної суми санкцій розмірі 3548,16 грн.
Ухвалою суду від 13.06.2022 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представником відповідача надано суду пояснення по справі, в яких зазначає, що відповідно до наказу ДП "Липоводолинський агролісгосп" № 19-К від 13 жовтня 2021 прийнято на роботу кочегаром ОСОБА_1 . Згідно довідки МСЕК № 003692 ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи. Однак, 15 квітня 2022 ОСОБА_1 згідно ст. 38 КЗпП України був звільнений на підставі наказу № 1/1 -ЗВ на підставі його заяви.
Звільнення особи, що має інвалідність ( ОСОБА_2 ) відбулося з незалежних від ДП "Липоводолинський агролісгосп" підстав. В умовах воєнного стану ДП "Липоводолинський агролісгосп" не було спроможне своєчасно забезпечити з квітня місяця 2022 норматив щодо робочих місць для осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік.
Таким чином, ДП "Липоводолинський агролісгосп" було вжито заходів для забезпечення нормативу щодо робочих місць для осіб з інвалідністю, однак під час воєнного стану працівник, що мав інвалідність звільнився. У задоволенні позовних вимог просить суд відмовити.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідач зареєстрований як юридична особа та забезпечує робочими місцями фізичних осіб, відтак, відповідно до вимог Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" перебуває на обліку за місцем реєстрації у Сумському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів.
Згідно листа Липоводолинського відділу Роменської філії Сумського обласного центру зайнятості № 1809-1/85 від 12.05.2023 Липоводолинське дочірнє агролісогосподарське підприємство "Липоводолинський агролісгосп" з офіційними заявками (форма 3-НП) про потребу на вказане підприємство для працевлаштування осіб з інвалідністю в 2022 році не зверталося.
Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Закон України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 № 875-XII (далі Закон) визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.
Так, ч.1 ст.18 Закону визначено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Згідно з ч.3 ст.18 Закону підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.19 Закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Отже, Законом передбачені гарантії соціального захисту осіб з інвалідністю шляхом встановлення особливих вимог щодо організації робочого місця осіб з інвалідністю та покладення на підприємства обов`язку забезпечувати для осіб з інвалідністю належні та безпечні умови праці з урахуванням медичних показань.
У відповідача в 2022 році було в наявності одне вакантне робоче місце для працевлаштування осіб з інвалідністю.
При цьому, згідно ч.1 ст.20 Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.
Частиною 4 статті 20 цього Закону передбачено, що адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.
Таким чином, за 1 робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте нею, відповідач до 18.04.2022 повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції в сумі 100803,09 грн, що підтверджується розрахунком суми позову, пред`явленого щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю. Проте, в порушення вимог цієї статті відповідачем не було сплачено адміністративно-господарських санкцій.
Крім того, згідно ч.2 ст.20 Закону порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
Так, за несплату адміністративно-господарських санкцій відповідачу було нараховано пеню в сумі 3548,16 грн, яка також відповідачем сплачена не була.
Спори, що виникають із правовідносин за статтями 19 і 20 цього Закону, вирішуються Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю або в судовому порядку (ч.19 ст.20 Закону).
Суд зазначає, що несвоєчасна сплата відповідачем коштів до Державного бюджету України за незайняте у 2021 році робоче місце для працевлаштування особи з інвалідністю перешкоджає належному та своєчасному повному фінансуванню заходів по соціальній, трудовій, фізкультурно-спортивній та професійній реабілітації осіб з інвалідністю та надання цільової позики на створення робочих місць для осіб з інвалідністю, завдає значної шкоди державним інтересам, не дозволяє повною мірою створити особам з інвалідністю необхідні умови, які дають змогу вести повноцінний спосіб життя.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що станом на час розгляду справи, відповідачем не було надано суду доказів сплати адміністративно-господарських санкцій та пені, сума заборгованості залишається не сплаченою, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції у розмірі 100803,09 грн та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 3548,16 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Липоводолинського дочірнього агролісогосподарського підприємства "Липоводолиньський агролісгосп" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з Липоводолинського дочірнього агролісогосподарського підприємства "Липоводолинський агролісгосп" на користь Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції у розмірі 100803,09 грн та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 3548,16 грн.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал