Справа № 200/5212/23
Суддя: Духневич О.С.
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

03 листопада 2023 року Справа №200/5212/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Духневич О.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ

18 вересня 2023 року (20 вересня 2023 року зареєстровано судом) через систему «Електронний суд» до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягала у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 в період з 01.03.2018 року по 25.10.2020 року включно індексації (індексації-різниці) грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн. щомісяця відповідно до абз. абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 25.10.2020 року включно індексацію (індексацію-різницю) грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн. щомісяця відповідно до абз. абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з відрахуванням військового збору і податку з доходів фізичних осіб з компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, та з урахуванням раніше виплачених сум індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 25.10.2020 року;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахуванні ОСОБА_1 на суми нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 25.10.2017 року по 25.10.2020 року компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та її невиплаті;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 25.10.2017 року по 25.10.2020 року;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 жовтня 2020 року по день остаточного розрахунку;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 жовтня 2020 року по день остаточного розрахунку.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2023 року, зазначена вище справа була розподілена та передана судді Духневичу О.С.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.09.2023 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. 160, 161 КАС України, у зв`язку із ненаданням належних доказів на підтвердження виплати грошових коштів в сумі 46 248,73 грн. на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.12.2022 по справі № 200/19153/21; незазначення періоду, за який необхідно нарахувати та виплатити індексацію (індексацію-різницю) грошового забезпечення.

У встановлений ухвалою суду від 25.09.2023 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову, шляхом надання належних доказів на підтвердження виплати грошових коштів в сумі 46 248,73 грн. на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.12.2022 по справі № 200/19153/21; зазначення періоду, за який необхідно нарахувати та виплатити індексацію (індексацію-різницю) грошового забезпечення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.10.2023 року прийнято до свого провадження позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

24.10.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Також відповідач зазначив, що позивач з 25.10.2017 по 25.10.2020 перебував на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_2 та був зарахований на відповідне грошове забезпечення. На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.08.2021 у справі №200/5794/21 Військовою частиною НОМЕР_2 було нараховано та виплачено суму коштів у загальному розмірі 19 675,45 грн., а саме: індексація грошового забезпечення за період з 25.10.2017 по 28.02.2018 у сумі 17 552,95 грн. із базовим місяцем при нарахуванні січень 2008 року; компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у сумі 2 650,25 грн.; грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2018-2020 роки у сумі 256,19 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 24.11.2021 № 3603. Також 18.08.2023 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.12.2022 у справі № 200/19153/21 Військовою частиною НОМЕР_2 було нараховано та виплачено суму коштів у загальному розмірі 46 248,73 грн., а саме: індексація-різниця грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 25.10.2020 у сумі 55 236,65 грн.; грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій у сумі 2 215,19 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку наданого позивачем.

31.10.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача вважає твердження викладені відповідачем у відзиві необгрунтованими та просить суд з урахуванням уточнених обставин та правових підстав позову задовольнити позов, шляхом:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягала у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 в період з 01 березня 2018 року по 25 жовтня 2020 року включно індексації (індексації-різниці) грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн. (чотири тисячі чотириста шістдесят три гривні 15 коп.) щомісяця відповідно до абз. абз. 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 з відрахуванням військового збору і податку з доходів фізичних осіб з компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 25 жовтня 2020 року включно індексацію (індексацію-різницю) грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн. (чотири тисячі чотириста шістдесят три гривні 15 коп.) щомісяця відповідно до абз. абз. 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 з відрахуванням військового збору і податку з доходів фізичних осіб з компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, та з урахуванням раніше виплачених сум індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 25 жовтня 2020 року;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягала у невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб у розмірі 9942,60 грн., утриманого Військовою частиною НОМЕР_2 з суми індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 25 жовтня 2020 року у розмірі 55236,65 грн.;

- зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб у розмірі 9942,60 грн., утриманого Військовою частиною НОМЕР_2 з суми індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 25 жовтня 2020 року у розмірі 55236,65 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягала у ненарахуванні ОСОБА_1 на суми нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 25.10.2017 року по 28.02.2018 року компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у сумі 4141,85 грн. та її невиплаті;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 25.10.2017 року по 28.02.2018 року компенсацію втрати частини доходів у сумі 4141,85 грн. з урахуванням раніше виплаченої суми у розмірі 2650,25 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягала у ненарахуванні ОСОБА_1 на суми нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 25.10.2020 року у сумі 55236,65 грн. компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у сумі 23875,49 грн. та її невиплаті;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 25.10.2020 року у сумі 55236,65 грн. компенсацію втрати частини доходів у сумі 23875,49 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 жовтня 2020 року по день остаточного розрахунку;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 жовтня 2020 року по день остаточного розрахунку.

Перевіривши відповідь на відзив судом встановлено, що текст відповіді на відзив містить часткове обгрунтування, якими представником позивача фактично змінено підстави та предмет позову, оскільки заявлено одну нову позовну вимогу, яка не була викладена в прохальній частині позовної заяви та змінено (другу) позовну вимогу прохальної частини позову, шляхом поділу її на дві окремі позовні вимоги.

Обґрунтовуючи відповідь на відзив в частині обгрунтування зміни підстав та предмету позову представник позивача зазначає, що при нарахуванні ОСОБА_1 у липні 2023 року індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 25 жовтня 2020 року у розмірі 55236,65 грн. Військовою частиною НОМЕР_2 було утримано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 9942,60 грн. Проте Військовою частиною НОМЕР_2 не було здійснено ОСОБА_1 грошову компенсацію цього податку.

Також зазначає, про непогодження із ненарахуванням та невиплатою на суму нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 25.10.2017 року по 28.02.2018 року компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у сумі 4141,85 грн.

Не погоджується також із нарахованою сумою компенсації втрати частини доходів у сумі 2 650,25 грн. у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 25.10.2017 року по 28.02.2018 року, оскільки така виплата на її думку повинна була бути нарахована позивачу по жовтень 2021 року - по місяць виплати індексації грошового забезпечення за період з 25.10.2017 року по 28.02.2018 року, а не по жовтень 2020 року - по місяць звільнення позивача з військової служби.

Суд зазначає, що вказані обставини не зазначались у позовній заяві як підстави позову.

Вирішуючи питання щодо зміни підстав та предмету позову, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд звертає увагу, що предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення, а підставою позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються із фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки: зміну чи припинення правовідносин. Водночас предмет позову кореспондує із способами судового захисту права (змістом позову), які визначені статтею 5 КАС України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що свідчить про обрання позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права або його доповнення, у межах спірних відносин.

Підставу позову становлять обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Зміна підстави адміністративного позову можлива у такі способи: 1) заміна одних фактичних чи правових підстав позову іншими; 2) доповнення фактичних чи правових підстав новими; 3) вилучення деяких із зазначених фактичних чи правових підстав.

Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - зміну обставин, на яких ґрунтуються вимоги особи, яка звернулася з позовом. Зміна предмету або підстав позову може відбуватися лише у межах спірних відносин.

Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Наслідком розгляду заяви, зміст якої свідчить про одночасну зміну предмета і підстав позову є повернення такої заяви та розгляд раніше заявлених позовних вимог, якщо позивач не відмовляється від позову.

Водночас у таких випадках позивач не позбавлений права звернутися з новим окремим позовом у загальному порядку.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалах Верховного Суду від 29.08.2022 року у справі № 560/16422/21, від 29.09.2022 року по справі № 990/99/22, від 25.09.2023 року по справі № 990/135/22 та постановах Верховного Суду від 04.08.2022року у справі № 824/3161/14, від 22.01.2020 року у справі № 826/19197/16, від 29.09.2022 у справі № 420/11582/21.

Суд зауважує, що відповідь на відзив в частині обгрунтування зміни підстав та предмету позову за своєю суттю є одночасно заявою про зміну предмету та підстав позову.

Зазначений висновок ґрунтується на тому, що новий предмет позову обумовлений новими фактами та обставинами, які не заявлялися при поданні позовної заяви до суду у вересні 2023 року.

Так, в первинній редакції позовних вимог предмет позову стосувався, зокрема:

- визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахуванні ОСОБА_1 на суми нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 25.10.2017 року по 25.10.2020 року компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та її невиплаті і, як наслідок, зобов`язання відповідача нарахувати таку компенсацію.

Проте, як видно з відповіді на відзив, представником позивача змінено вищенаведену позовну вимогу, шляхом поділу її на дві окремі позовні вимоги та заявлено одну нову позовну вимогу, яка не була викладена в прохальній частині позовної заяви.

Отже, нові (змінені) позовні вимоги стосуються фактів та обставин, які на момент подачі позову представником позивача не заявлялися, а тому не могли слугувати підставою для звернення до суду позивача з цим позовом.

З огляду на зазначене суд доходить висновку, що подана представником позивача відповідь на відзив в частині обгрунтування зміни підстав та предмету позову є заявою, якою одночасно змінює як підстави, так і предмет позову, що в силу приписів ч. 1 ст. 47 КАС України не допускається та свідчить про виникнення нового позову, який має свій індивідуальний предмет та підстави, які є відмінними від предмета та підстав, визначених позивачем при зверненні до суду з позовом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність процесуальних підстав для прийняття відповіді на відзив в частині обгрунтування зміни підстав та предмету позову.

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги подання представником позивача відповіді на відзив в частині обгрунтування зміни підстав та предмету позову, яка за своїм змістом свідчить про одночасну зміну як і предмету, так і підстав первісного позову, що не відповідає приписам КАС України, та є підставою для повернення останньої без розгляду.

Керуючись ст. 47, 167, 243, 248, 256, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ

Відповідь на відзив в частині обгрунтування зміни підстав та предмету позову в адміністративній справі № 200/5212/23-а за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії повернути заявнику без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.С. Духневич