Справа № 160/1252/23
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2023 року Справа № 160/1252/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема механізована бригада « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, скасування наказу,-
24.01.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 14.11.2022 та Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.11.2022 про ознайомлення з наказами командира військової частини НОМЕР_1 № 163 від 27.06.2022, № 174 від 08.07.2022, № 189 від 23.07.2022, скасування зазначених наказів, здійснення перерахунку матеріального забезпечення ОСОБА_1 в період з 22.06.2022 по 15.08.2022 та зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , Міністерство оборони України розглянути заяви від 14.11.2022 та 20.11.2022 відповідно, ознайомити з наказами командира військової частини НОМЕР_1 № 163 від 27.06.2022, № 174 від 08.07.2022, № 189 від 23.07.2022, та здійснити перерахунок матеріального забезпечення ОСОБА_1 в період з 22.06.2022 по 15.08.2022, та зобов`язати відповідачів здійснити розгляд зазначених заяв ОСОБА_1 у встановлений законом строк;
- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 за № 163 від 27.06.2022 про самовільно залишення ОСОБА_1 військової частини НОМЕР_1 в пункті постійної дислокації 27.06.2022 та виключення ОСОБА_1 зі всіх видів забезпечення, як незаконний, та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок матеріального забезпечення ОСОБА_1 в період з 22.06.2022 по 15.08.2022 відповідно до вимог Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року за № 168.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті, - караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років. Разом з тим, ст.2 Кримінального кодексу України визначає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (ч.1 ст.1 Кримінального процесуального кодексу України). Таким чином, єдиним належним та допустимим доказом вчинення особою адміністративного чи кримінального правопорушення може бути постанова/вирок суду про визнання цієї особи винною у вчиненні такого правопорушення, яка/який набрала/в законної сили. Крім того, видання командиром військової частини наказу, яким особа визнається такою, що самовільно залишила військову частину чи місце служби, чинним законодавством не передбачено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2023 (суддя Віхрова О.С.) позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків.
08.02.2023 до суду надійшла заява позивача на виконання вимог ухвали суду від 27.01.2023 шляхом надання до суду платіжної інструкції №40 від 02.02.2023 на суму 1073,60 грн та уточненої позовної заяви з викладенням позовних вимог в наступній редакції:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 14.11.2022 та Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.11.2022 про ознайомлення з наказами командира військової частини НОМЕР_1 № 163 від 27.06.2022, № 174 від 08.07.2022, № 189 від 23.07.2022, скасування зазначених наказів, здійснення перерахунку матеріального забезпечення ОСОБА_1 в період з 22.06.2022 по 15.08.2022 та зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , Міністерство оборони України розглянути заяви від 14.11.2022 та 20.11.2022 відповідно, ознайомити з наказами командира військової частини НОМЕР_1 № 163 від 27.06.2022, № 174 від 08.07.2022, № 189 від 23.07.2022, та здійснити перерахунок матеріального забезпечення ОСОБА_1 в період з 22.06.2022 по 15.08.2022, та зобов`язати відповідачів здійснити розгляд зазначених заяв ОСОБА_1 у встановлений законом строк;
- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 за № 163 від 27.06.2022 про самовільно залишення ОСОБА_1 військової частини НОМЕР_1 в пункті постійної дислокації 27.06.2022 та виключення ОСОБА_1 зі всіх видів забезпечення, як незаконний, та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок матеріального забезпечення ОСОБА_1 в період з 22.06.2022 по 15.08.2022 відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Перевіривши надані до суду документи, суд встановив, що недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі суду від 27.01.2023, усунуті.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 (суддя Віхрова О.С.) відкрито провадження у справі № 160/1252/23 та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
28.02.2023 від відповідача Міністерства оборони України надійшли поясненнях, в яких останній зазначив, що відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 W року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил встановлено додаткову винагороду. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Таким чином, виплата грошового забезпечення (в тому числі додаткових винагород) позивачу належить до повноважень командира військової частини НОМЕР_1 , в якій він проходить військову службу. Тому позовні вимоги до Міністерства оборони України є безпідставними та необґрунтованими. На даний час не можливо встановити причини невиплати (не внесення до наказу) в повному обсязі грошового забезпечення позивачу. Оскільки відзиву від військової частини НОМЕР_1 на даний час не надходило, надати подальшу оцінку діям відповідача 1 не представляється можливим.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 прийнято до свого провадження справу №160/1252/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема механізована бригада « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, скасування наказу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 відмовлено у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про призупинення розгляду адміністративної справи №160/1252/23.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2023 витребувано від військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема механізована бригада « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») інформацію щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 14.11.2022 про ознайомлення з наказами командира військової частини НОМЕР_1 №163 від 27.06.2022, № 174 від 08.07.2022, № 189 від 23.07.2022, скасування зазначених наказів, здійснення перерахунку матеріального забезпечення ОСОБА_1 в період з 22.06.2022 по 15.08.2022, та наказ командира військової частини НОМЕР_1 за № 163 від 27.06.2022 про самовільно залишення ОСОБА_1 військової частини НОМЕР_1 в пункті постійної дислокації 27.06.2022 та виключення ОСОБА_1 зі всіх видів забезпечення.
24.05.2023 на адресу суду від відповідача військової частини НОМЕР_1 надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.05.2023 року №323 були внесені зміни до п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.06.2022 року №163, а саме, скасовано та вважати не реалізованим пп.2.6 у відношенні до ОСОБА_1 . Внесено зміни до п.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.07.2022 року №189, а саме, скасовано та вважати не реалізованим пп.1.3 у відношенні до ОСОБА_1 . Внесено зміни до пп.4.6 п.4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.10.2022 року№279. Також зазначено, що оскільки військова частина не є розпорядником коштів, після їх надходження на рахунок військової частини всі недоотримані виплати ОСОБА_1 будуть нараховані та виплачені.
29.05.2023 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що у зв`язку з винесенням оскаржуваного та скасованого наказу № 163 від 27.06.2022 та наказів, які приймалися в зв`язку з його наявністю, ОСОБА_1 не отримав в повному обсязі матеріальне забезпечення за червень і серпень, в повному обсязі за липень 2022 року. Так, ОСОБА_1 отримав наступне матеріальне забезпечення (дані у виписці по картці від 22.05.2023): - Червень 2022 року - 5840, 54 грн.; - Липень 2022 року - 0 грн.; - Серпень 2022 року 7774, 44 грн. Отже, позивач зазначив, що у зв`язку зі скасуванням наказу № 163 від 27.06.2022 та наказів, які приймалися в зв`язку з його наявністю, фінансова частина (бухгалтерія, фінансово-економічне відділення тощо) повинно здійснити перерахунок (надати відповідні документи щодо нарахування матеріального забезпечення), на підставі чого здійняти відповідні виплати ОСОБА_1 . Позивач також вказав, що як вбачається з відзиву та доданих до нього документів, оскаржуваний наказ № 163 від 27.06.2022 та накази, які приймалися в зв`язку з його наявністю, скасовані, а перерахунок не здійснено.
Таким чином, військова частина НОМЕР_1 частково усунула допущені порушення.
На підставі викладеного, позивач уточнив позовні вимоги, в яких останній просить:
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок матеріального забезпечення ОСОБА_1 за вищевказаний період відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 закрито провадження у справі №160/1252/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України в частині позовних вимог про:
- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 14.11.2022 та Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.11.2022 про ознайомлення з наказами командира військової частини НОМЕР_1 № 163 від 27.06.2022, № 174 від 08.07.2022, № 189 від 23.07.2022, скасування зазначених наказів, здійснення перерахунку матеріального забезпечення ОСОБА_1 в період з 22.06.2022 по 15.08.2022 та зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , Міністерство оборони України розглянути заяви від 14.11.2022 та 20.11.2022 відповідно, ознайомити з наказами командира військової частини НОМЕР_1 № 163 від 27.06.2022, № 174 від 08.07.2022, № 189 від 23.07.2022, та зобов`язання відповідачів здійснити розгляд зазначених заяв ОСОБА_1 у встановлений законом строк;
- скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 163 від 27.06.2022 про самовільно залишення ОСОБА_1 військової частини НОМЕР_1 в пункті постійної дислокації 27.06.2022 та виключення ОСОБА_1 зі всіх видів забезпечення, як незаконного.
Отже, враховуючи встановлене, розгляду підлягають вимоги позивача про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок матеріального забезпечення ОСОБА_1 за вищевказаний період відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Згідно положень ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_1 мобілізований на військову службу з 28.02.2022.
Відповідно до наказу № 44 від 28.02.2022 командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком НОМЕР_3 від 05.09.2018.
Пункту 2.6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27 червня 2022 року № 163 сержанта за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , бойового медика 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону, вважати таким, що 27 червня 2022 року самовільно залишив військову частину в пункті постійної дислокації.
Виключено з котлового забезпечення військової частини з 27 червня 2022 року.
Виключено з грошового та речового забезпечення військової частини з 27 червня 2022 року.
Підстава: доповідь про самовільне залишення частини від 27 червня 2022 року вх. № 1941.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2023 №323 внесено зміни до пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27 червня 2022 року № 163 скасувати та вважати нереалізованим:
« 2.6. Сержанта за призовом по мобілізації ОСОБА_3 , бойового медика 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону, вважати таким, що 27 червня 2022 року самовільно залишив військову частину в пункті постійної дислокації.
Виключити з котлового забезпечення військової частини з 27 червня 2022 року.
Виключити з грошового та речового забезпечення військової частини з 27 червня 2022 року.
Підстава: доповідь про самовільне залишення частини від 27 червня 2022 року вх. № 1941.»
Підстава: рапорт підполковника юстиції Ю.ЯЦЕНКО від 10 травня 2023 року, витяг із наказу командира військової частини «Про результати службового розслідування» від 01 березня 2023 року № 4203.
Втім, незважаючи на те, що фактично частина позовних вимог була добровільно виконана відповідачем, що свідчить про часткове відновлення законних прав та інтересів позивача, залишилось невирішеним питання грошового забезпечення позивача.
Так, позивач зазначає, що необхідно вирішити питання його матеріального забезпечення в період з 22.06.2022 по 15.08.2022, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
В матеріалах справи наявний лист №613/1162 від 07.09.2022, складений військовою частиною НОМЕР_4 , в якому зазначено, що додаткова винагорода під час дії воєнного стану за червень 2022 року позивачу не нараховувалась, у зв`язку із самовільним залишенням частини; грошове забезпечення за липень 2022 року по 15.08.2022 року не нараховувалось, у зв`язку із зарахуванням на грошове забезпечення військової частини, додаткова винагорода під час дії воєнного стану за липень 2022 року позивачу не нараховувалась.
Означене, військова частина не заперечувала, та зазначила, що оскільки військова частина не є розпорядником коштів, після їх надходження на рахунок військової частини всі недоотримані виплати ОСОБА_1 будуть нараховані та виплачені.
Станом на час розгляду справи у матеріалах справи відсутні докази виплати ОСОБА_1 недоотриманого ним грошового забезпечення в період з 22.06.2022 по 15.08.2022, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацем 4 п.1 Постанови №168 (в редакції до 19.07.2022 року) встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Відповідно до абзацу 4 п.1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022 року) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Також, Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022 року) доповнено пунктом 2-1 такого змісту: 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Як вбачається з матеріалів справи, 10.06.2022 позивач попав під ворожий артобстріл. 11.06.2022 був доставлений до Комунального некомерційного підприємства «Лозівське територіальне медичне об`єднання» Лозівської міської ради, де проходив лікування до 17.06.2022. Діазноз: вибухова травма (10.06.2022).
Подальше лікування позивач проходив з 20.06.2022 по 24.06.2022 в Комунальному підприємстві «Новомосковського районна лікарня інтенсивного лікування».
23.07.2022 позивач повернувся до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копією доповіді командира військової частини НОМЕР_1 про повернення після самовільного залишення частини військовослужбовця від 23.07.2022.
Отже, з вищенаведеного вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми з 10.06.2022 до 22.07.2023 включно.
Відтак, позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після поранення важкого ступеня за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, як встановлено судом в ході судового розгляду та не заперечується відповідачем, позивачу не було нараховано та виплачено додаткову винагороду, збільшену до 100000 гривень за період перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 10.06.2022 по 22.07.2022 року включно. Також не виплачено в повному обсязі грошове забезпечення за червень 2022, не виплачено грошове забезпечення за липень 2022, що є грубим порушенням прав позивача.
Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зі змісту вказаної норми встановлено, що суд при розгляді справи обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.
Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.
Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення" роз`яснив, що вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.
Враховуючи позицію Верховного суду України та керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вбачає підстави для виходу за межі позовних вимог виключно з метою ефективного захисту прав позивача.
Враховуючи наведене, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин справи, суд доходить висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень за період перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 10.06.2022 по 22.07.2022 року включно, не виплати в повному обсязі грошового забезпечення ОСОБА_1 за червень 2022 та не виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за липень 2022, що є необґрунтованим та протиправним.
А тому враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 10.06.2022 по 22.07.2022 року включно, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми та нарахувати та виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 за червень 2022 липень 2022, з урахуванням вже виплачених коштів.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви.
Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема механізована бригада « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, скасування наказу задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень за період перебування на стаціонарному лікуванні з 10.06.2022 по 22.07.2022 включно, не виплати в повному обсязі грошового забезпечення ОСОБА_1 за червень 2022 та не виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за липень 2022.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду ОСОБА_1 у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 10.06.2022 по 22.07.2022 включно, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми та нарахувати та виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 за червень 2022 липень 2022, з урахуванням вже виплачених коштів.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А. Ю. Рищенко