Справа № 520/7646/22
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 р. Справа № 520/7646/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2023, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., м. Харків, повний текст складено 13.04.23 по справі № 520/7646/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, перший відповідач), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ ПФУ в Хмельницькій області, другий відповідач), в якому просила суд:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно із Законом України "Про державну службу";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплатити ОСОБА_1 з 27.08.2021 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про державну службу", зарахувавши до спеціального стажу державної служби періоди її роботи: з 10.11.1994 по 31.08.1998 в Люботинській міській раді народних депутатів на посадах інспектора по торгівлі, завідуючої відділом з питань торгівлі та побутового обслуговування; період навчання з 01.09.1998 по 30.09.1999 в Харківському державному економічному університеті; з 01.10.1999 по 30.06.2021 у виконавчому комітеті Люботинської міської ради на посадах головного спеціаліста з питань торгівлі, завідуючої відділом з питань торгівлі, начальника управління економіки, начальника відділу економіки;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України в особі ГУ ПФУ в Харківській області витрати зі сплати судового збору;

- допустити негайне виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначила про протиправність відмови пенсійного органу у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно зі ст. 37 Закону України "Про державну службу", яка ґрунтується на помилковому твердженні про відсутність у позивача 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, зробленому внаслідок безпідставного не зарахування до спеціального стажу державної служби періодів роботи позивача: з 10.11.1994 по 31.08.1998 в Люботинській міській раді народних депутатів на посадах інспектора по торгівлі, завідуючої відділом з питань торгівлі та побутового обслуговування; з 01.10.1999 по 30.06.2021 у виконавчому комітеті Люботинської міської ради на посадах головного спеціаліста з питань торгівлі, завідуючої відділом з питань торгівлі, начальника управління економіки, начальника відділу економіки, а також періоду навчання з 01.09.1998 по 30.09.1999 в Харківському державному економічному університеті. Стверджує, що спеціальний стаж роботи позивача на посадах, віднесених до державної служби, складає більше ніж 26 років, що підтверджується трудовою книжкою ОСОБА_1 , а відтак позивач має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про державну службу".

Крім того, наголосила, що під час роботи позивач отримувала надбавку за вислугу років у розмірі 40%, що відповідає стажу роботи на державній службі, службі в органах місцевого самоврядування понад 25 років згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», та додатково підтверджує наявність у позивача спеціального стажу роботи понад 25 років.

Пославшись на п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 , вказала, що оскільки після закінчення навчання у Харківському державному економічному університеті позивач була зарахована на попереднє місце роботи через 5 днів, період навчання з 01.09.1998 по 30.09.1999 підлягає зарахуванню до спеціального стажу ОСОБА_1 .

Звернула увагу, що посади в органах місцевого самоврядування, на яких перебувала позивач, відповідно до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03 травня 1994 року, та ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» входять до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби.

Щодо дати призначення пенсії пояснила, що позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу» 27.08.2021, а відтак з урахуванням ст. 45 та ч. 2 ст. 87 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія повинна бути призначена саме з 27.08.2021 разом із виплатою заборгованості.

Просила визнати поважними причини пропуску строку, передбаченого ст. 122 КАС України, оскільки про порушення свого права ОСОБА_1 дізналась лише в серпні 2022 року під час особистого звернення до ГУ ПФУ в Харківській області з метою ознайомлення з рішенням про відмову від 01.09.2021.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 у справі № 520/7646/22 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, м. Хмельницький, вул. Герцена, 10, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.09.2021 року №39, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 спеціальної пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період її навчання з 01.09.1998 по 30.09.1999 в Харківському державному економічному університеті, а також періоди її роботи з 04.07.2001 по 02.06.2002 року на посаді начальника управління економіки у виконавчому комітеті Люботинської міської ради Харківської області, з 03.06.2002 року по 30.06.2021 на посаді начальника відділу економіки (після перейменування 03.03.2003 року - відділ місцевого економічного розвитку) у виконавчому комітеті Люботинської міської ради Харківської області.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, з 27.08.2021 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. у відшкодування судових витрат солідарно з кожного з відповідачів по 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ у межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання.

Перший відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом положень ст.ст. 37, 90, пунктів 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII, Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 14 вересня 2016 року, Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283, просив рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року у справі № 520/7646/22 скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення у цій справі про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що період роботи позивача з 04.07.2001 по 30.06.2021 у виконавчому комітеті Люботинської міської ради на посадах начальника управління економіки, начальника відділу економіки не може бути зарахований до стажу роботи, який дає право позивачу на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 19.012.1993 № 3723-ХІІ (далі Закон № 3723-ХІІ) та Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ (далі Закон № 889-VІІІ) , оскільки 04.07.2001 набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-ІІІ, відповідно до якого посади місцевих рад та їх виконавчих комітетів віднесені до відповідних категорій посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій посад державних службовців. Крім того, позивачу 30.07.2001 відповідно до ст. 14, п. 2 ч.2 ст. 15 розділу VII Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» згідно з записом у трудовій книжці позивача № НОМЕР_2 їй присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування та цією ж датою згідно з записом у трудовій книжці позивача № НОМЕР_2 а ОСОБА_1 прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування, а не державного службовця.

Наголосив, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 вказаного Закону і пунктами 10, 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а саме, щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Разом з цим, з трудової книжки позивача вбачається, що ОСОБА_1 не набула права на призначення пенсії згідно умов Закону № 3723-ХІІ, оскільки у неї, як станом на 01.05.2016 відсутній стаж роботи 10 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, так і на день звернення із заявою про призначення пенсії станом на 27.08.2021 відсутній стаж роботи 20 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, що надав би право на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Відтак, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII)) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж. Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №569/350/17, від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а та від 10.07.2018 у справі №591/6970/16-а від 02.04.2020 у справі № 687/545/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18.

Також вказав, що пункт 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283, не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки період навчання позивача в магістратурі Харківського державного університету за спеціальністю «Державна служба» не є підвищенням кваліфікації відповідно до абзацу 3 пункту 3 вказаного Порядку. Крім того, положення абз. 11 пункту 3 цього ж Порядку також не підлягають застосуванню, оскільки позивач проходила навчання в іншому навчальному закладі, ніж передбачено вказаною нормою, як обов`язкова умова, за дотриманням якої період навчання можу бути зарахований до стажу державної служби при обчисленні вислуги років.

З огляду на вищевикладене та відсутність у ОСОБА_1 права на призначення пенсії, зокрема у зв`язку з відсутністю 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723 ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, стверджує, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.09.2021 № 39, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, як держслужбовцю згідно зі ст. 37 Закону № 3723 ХІІ, винесено правомірно.

Звернув увагу суду апеляційної інстанції на те, що спірне рішення не приймалось ГУ ПФУ в Харківській області, проте не зрозуміло з яких підстав суд зобов`язав саме вказаний пенсійний орган зарахувати спірний період та призначити і виплачувати позивачу пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ,

Вважає, що факт перебування позивача на обліку першого відповідача, не дає суду підстав виносити рішення та зобов`язувати вчинити певні дії саме Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області. Наведене також стосується і стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 992,40 грн солідарно, з кожного з відповідачів по 496,20 грн, у т.ч. і за рахунок бюджетних асигнувань першого відповідача, який жодним чином не порушував прав позивача.

Другий відповідач та позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Відповідно до ч. 3 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.08.2021 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" (а.с. 40). Разом із заявою позивач надала копії відповідних документів згідно переліку розписки - повідомлення (а.с. 41).

Вищевказану заяву від 27.08.2021 про призначення пенсії за віком передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, за результатами розгляду якої ОСОБА_1 27.08.2021 було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення з відкриттям особового рахунку № НОМЕР_3 , що підтверджено роздруківками з особистого електронного кабінету на порталі ПФ (а.с. 126 - 135).

Крім того, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.09.2021 року № 39 відмовлено у призначенні ОСОБА_1 спеціальної пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у зв`язку з відсутністю у заявниці необхідного спеціального стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначений статтею 37 Закону України "Про державну службу", який повинен становити не менше 20 років (станом на 01.05.2016 року), тоді як спеціальний стаж заявника складає лише 5 років 6 місяців 25 днів.

В рішенні також зазначено, що вік заявниці складає 60 років, страховий стаж - 42 роки 05 місяців 09 днів. Відповідно до ст. 21 «Про службу в органах місцевого самоврядування», пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення (а.с. 103).

У відзивах на позов представники відповідачів зазначили, що стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, становить 5 років 6 місяців 25 днів (з 10.11.1994 по 31.08.1998, з 01.10.1999 по 03.07.2001). Період роботи з 04.07.2001 по 30.06.2021 у виконавчому комітеті Люботинської міської ради на посадах начальника управління економіки, начальника відділу економіки не може бути зарахований до стажу роботи, який дає право позивачу на пенсію державного службовця відповідно до Закону № 889-VІІІ, оскільки 04.07.2001 набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-ІІІ, відповідно до якого посади місцевих рад та їх виконавчих комітетів віднесені до відповідних категорій посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій посад державних службовців. Також, відсутні підстави для зарахування періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1998 по 30.09.1999 в Харківському державному економічному університеті до стажу державної служби.

З посиланням на те, що у ОСОБА_1 відсутній 20-річний стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, відповідачі дійшли висновку, що позивач не має права на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Не погоджуючись з відмовою у зарахуванні до страхового стажу періодів навчання та роботи позивача, а також з рішенням від 01.09.2021 № 39 про відмову у призначенні пенсії за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, позивач звернулась до адміністративного суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення 27.08.2021 із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) досягла 60 років, мала більше 40 років загального страхового стажу, станом на 01.05.2016 року мала понад 26 років спеціального страхового стажу (з 10.11.1994 по 31.08.1998, з 01.10.1999 по 03.07.2001 - 5 років 6 місяців 25 днів, який зараховано відповідачами; з 04.07.2001 по 30.06.2021 в органі місцевого самоврядування - 19 років 11 місяців 27 днів, період навчання з 01.09.1998 по 30.09.1999 - 1 рік 1 місяць, які зараховані судом в рамках розгляду даної справи), а відтак набула право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII на підставі пункту 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VII з дати звернення до пенсійного органу із відповідною заявою (з 27.08.2021). При цьому, посилаючись на ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою належного захисту прав позивача на належне пенсійне забезпечення, суд вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог шляхом скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.09.2021 року № 39, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 спеціальної пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу". Судом зазначено, що скасування вищевказаного рішення поглинає задоволення позовної вимоги щодо визнання неправомірними дій пенсійного органу щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно із Законом України "Про державну службу", яка окремо задоволенню не підлягає.

Врахувавши висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 та Верховного Суду у постанові від 02.04.2020 у справі №687/545/17, суд першої інстанції зазначив, що після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 899) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, та вік і страховий стаж, які передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати до спеціального стажу державної служби періодів роботи позивача з 04.07.2001 по 30.06.2021 на відповідних посадах у виконавчому комітеті Люботинської міської ради Харківської області та навчання позивача з 01.09.1998 по 30.09.1999 в Харківському державному економічному університеті, суд першої інстанції зазначив, що за нормами Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03 травня 1994 року, та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, період роботи на посадах в органах місцевого самоврядування та навчання за програмою підготовки магістрів державного управління в ХДЕУ з відривом від державної служби мають зараховуватись до стажу державної служби.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання пенсійного органу зарахувати до спеціального стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 з 10.11.1994 по 31.08.1998, з 01.10.1999 по 03.07.2001, суд першої інстанції виходив з того, що вказані періоди вже було зараховано територіальними органами ПФУ (відповідачами) позивачу до його стажу державної служби, а відтак вказані періоди не є спірними.

Звернувши рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у межах суми стягнення за один місяць до негайного виконання, суд зазначив, що присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, а відтак згідно з п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України вказане судове рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Крім того, у зв`язку з введенням на території України з 24 лютого 2022 року воєнного стану, проведенням на території міста Харкова та Харківської області активних воєнних (бойових) дій, що спричинило виникнення об`єктивних перешкод, які не залежали від волі позивача та унеможливлювали своєчасне звернення до суду з даним адміністративним позовом у встановлений статтею 122 КАС України 6-місячний строк, з метою забезпечення права на звернення до суду, суд вважав за необхідне визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом та його поновлення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (перегляду підлягає рішення суду в частині задоволення позовних вимог), колегія суддів зазначає наступне.

Спеціальним законом, який регулює особливості призначення пенсії державним службовцям, є Закон № 889-VІІ.

Згідно з пунктом 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VІІ, який набрав чинності з 01 травня 2016 року, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №52, стаття 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, стаття 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 вказаного розділу встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 року, № 52, стаття 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, стаття 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності у особи певного стажу державної служби станом на 01 травня 2016 року (10 років для осіб, які на зазначену дату займають посади державної служби або 20 років незалежно від того, чи працює особа на державній службі станом на 01 травня 2016 року), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідними умовами для одержання права на пенсію державних службовців особами, які станом на 01 травня 2016 року мали не менш як 10 років стажу державної служби та займали посаду, віднесену до відповідної категорії посад державних службовців, є досягнення такими особами пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та набуття страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців.

Тобто до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли пенсійного віку (передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (62 роки - для чоловіків, 60 років - для жінок)) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років та на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців або стаж не менш як 20 років на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01 травня 2016 року відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому у пункті 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII законодавець визначив, що для осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, застосовується стаття 37 Закону 3723-ХІІ. В свою чергу у пунктах 10 та 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VІІІ перелічені умови щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби, за дотримання яких у сукупності особа має право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Отже, головними умовами для переведення на пенсію державного службовця є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення відповідача єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за статтею 37 Закону № 889-VIII стала недостатність у ОСОБА_1 стажу роботи на посадах державної служби, у зв`язку з тим, що період роботи позивача з 04.07.2001 по 02.06.2002 на посаді начальника управління економіки у виконавчому комітеті Люботинської міської ради Харківської області, з 03.06.2002 року по 30.06.2021 на посаді начальника відділу економіки (після перейменування 03.03.2003 року - відділ місцевого економічного розвитку) у виконавчому комітеті Люботинської міської ради Харківської області, належить до роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, а відтак позивач станом на 01 травня 2016 року не мала стажу державної служби 20 років.

Крім того, період навчання позивача з 01.09.1998 по 30.09.1999 в Харківському державному економічному університеті також не було зараховано до стажу державної служби.

Щодо наявності підстав для зарахування періодів роботи позивача з 04.07.2001 по 02.06.2002, з 03.06.2002 року по 30.06.2021, на посадах в орані місцевого самоврядування, до стажу роботи на державній службі, колегія суддів зазначає таке.

Так, пунктом 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

До травня 2016 року посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби, визначались Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03 травня 1994 року (далі - Порядок № 283).

Згідно приписів пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

В свою чергу, Порядок № 283 (був чинний до 01.05.2016) втратив чинність на підставі постанови КМ України № 229 від 25.03.2016 року, якою затверджено новий Порядок обчислення стажу державної служби (далі Порядок № 229).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 229 до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

У розумінні статей 1-3 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом. Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Дія цього Закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування. Посадами в органах місцевого самоврядування є, зокрема, посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" в органах місцевого самоврядування встановлюється, зокрема, шоста категорія посад, до якої відносяться посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад, старост.

Частиною сьомою статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" в редакції Закону від 07.06.2001 № 2493-III (зі змінами та доповненнями) передбачалось, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Таким чином, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на відповідних посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції відповідно до трудової книжки НОМЕР_4 від 20.10.1978 ОСОБА_1 01.02.2001 було переведено на посаду начальника управління економіки у виконавчому комітеті Люботинської міської ради Харківської області. 01.02.2001 року позивачу присвоєно 9 ранг державного службовця; 30.07.2001 позивачу присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування"; 03.06.2002 позивача переведено на посаду начальника відділу економіки у виконавчому комітеті Люботинської міської ради Харківської області; 30.06.2021 позивача звільнено з займаної посади (за згодою сторін) (а.с. 10 - 13).

Отже, займані позивачем посади підпадають під шосту категорію посад органів місцевого самоврядування відповідно до ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Підтвердженням стажу роботи в органах місцевого самоврядування за спірні періоди, зокрема у виконавчому комітеті Люботинської міської ради Харківської області, є також Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5, а також довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії від 19.08.2021 виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області (а.с. 49 - 55).

З огляду на викладене, враховуючи наведені обставини та норми права, колегія суддів приходить до висновку, що до стажу державної служби позивача підлягає зарахуванню період її роботи (служби) з 04.07.2001 по 02.06.2002, з 03.06.2002 року по 30.06.2021 на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", що в свою чергу свідчить про те, що позивач станом на 01 травня 2016 року мала понад 20 років стажу державної служби, а відтак з досягненням віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", набула право на пенсію державного службовця.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.09.2021 року № 39, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 спеціальної пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу», прийняте другим відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, відтак останнє є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Вищевказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 26.06.2018 року у справі № 735/939/17, від 01.04.2020 року у справі № 607/9429/17, від 22.05.2020 року у справі № 263/9612/16-а, яка враховується судом апеляційної інстанції при вирішенні даної справи відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Щодо наявності підстав для зарахування до стажу державної служби позивача період навчання позивача з 01.09.1998 по 30.09.1999 в Харківському державному економічному університеті колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 229, до стажу державної служби зараховується час професійного навчання державного службовця з відривом від служби, якщо не пізніше 75 днів після його завершення така особа повернулася на державну службу, крім випадків, установлених законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 31.08.1998 відповідно до запису № 19 трудової книжки позивача НОМЕР_4 від 20.10.1978 ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням у зв`язку з зарахуванням на навчання за програмою підготовки магістрів державного управління в Харківському державному економічному університеті слухачем очної магістратури державної служби за спеціалізацією "Адміністративний менеджмент" з відривом від виробництва (запис № 19-20 трудової книжки).

Відповідно до запису № 21 трудової книжки НОМЕР_4 від 20.10.1978 30.09.1999 позивач відрахована з числа слухачів очної магістратури державної служби у зв`язку закінченням навчання. Диплом магістра від 30.08.1999 ДМ № 018427 підтверджує навчання позивача у Харківському державному економічному університеті з 01.09.1998 по 23.07.1999.

01.10.1999 позивача зараховано на посаду головного спеціаліста з питань торгівлі та побутового обслуговування населення у виконавчому комітеті Люботинської міської ради, яка таку, що повернулася з навчання, де отримала кваліфікацію магістра державної служби.

Зважаючи на те, що позивачем було дотримано всіх умов, визначених п. 4 Порядку №229 (навчання за програмою підготовки магістрів державного управління в ХДЕУ з відривом від державної служби та повернення через кілька днів після закінчення навчання на державну службу), судом першої інстанції зроблено висновок про зарахування періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1998 по 30.09.1999 в Харківському державному економічному університеті підлягає до стажу державної служби.

Однак, апелянт вважає, що вказані положення не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки у період навчання позивача діяв інший Порядок, зокрема Порядок № 283, за правилами абз. 11 пункту 3 якого Порядку № 283, період навчання з 01.09.1998 по 30.09.1999 не може бути зарахований до стажу роботи на державній службі, через те, що навчання ОСОБА_1 відбувалось в іншому учбовому закладі, ніж визначено вказаною нормою (в Харківському державному економічному університеті, а не в Національній академії державного управління при Президентові України).

При вирішенні цього спору, колегія суддів враховує, що згідно із частиною першою статті 6 КАС України, саме людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до абз.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у пункті 102 рішення у справі "Зеленчук і Цицюра проти України" (заяви №846/16 та №1075/16) при оцінці дотримання статті 1 Першого протоколу до Конвенції Суд повинен здійснити загальний розгляд різних інтересів, які є предметом спору, пам`ятаючи, що метою Конвенції є гарантування прав, які є "практичними та ефективними". Суд поза межами очевидного повинен дослідити реалії оскаржуваної ситуації. Така оцінка може стосуватись не лише відповідних умов компенсації, якщо ситуація схожа з тією, коли позбавляють майна, але також і поведінки сторін, у тому числі вжитих державою заходів та їх реалізації. У цьому контексті слід наголосити, що невизначеність - законодавча, адміністративна або така, що виникає із застосовної органами влади практики, - є фактором, який слід враховувати при оцінці поведінки держави (рішення у справі "Броньовський проти Польщі" ("Broniowski v. Poland"), заява № 31443/96, пункт 115).

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Тобто, у розглядуваній справі до спірних правовідносин перевагу необхідно віддати саме тому нормативно-правовому акту, який у застосуванні найбільш сприятливий для позивача.

Враховуючи, що на дату звернення позивача за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 3723 - ХІІ діяв Порядок № 229, згідно з яким ОСОБА_1 має право на зарахування до стажу державної служби періоду її навчання з 01.09.1998 по 30.09.1999 в Харківському державному економічному університеті, колегія суддів вважає за необхідне застосувати найбільш сприятливий для позивача підхід та визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо не зарахування вказаного періоду навчання до стажу державної служби позивача.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати.

Згідно з п.п. 1 та 2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280 (зі змінами), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 7 вказаного Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Колегією суддів встановлено, що позовні вимоги у даній справі були звернуті до ГУ ПФУ в Харківській області.

Однак, рішення від 01.09.2021 № 3902, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», приймалось ГУ ПФУ в Хмельницькій області.

Судом першої інстанції ухвалою від 24.10.2022 залучено ГУ ПФУ в Хмельницькій області до участі у справі в якості другого відповідача.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

30 березня 2021 року набрала чинності Постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах щодо зобов`язання зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди її роботи з 04.07.2001 по 02.06.2002 року на посаді начальника управління економіки у виконавчому комітеті Люботинської міської ради Харківської області, з 03.06.2002 по 30.06.2021 на посаді начальника відділу економіки (після перейменування 03.03.2003 - відділ місцевого економічного розвитку) у виконавчому комітеті Люботинської міської ради Харківської області, а також періоду її навчання з 01.09.1998 по 30.09.1999 в Харківському державному економічному університеті є Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 ХІІ та прийняв рішення про відмову у її призначенні з порушенням норм щодо зарахування стажу.

Проте, як зазначалось вище, вказані позовні вимоги заявлено позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, тобто до неналежного відповідача.

Колегія суддів наголошує, що ГУ ПФ України в Харківській області не здійснювало розгляд по суті заяви позивача від 27.08.2021 про призначення пенсії, не надавало оцінки поданим позивачем документам на предмет визначення права на призначення та перерахунок пенсії, а відтак не приймало жодних рішень та не вчиняло дій відносно останнього. Таким чином, права позивача внаслідок дій ГУ ПФУ в Харківській області порушені не були.

Отже, в задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Харківській області слід відмовити.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст. 8 Конституції України та ст. 6 КАС України, суд на підставі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Між тим, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів з метою ефективного захисту прав позивача та дотримання гарантій того, що спір остаточно буде вирішено, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди її роботи з 04.07.2001 по 02.06.2002 на посаді начальника управління економіки у виконавчому комітеті Люботинської міської ради Харківської області, з 03.06.2002 року по 30.06.2021 на посаді начальника відділу економіки (після перейменування 03.03.2003 року - відділ місцевого економічного розвитку) у виконавчому комітеті Люботинської міської ради Харківської області, а також період її навчання з 01.09.1998 по 30.09.1999 в Харківському державному економічному університеті.

Оскільки єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону № 3723 ХІІ слугував висновок пенсійного органу про недостатність у ОСОБА_1 спеціального стажу роботи на посадах державної служби, який не знайшов свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає, що з метою дотримання гарантій того, що спір остаточно буде вирішений, необхідно зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ на підставі її заяви від 27.08.2021.

Колегія суддів зазначає, що за нормами п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Разом з цим, у даній справі не вирішувалось питання щодо стягнення на користь позивача пенсійних виплат, а відтак у колегії суддів відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про допущення до виконання судового рішення.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині.

Враховуючи, що судом першої інстанції було невірно обрано належного відповідача у справі колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2022 по справі № 520/7646/22 в частині задоволення позову підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн ( а.с. 22).

Отже, враховуючи висновки суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до частини 6 статті 139 КАС України, слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 496,2 грн (половина від суми сплаченого позивачем судового збору при поданні позовної заяви) за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Хмельницькій області, оскільки вимоги були задоволені саме стосовно другого відповідача.

Керуючись ч. 2 ст. 9, ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 по справі № 520/7646/22 в частині задоволення позову - скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного Фонду в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.09.2021 року № 39, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 спеціальної пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (29000, м. Хмельницький, вул. Герцена, 10, ) зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди її роботи з 04.07.2001 по 02.06.2002 на посаді начальника управління економіки у виконавчому комітеті Люботинської міської ради Харківської області, з 03.06.2002 по 30.06.2021 на посаді начальника відділу економіки (після перейменування 03.03.2003 - відділ місцевого економічного розвитку) у виконавчому комітеті Люботинської міської ради Харківської області, а також період її навчання з 01.09.1998 по 30.09.1999 в Харківському державному економічному університеті.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (29000, м. Хмельницький, вул. Герцена, 10, ) призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ на підставі її заяви від 27.08.2021.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова