Справа № 357/7900/23
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/7900/23 Головуючий у 1-й інстанції: Кошель Б.І.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.08.2023 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста - інспектора з паркування відділу по контролю за паркуванням управління дорожнього господарства Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради Свинаренка Сергія Костянтиновича, Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати дії інспектора з паркування відділу по контролю за паркуванням управління дорожнього господарства Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради - Свинаренка С.К. та Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради протиправними;

- скасувати постанову серії РАП № від 30 травня 2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в розмірі 680 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 3. ст. 122 КУпАП України;

- зобов`язати Департамент житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради видалити інформацію про правопорушення у реєстрах обліку / правопорушень (https://parkingbc-rada.com.ua), зафіксоване 30 травня 2023 року;

- стягнути на користь позивача з відповідачів сплачений судовий збір за подання даного позову та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 гривень.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.08.2023 позов задоволено частково: скасовано постанову серії РАП № від 30 травня 2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в розмірі 680 гривень, по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 3. ст. 122 КУпАП України, а провадження у справі закрито; стягнуто з Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 546,80 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.; у задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Департамент житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 30.05.2023 головним спеціалістом - інспектором з паркування відділу по контролю за паркуванням управління дорожнього господарства Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради Свинаренком С.К. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № , відповідно до якої 30.05.2023 о12:09 водієм транспортного засобу BMW Х5, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснено зупинку за адресою: м. Біла Церква, бульвар Олександрійський (50 - річчя Перемоги) 78 в зоні дії знаку 5.8 «Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів», чим порушено вимоги пункту 17.1 розділу 17 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 та скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП України. Вказаною постановою позивача визнано виним у вчинені адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Вважаючи дії інспектора та постанову серії РАП № протиправними, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, мотивував своє рішення тим, що автомобіль марки BMW Х5, д.н.з. НОМЕР_1 , було припарковано за адресою м. Біла Церква, бульвар Олександрійський 78, не на смузі руху громадського транспорту, а матеріали справи не містять інформації про обставини події та не підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а тому спірна постанова інспектора підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення та стягнення судових витрат.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржувана постанова винесена у межах повноважень відповідача в порядку та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі.

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки апелянт у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону № 580-VIII передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 14 Закону № 580-VIII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У п. 33 ПДР України визначено дорожні знаки.

Так, згідно з дорожнім знаком 5.8 «Дорога зі смугою для руху маршрутних транспортних засобів». Дорога, на якій по спеціально відведеній смузі здійснюється рух транспортних засобів за встановленим маршрутом та велосипедистів.

Відповідно до дорожнього знаку 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів», смуга призначена для руху транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами, та велосипедистів, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів.

Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він установлений. Якщо знак установлений праворуч від дороги, його дія поширюється на праву смугу руху.

Водію, який повертає праворуч на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, дозволено виконувати поворот із цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

У п. 17.1 ПДР України визначено, що на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 «Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів» або 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.

Відповідно до частини третьої статті 122 КУпАП Ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частин першої статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені частиною третьою статті 122 цього Кодексу.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділ 1 Інструкції № 1395).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395).

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за рух в зоні дії дорожнього знаку 5.8 (у смузі для маршрутних транспортних засобів) є наявність відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.

Колегія суддів зауважує, що наявними в матеріалах справи фотокопіями та відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції (а.с. 94-101) без сумніву підтверджується, що позивач не виконав вимогу дорожнього знаку 5.8 «Дорога зі смугою для руху маршрутних транспортних засобів» та здійснив зупинку в зоні дії цього знаку, чим порушив вимоги пункту 17.1 розділу 17 Правил дорожнього руху.

При цьому, вищевказані та досліджені фото-відеоматеріали, колегія суддів вважає належними та допустимими доказами на підтвердження порушення пункту 17.1 ПДР, що свідчить про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про те, що автомобіль марки BMW Х5, д.н.з. НОМЕР_1 , було припарковано за адресою м. Біла Церква, бульвар Олександрійський 78, не на смузі руху громадського транспорту спростовуються матеріали справи.

Доводи позивача про те, що автомобіль марки BMW Х5, д.н.з. НОМЕР_1 , було припарковано в кармані для паркування автомобілів під гострим кутом до проїзної смуги колегія суддів оцінює критично, оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів, що за адресою АДРЕСА_1 розташований інформаційно-вказівний знак «Місце для стоянки» з відповідною розміткою. Вказані доводи спростовуються також відомостями Google Maps по вказаній адресі. При цьому, на можливості використання в якості доказів відомостей Google Maps звернув увагу Верховний Суд у постанові від 20.06.2023 у справі № 420/4540/22.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, що помилково не було встановлено судом першої інстанції.

Отже, з огляду на наявні у матеріалах справи докази, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та відсутність належних доказів, наданих позивачем на спростування цього факту, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова інспектора, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 680 гривень за ч. 3 ст. 122 КУпАП., є правомірною та підстави для її скасування відсутні, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт надав до суду докази, що спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 286, 272, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради - задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.08.2023 в частині задоволення позовних вимог про скасування постанови серії РАП № від 30.05.2023 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в розмірі 680 гривень, по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 3. ст. 122 КУпАП України; закриття провадження у справі; стягнення з Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 546, 80 грн. та судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000, 00 грн. - скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені даних позовних вимог - відмовити.

В іншій частині рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.08.2023 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.