Справа № 475/760/23
Суддя: Кривенко О. В.
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/760/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.11.2023смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Кривенко О.В.,

за участю секретаря судових засідань Маташнюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду смт Доманівка, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, 3-я особа, ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, зафіксованого не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 648006 від 25.09.2022 р. та закрити провадження по справі на підставі п.1.ч.1 ст.247 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що 18 липня 2023 р. позивачка ОСОБА_1 з автоматизованої системи виконавчого провадження дізналася, що є боржником у виконавчому провадженні відкритому Доманівським відділом державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) №71217599 від 07.03.2023 р.

Підставою для відкриття виконавчого провадження стала постанова про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії БАБ №648006 від 25.09.2022 р.

З цієї постанови вона дізналася, що 25 вересня 2022 р. о 20 год. 40 хв. в смт Доманівка по вул. Мельнична ОСОБА_1 здійснювала рух на транспортному засобі мопедом Хонда ДІО який був не зареєстрований протягом 10 діб з моменту придбання, чим порушила вимоги п. 2.9 в ПДР України.

За це правопорушення поліцейським притягнуто її до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП у виді штрафу на суму 850 грн.

Позивачка вважає, що постанова серії БАБ №648006 від 25.09.2022 р. протиправною, винесеною з порушенням норм процесуального і адміністративного права та такою, що підлягає скасуванню, так як позивачка не вчиняла адміністративне правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП та позивачці не було вручено ні протоколу, ні постанови по справі про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Також позивачка вказує, що лише 18.07.2023 р. з автоматизованої системи виконавчого провадження дізналася про наявність оскаржуваної постанови БАБ №648006 від 25.09.2022 р., з цих підстав просить суд поновити строк на оскарження.

Клопотання мотивоване тим, що самої постанови органом який її виносив на адресу ОСОБА_1 не направлялося. В подальшому з постановою серія БАБ №648006 від 25.09.2022 р. ОСОБА_1 ознайомилася і отримав її на руки 26.07.2023 року у державного виконавця Доманівського ВДВС у Вознесенсысому районі Миколаївської області.

Ознайомившись з матеріалами адміністративної справи вважаю, що строк подачі позовної заяви пропущений позивачем з поважних причин, а саме:

Згідно ч.2 ст.286 КАС України визначено, шо позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному релсимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до п.п. 4,15 розділу 1У «Порядок розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення « Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення № 1376 від 06.11.2015 року передбачено, що (п.4) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України. 15. Постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 285 КУпАП оголошується негайно після закінчення розгляду адміністративної справи.

Копія постанови по справі про адміністративне правопорушення (п.15) протягом трьох днів вручається або надсилається особі, щодо якої цю постанову винесено. Копія постанови по справі про адміністративне правопорушення вручається особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, особисто під підпис. У постанові по справі про адміністративне правопорушення зазначається дата її вручення і ставиться підпис правопорушника. У разі якщо копія постанови по справі про адміністративне правопорушення надсилається поштою, про це робиться відповідна відмітка у справі, до якої долучається корінець поштового повідомлення про її отримання.

Копія постанови по справі про адміністративне правопорушення в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання (у ній зазначається дата її вручення і ставиться підпис особи, яка її отримала).

Проте, як вбачається з додатків до відзиву на позовну заяву, відповідачем не надано доказів, що на адресу ОСОБА_1 направлялася копія постанови серія БАБ №648006 від 25.09.2022 р. про притягнення її до адміністративної відповідальності та направлення постанова про відкриття виконавчого провадження.

Отже , позивачем ОСОБА_1 десятиденний строк на оскарження постанови серія БАБ №648006 від 25.09.2022 р. про притягнення її до адміністративної відповідальності, пропущений був с поважних причин.

22 серпня 2023 р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, у якому представник відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Зазначає, що 25.09.2022 р. близько 21 год 00 хв. під час патрулювання в смт Доманівка Миколаївської області по вулиці Мельнична було виявлено транспортний засіб Хонда, без державного номерного знаку, що порушувало п.2.9 в ПДР. Відповідно п.1 ч.1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію водієві було роз`яснення причин зупинки та запропоновано надати документи передбачені п.2.1 ПДР.

Під час розгляду адміністративної справи поліцейським СРПП ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області рядовим поліцейським Скрипником В.В. встановлено, що водієм зазначеного транспортного засобу є ОСОБА_1 , яка керувала без мотошолому, транспортним засобом, який не був зареєстрований у встановлено законом порядку, не маючи посвідчення відповідної категорії, а саме категорії А1, чим порушила п.2.1 а ПДР та винесено постанову серії БАБ №648006 від 25.09.2022 р. у справі про адміністративне правопорушення і накладено адміністративне стягнення у сумі 850 грн.

Вказує, що поліцейський діяв в межах наданих йому повноважень, мав законні підстави для зупинки транспортного засобу, та вимоги надати документи, передбачені законодавством, а позивач не надав доказів, які б спростували факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП.

При цьому, факт порушення підтверджується винесеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, даними безпосереднього спостереження, осіб уповноважених на складання протоколу (постанови).

Щодо строку на оскарження постанови серії БАБ 648006 від 25.09.2022 р. представник відповідача зазначає, що про складання даної постанови винесеної за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КупАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. та ОСОБА_1 дізналася 25.09.2022 р.

Крім того, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена та направлена ОСОБА_1 07.03.2023 р.

Однак ОСОБА_1 звернулася до Доманівського районного суду Миколаївської області з адміністративним позовом з порушенням вимог ст.122 КАС України.

Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 01 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання позивача ОСОБА_1 не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила визнати незаконною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення з підстав, що викладені у позовній заяві.

Згідно ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Представник відповідача Головне управління Національної поліції в Миколаївській області у судове засідання не з`явився, при подачі відзиву просили справу розглядати без їх участі, позовні вимоги не визнали, просили відмовити у повному обсязі.

Третя особа в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, в силу ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 вересня 2022 р. поліцейським СРПП ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП рядовим інспектором Скрипником В.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі, серії БАБ №648006 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП, за те, що остання 25 вересня 2022 р. о 20 год. 40 хв. в смт Доманівка по вул. Мельнична ОСОБА_1 здійснювала рух на транспортному засобі мопедом Хонда ДІО який був не зареєстрований протягом 10 діб з моменту придбання, чим порушила вимоги п. 2.9 в ПДР України.

Вказаною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно п. 8, та п.11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Також поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 2.9.в ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення.

Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в

установленому порядку, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016 у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Не дивлячись на зазначене, відповідачами жодних доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, окрім винесеної постанови, яка є предметом оскарження до суду не надано.

Крім того, із графи 7 постанови вбачається, що до оскаржуваної постанови додається відео доказ.

Проте разом з відзивом відповідачем надано рапорт поліцейського СРПП ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області Скрипника В. від 04.08.2023 р. в якому зазначено, що ОСОБА_1 було роз`яснення причину зупинки та повідомлено, що згідно ст. 40 ЗУ про НПУ ведеться відеофіксація даної події. Проте, відео за даним фактом зберігалося на комп`ютері протягом 30 діб та згідно наказу МВС України №1026 від 18.10.2018 р. після спливання даного терміну було видалено.

Даний факт підтверджується також, інформацією №29109/59-2023 від 14.08.2023 р. встановлено, що згідно розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом №1026 від 18.12.2018 р. строк зберігання за адміністративними матеріалами БАБ №648006 складеного відносно ОСОБА_1 можливості відсутня.

Також при дослідженні постанови серії БАБ №648006 встановлено, що у параграфі 8 та 9 даної постанови відсутній підпис ОСОБА_1 про роз`яснення їй ст. 268 та 289 КУпАП .

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до ч. 2ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні дані про те, що копія протоколу про адміністративне правопорушення була вручена особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (відсутній підпис про отримання другого примірника протоколу або ж відомості про направлення другого примірника протоколу засобами зв`язку).

Вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознайомлена зі змістом діяння, яке ставиться їй у вину, та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

При цьому, питання законності дій поліцейських та повноважень на винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення позивачем не оскаржується, а останній заперечує сам факт вчиненого правопорушення.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд приходить до висновку, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП в повній мірі.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Як встановлено судом, позивач заперечує сам факт вчинення адміністративного правопорушення, викладений у постанові, і відповідно порушення правил дорожнього руху.

При цьому жодних доказів вчиненого правопорушення ОСОБА_1 відповідачем суду не надано, як і не надано доказів, що б підтверджували факт керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортним засобами.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 року у справі № 263/15738/16-а.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи,

щодо якої він винесений. Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, за відсутності зафіксованого факту події правопорушення, не є беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення особою, яка притягається до відповідальності, оскільки постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 05.08.2019 року у справі № 712/12830/16-а.

Враховуючи наведене, постанову у справі про адміністративне правопорушення, яка надана позивачем, суд не може визнати належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом наявності складу порушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує процедура його фіксування.

Лише фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивачем, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі, однак в даній справі відсутні будь-які докази, відеозаписи чи фотофіксація правопорушення, дані про керування транспортним засобом особою, що не має такого права, а отже за таких обставин справи суд позбавлений об`єктивної можливості встановити факт порушення позивачем Правил дорожнього руху.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі «Алене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Із врахуванням зазначених положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідачем не надано суду, у порядку передбаченому КАС, доказів, які досліджені працівником поліції та були взяті до уваги при винесенні оскаржуваної постанови. Таким чином, відповідач не виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення. Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, що є предметом оскарження.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи, що відповідач у судове засідання не з`явився, у відзиві на позов не довів факту вчинення правопорушення і як наслідок правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тому суд не має можливості перевірити достовірність обставин, на підставі яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини позивача, суд дійшов висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача слід скасувати та закритти провадження у справі, на підставі п.3 ч.3 ст. 286 КАС України.

Зважаючи, що суд дійшов висновку про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Таким чином, заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 90, 242-246, 293 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №648006 від 25.09.2022 р.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, 3 -я особа ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, зафіксованого не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАБ № 648006 від 25.09.2022 р., винесену поліцейським СРПП ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області Скрипником В.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у розмірі 850 грн. штрафу. .

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 6 ст. 121 КУпАП, за результатами якої винесено постанову від серії БАБ № 648006 від 25.09.2022 р. закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя : О. В. Кривенко