Справа № 320/1968/21
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 року № 320/1968/21

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Балаклицького А.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням виплачених сум, відповідно до його заяви від 05.08.2020, зарахувавши до стажу роботи періоди роботи в зоні відчуження з 01.01.2004 до 02.08.2016 відповідно до довідки форми №122 від 06.01.2017 б/н, та з 03.08.2016 до 31.12.2018 відповідно до довідки форми №122 від 22.06.2020 №63/20, в півторакратному розмірі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що з 2017 року перебуває на обліку в пенсійному органі, як одержувач пенсії за віком. Пояснює, що після призначення пенсії продовжував працювати в зоні відчуження, тому час роботи повинен зараховуватись до стажу роботи в полуторному розмірі. Проте, з відповіді пенсійного органу позивачу стало відомо про те, що пенсія, з моменту призначення, була розрахована з порушенням норм діючого законодавства.

Ухвалою суду від 26 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що до періоду трудової діяльності позивача після 01.01.2004 підлягають застосуванню положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, якими не передбачено зарахування стажу роботи за списком №1 до страхового стажу у полуторному розмірі, у зв`язку з чим, на думку, представника, пенсія позивача розрахована відповідно до норм чинного законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З 07.01.2017 року позивачу було призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

05.08.2020 року позивач звернувся до ГУПФУ у Київській області з заявою про перерахунок пенсії, із зарахуванням до стажу роботи в півтора кратному розмірі всього періоду роботи в зоні відчуження з 01.01.2004 року до 02.08.2016 року відповідно до довідки ф. № 122 від 06.01.2017 року б/н, та з 03.08.2016 року до 31.12.2018 року відповідно до довідки ф. № 122 від 22.06.2020 року № 63/20, і виплатити різницю в розмірі пенсії, починаючи з 05.08.2020 року (дати подачі заяви про перерахунок пенсії).

Листом від 03.09.2020 року № 1000-0224-8/71548 відповідач відмовив у проведенні вказаного перерахунку, зазначивши, що при обчисленні розміру пенсії (визначенні коефіцієнту страхового стажу) немає підстав для зарахування страхового стажу роботи у зоні відчуження за Списком № 1 у полуторному розмірі, а тому зарахування періодів роботи здійснено правомірно та в межах діючого законодавства.

Водночас, відповідачем на підставі вказаних довідок періоди роботи в зоні відчуження (з 01.01.2004 року до 02.08.2016 року та з 03.08.2016 року до 31.12.2018) було зараховано до стажу лише в одинарному розмірі.

Вважаючи, що при обчисленні пенсії відповідачем не донараховано позивачу понад 7 років стажу, що вплинуло на коефіцієнт обчислення страхового стажу, а отже і на розмір пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом, при ви рішенні якого суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови і порядок призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлюються Законом №1058-ІУ та іншими законами України.

Статтею 56 Закону №796-ХІІ передбачено, що час роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи: ...зі січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 постанови ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 29.12.1987 року №1497-378 встановлено, що у період 1988-1990 років: час роботи робітників, задіяних на експлуатації Чорнобильської АЕС та ліквідації наслідків аварії в зоні відселення, зараховується у полуторному розмірі в трудовий стаж та в стаж роботи, що дає право на пільгову пенсію по списку № 1, затвердженому Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173.

Дію вказаної постанови було пролонговано пунктом 1 постанови Ради Міністрів СРСР № 1136 «Про продовження на 1991-1995 роки строку дії постанови ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР та ВЦРП від 29.12.1987 року №1497».

У подальшому зазначена норма про те, що робота у зоні відчуження ЧАЕС зараховується до трудового стажу у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1) безперервно продовжується в часі, зокрема пунктом 2 Постанови КМ України «Про компенсації та пільги особам, які працюють на Чорнобильській АЕС і у зоні відчуження» від 29.02.1996 року № 250, пунктом 3 Постанови КМ України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів» від 30.06.1998 року № 982, пунктом 3 Постанови КМ України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів» 07.02.2000 року № 223, пунктом 3 Постанови КМ України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів» від 29.01.2003 року №137, абзацом 6 Постанови КМ України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження» №571 від 27.04.2006 року, із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2007 р. № 1400 «Про доповнення постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. № 571», абзацом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 р. № 831 із змінами, внесеними постановою КМУ від 21.09.2011 р. № 984, постанови КМУ від 29.12.2014 р. № 717, від 20.04.2016 р. № 297.

Постанови Кабінету Міністрів України, прийняті у відповідності з положеннями ст. 56 Закону №796-ХІІ, встановлюють пільги щодо обчислення стажу роботи.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06 листопада 2014 року у справі № К/800/23040/14.

Загальний аналіз правових приписів перерахованих вище нормативно-правових актів свідчить, що законодавець надав Кабінету Міністрів України з 1 січня 1993 року та в наступні роки встановлювати пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження. Таке право надано КМУ Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який є спеціальним законом для застосування у питанні обчислення стажу роботи для осіб, віднесених до категорії «чорнобильців».

Отже, у період з 01.01.1988 року по теперішній час особам, які постійно працюють у зоні відчуження, час роботи зараховується до стажу роботи у полуторному розмірі.

Таким чином, враховуючи викладене, відповідач повинен був при обчисленні пенсії позивача, весь час роботи в зоні відчуження, починаючи з 01.01.2004 року по 02.08.2016 рік, відповідно до довідки ф.№ 122 від 06.01.2017 року б/н, та з 03.08.2016 по 31.12.2018 року, відповідно до довідки ф. № 122 від 22.06.2020 №63/20., за виконання робіт в зоні відчуження, зарахувати до стажу роботи в півтора кратному розмірі.

Частиною 1 статті 4 Закону 1058-ІУ встановлено, що: «законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні» (в редакції Закону 1058- IV, на час призначення пенсії). А в редакції станом на час звернення до суду, ця норма уточнена, тим, що законодавство про пенсійне забезпечення складається з норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі за текстом -Закон №796-ХІІ) час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, як надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (2262-12): до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за Списком № 1 (36-2003-п). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Тобто саме нормами Закону №796-ХІІ, у відповідності до вимог статті 92 Конституції України встановлено, що пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановами Кабінету Міністрів України від 29.02.1996 р. № 250, від 30.06.1998 р. № 982, від 07.02.2000 р. № 223, від 29.01.2003 р. № 137, від 27.04.2006 р. № 571, від 10.09.2008 р. № 831 «Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження» (з наступними неодноразовими змінами) передбачено, що особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, час роботи зараховується до стажу роботи і вислуги років в полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість яких повний робочий день дає право на пенсію на віком на пільгових умовах, затвердженим постановою КМУ від 16 січня 2003 р. № 36).

Постанова КМУ від 10.09.2008 р. № 831 «Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження» (з наступними змінами), яка відповідно до повноважень КМУ, делегованих статтею 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлює правила пільгового обчислення стажу роботи в зоні відчуження, є самостійною правовою підставою для обчислення стажу роботи в зоні відчуження, який враховується при обчисленні коефіцієнту страхового стажу при визначенні розміру пенсії, незалежно від наявності підстав для застосування Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість яких повний робочий день дає право на пенсію на віком на пільгових умовах, затвердженим постановою КМУ від 16 січня 2003 р. № 36).

Враховуючи вищевикладене, є безспірним, що вищевказаною постановою КМ України №831 від 10.09.2008 року (на підставі ст. 56 Закону №796-ХІІ) надано особам, які постійно працювали (працюють) або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, додаткові соціальні гарантії при призначенні пенсії, а тому спірний період необхідно зарахувати до пільгового трудового стажу, що дає право позивачу на перерахунок призначеної пенсії в зв`язку зі збільшенням страхового стажу.

Відповідач не заперечує, що позивачем надані всі необхідні документи, які підтверджують наявність стажу роботи в зоні відчуження за списком №1, саме цей стаж підлягає зарахуванню у полуторному розмірі.

Таким чином, дії відповідача є неправомірними, а їх наслідком було зменшення розміру призначеної позивачу пенсії та обмеження його відповідного права.

Суд зазначає, що відповідач хибно підмінює поняття юридичної сили закону як основного джерела права, надаючи перевагу в цій системі, в супереч Конституції України, виключно Закону 1058-ІУ, прирівнюючи норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема норми статті 56 до норм підзаконного акту.

Згідно положень ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини, встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З огляду на те, що при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 78, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням виплачених сум, відповідно до його заяви від 05.08.2020, зарахувавши до стажу роботи періоди роботи в зоні відчуження з 01.01.2004 до 02.08.2016, відповідно до довідки форми №122 від 06.01.2017 б/н, та з 03.08.2016 до 31.12.2018, відповідно до довідки форми №122 від 22.06.2020 №63/20, в півторакратному розмірі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Балаклицький А. І.