Справа № 520/23469/23
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 листопада 2023 року № 520/23469/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Зінченко А.В.,розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16,м. Київ,04053, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (; місцезнаходження юридичної особи: 61022, Харківська обл., м. Харків, Майдан Свободи 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх), які полягають у прийнятті рішення від 27.07.2023 № 77 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язковедержавне пенсійне страхування, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; паспорт громадянина України серія номер НОМЕР_2 виданий Ленінградським РУ ГУ МВС України в місті Києві 24 грудня 1997; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код в , місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053) зарахувати усі періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 05 липня 1971, дублікату трудової книжки НОМЕР_4 від 17.02.1988 та трудової книжки НОМЕР_5 від 05 січня 2004, та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; паспорт громадянина України серія номер НОМЕР_2 виданий Ленінградським РУ ГУ МВС України в місті Києві 24 грудня 1997; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), з 19.07.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; паспорт громадянина України серія номер НОМЕР_2 виданий Ленінградським РУ ГУ МВС України в місті Києві 24 грудня 1997; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), звернувся до територіального органу Пенсійного Фонду України з заявою про призначення пенсії за віком.

Проте, незважаючи на надані усі відповідні документи, я супровідним листом від 28.07.2023 вих.:№ 2600-0211-8/147712 від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; місцезнаходження юридичної особи: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) (надалі Відповідач 2) відповідно до якого було повідомлено про рішення щодо відмови в призначенні пенсії.

Вищезазначеним супровідним листом було направлено рішення про відмову у призначенні пенсії від 27.07.2023 № 77 прийняте Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (; місцезнаходження юридичної особи: 61022, Харківська обл., м. Харків, Майдан Свободи 5, Держпром, З під`їзд, 2 поверх) (Відповідач 1).

Рішення про відмову у призначенні пенсії від 27.07.2023 року №77 Відповідач 1 аргументував тим, що за результатами наданих документів «...до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 05.07.1997року, оскільки на титульній сторінці трудової книжки нечитабельна печатка підприємства, яким видавалася трудова книжка, а також не зараховано періоди роботи згідно уточнюючої довідки №14 від 02.03.2020року з 15.07.1981 року по 11.02.1984 року, оскільки відсутня інформація про реорганізацію підприємства, та періоди роботи згідно дубліката трудової книжки НОМЕР_4 від 17.02.1988 року, оскільки титульна сторінка трудової книжки завірена нечитабельним відбитком печатки...».

Таким чином. Відповідач 1 дійшов висновку, що стаж роботи заявника складає 18 років 07 місяців 20 днів.

Таким чином Відповідачем 1 не було зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 05 липня 1971 року, а саме:

періоди роботи відповідно до Записів №№3,4 з 05.07.1977 по 11.10.1977;

періоди роботи відповідно до Записів №№5,6 з 18.10.1977 по 03.02.1978;

періоди роботи відповідно до Записів №№7,8 з 20.04.1978 по 18.05.1978;

періоди роботи відповідно до Записів №№9,10 з 01.06.1978 по 01.07.1978;

періоди роботи відповідно до Записів №№11,13 з 31.08.1978 по 01.11.1978;

періоди роботи відповідно до Запис №14 - військова служба з 20.11.1978 по 15.12.1980;

періоди роботи відповідно до Записів №№15,16 з 05.01.1981 по 23.02.1981;

періоди роботи відповідно до Записів №№17,18 з 10.03.1981 по 07.04.1981;

періоди роботи відповідно до Записів №№19,20 з 08.05.1981 по 21.06.1981;

періоди роботи відповідно до Записів №№21,24 з 15.07.1981 по 11.02.1984;

періоди роботи відповідно до Записів №№25,26 з 09.04.1984 по 31.05.1984;

Отже, відмовивши в зарахуванні відомостей, що містяться в трудовій книжці НОМЕР_3 від 05 липня 1971 року Позивачу було фактично не зараховано 4 роки.

Також Відповідачем 1 не було зараховано жодного періоду відповідно до дублікату трудової книжки НОМЕР_4 від 17.02.1988. Таким чином Позивачу було протиправно не зараховано наступні періоди:

- періоди роботи періоди роботи відповідно до Записів №№1,4 з 17.02.1988 по08.12.1989;

- періоди роботи відповідно до Записів №№5,7 з 02.01.1990 по20.06.1991;

- періоди роботи відповідно до Записів №№8,9 з 01.07.1991 по05.03.1992;

- періоди роботи відповідно до Записів №№10,13 з 16.03.1992 по 24.03.1994;

- періоди роботи відповідно до Записів №№14,15 з 17.05.1994 по 29.08.1994;

- періоди роботи відповідно до Записів №№16,17 з 05.10.1994 по30.11.1994;

- періоди роботи відповідно до Записів №№18,19 з 07.12.1994 по01.02.1995;

- періоди роботи відповідно до Записів №№20,21 з 01.02.1995 по29.05.1995;

- періоди роботи відповідно до Записів №№22,23 з 10.10.1995 по19.07.1996;

- періоди роботи відповідно до Записів №№24,25 з 28.01.2002 по 29.03.2002.

Отже, відмовивши в зарахуванні відомостей, що містяться в трудовій книжці НОМЕР_4 від 17.02.1988 року Позивачу було фактично не зараховано більш ніж 7 з половиною років.

Таким чином, не зарахувавши відомості з трудових книжок ( НОМЕР_3 та дублікат НОМЕР_4 ) Позивачу було протиправно не зараховано до фактичного страхового стажу більш ніж 11 років - без урахування навчання та проходження військової служби.

Таким чином, виходячи з прийнятого Відповідачем 2 рішення фактично було зараховано лише періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_5 від 05 січня 2004 року, а саме:

періоди роботи відповідно до Записів №№1,2 з 05.01.2004 по 21.01.2008;

періоди роботи відповідно до Записів №№3,4 з 01.04.2008 по 01.06.2009;

періоди роботи відповідно до Записів №№5,7 з 24.01.2013 по 29.08.2016;

періоди роботи відповідно до Записів №№8,9 з 30.08.2016 по 30.11.2017;

періоди роботи відповідно до Записів №№10 з 05.04.2019 по дату звернення до територіального органу Пенсійного Фонду України (зважаючи на те, що Позивач працює (19.07.2023).

З урахуванням періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_5 - страховий стаж складає більше 27 з половиною років. З урахуванням навчання та військової служби страховий стаж складає більш ніж ЗО років.

Разом з тим, Позивач неодноразово звертався до Пенсійного Фонду України, Позивач від 16.03.2020 року вих.:№2600-0314-8/35510 підставою для відмови у призначенні пенсії за віком було те, що страховий стаж ОСОБА_1 - складав 25 років 2 місяці 2 дні. У 2020 році до страхового стажу роботи не було зараховано періоди роботи з 17.05.1994 року по 23.08.1994, оскільки в трудовій книжці печатка при звільнені старого зразка (УРСР) та періоди роботи з 10.10.1996, оскільки в трудовій книжці на печатці відсутній ідентифікаційний код організації.

Таким чином, у 2020 році стаж Позивача складав 25 років 2 місяці 2 дні, а у 2023 році (з урахування того, що Позивач продовжував трудову діяльність) стаж роботи вже став 18 років 07 місяців 20 днів.

15.09.2020 року Позивач звертався до територіального органу Пенсійного Фонду України з повторною заявою про призначення пенсії, проте йому було повідомлено, що у разі надання уточнюючих довідок щодо вищезазначених періодів його страховий стаж буде складати 26 років 7 місяців 19 днів.

07.12.2022 року Позивач був змушений знову звернутися до територіального органу Пенсійного Фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, проте йому було знову відмовлено відповідь - відмова від 13.12.2022 року вих. № 2600-0211-8/165334 - відмова була мотивована тим, що страховий стаж Позивача складає 17 років 5 місяців 20 днів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України: Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Прошу суд, звернути увагу, що позитивним обов`язком держави в цілому та її державних органів, у тому числі Пенсійного фонду України, є забезпечення можливості збереження на підприємствах первинних документів про роботу працівників від яких залежить виникнення і реалізації майнових прав громадянин при призначені пенсії. Не забезпечення належного зберігання вказаних документів на підприємствах, не витребування вичерпної інформації органами пенсійного фонду і невиконання своїх гарантійних функції державою, незалежно від надзвичайності підстав та, як наслідок, обмеження громадянам в реалізації та підтвердженні прав на пенсійне забезпечення, не повинно нівелювати або обмежувати конституційні права позивача.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004 року, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011 року, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Конституційний Суд України зазначив, що Пенсійний фонд України закріплює основоположні засади права громадян на соціальний захист і відносить до законодавчого регулювання механізм реалізації цього права (абзац сьомий пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 20 червня 2001 року № 10-рп/2001).

За частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 48 Кодексу законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до п. 1-2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з п. З Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Порядок ведення трудових книжок працівників регулює Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників затверджена наказом Міністерства праці № 58 від 29.07.1993.

Відповідно до п.2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць - двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Приписами пункту 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, діючим законодавством передбачено, що запис про трудовий стаж у трудовій книжці, яка є основним документом на підтвердження трудового стажу, повинен бути оформлений у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. У разі наявності неточних, або неправильних та неповних записів про трудовий стаж, то для підтвердження трудового стажу приймається інший документ, визначений пунктом 3 Порядку №637, або пояснення свідків відповідно до пунктів 17,18 Порядку №637.,

Вважаю, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу, неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення пенсіонера його конституційного права на соціальний захист.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» № 137-У від 14 вересня 2006 року, визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до частин 1, 2 статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІУ) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з частиною 1 статті 44 Закону № 1058-ІУ, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини 2, 5 статті 45 Закону № 1058-1X0.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II "Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший" Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, висловлену в постановах від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) та від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а (адміністративне провадження №К/9901/44334/18), в яких суд касаційної інстанції зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

А відповідно до пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Пунктом 4.2 вказаного Порядку №22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІУ органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач набув право на пенсію за віком, отже, рішення Відповідача підлягає скасуванню.

Щодо вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код в , місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053) зарахувати усі періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 05 липня 1971, дублікату трудової книжки НОМЕР_4 від 17.02.1988 та трудової книжки НОМЕР_5 від 05 січня 2004, та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; паспорт громадянина України серія номер НОМЕР_2 виданий Ленінградським РУ ГУ МВС України в місті Києві 24 грудня 1997; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), з 19.07.2023.

З системного аналізу положень ст.2 КАС України в кореспонденції з приписами ст.6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади та ст.8 Конституції України, якою запроваджений принцип верховенства права, слідує, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб`єктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій суб`єкта владних повноважень, а правовим мотивуванням спірного рішення додатковими фактичними підставами, що не відповідає запровадженому ст. 6 Конституції України принципу розподілу державної влади та запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права. При цьому, суд зауважує, що приписи перелічених норм права встановлюють, що суд не має прав перебирати на себе функції органів державної влади, на які законами України покладені певні обов`язки, надані повноваження та віднесені до виключної компетенції такого суб`єкта.

Отже, суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код в , місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053) зарахувати усі періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 05 липня 1971, дублікату трудової книжки НОМЕР_4 від 17.02.1988 та трудової книжки НОМЕР_5 від 05 січня 2004, та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; паспорт громадянина України серія номер НОМЕР_2 виданий Ленінградським РУ ГУ МВС України в місті Києві 24 грудня 1997; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), з 19.07.2023 задоволенню не підлягають.

Між тим, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України зазначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Судова влада реалізується шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур (частина перша статті 124 Конституції України, частина друга статті 1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Суд є конституційно визначеним державним інститутом, який правомочний захищати права і свободи людини і громадянина, завданням якого є здійснення правосуддя, забезпечення права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України (стаття 55, розділ VIII Конституції України, стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що судом скасовано рішення відповідача, а тому суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, заявлених позивачем, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код в , місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, частково підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (; місцезнаходження юридичної особи: 61022, Харківська обл., м. Харків, Майдан Свободи 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх), які полягають у прийнятті рішення від 27.07.2023 № 77 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; паспорт громадянина України серія номер НОМЕР_2 виданий Ленінградським РУ ГУ МВС України в місті Києві 24 грудня 1997; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код в , місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053)повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків, 61022, )на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16,м. Київ,04053, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.