Справа № 600/6511/23-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

02 листопада 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/6511/23-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Григораш В.О., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (УКРНОІВІ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

03.10.2023 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (УКРНОІВІ) (відповідач) з такими позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" від 31.07.2023 про затвердження висновку експертизи №132831/3м/23 від 12.07.2023 за заявкою на торгівельну марку №m202101851 від 01.02.2021 та про відмову в реєстрації торговельної марки;

- зобов`язати Державну організацію "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" надати правову охорону торгівельній марці "Lady Di Bride" за заявкою на торгівельну марку №m202101851 від 01.02.2021;

- зобов`язати Державну організацію "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" зареєструвати торговельну марку "Lady Di Bride" за заявкою на торгівельну марку №m202101851 від 01.02.2021.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказував, що рішенням Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" від 31.07.2023 затверджено висновок експертизи №132831/3м/23 від 12.07.2023 за заявкою на торгівельну марку №m202101851 від 01.02.2021 та відмовлено в реєстрації торговельної марки "Lady Di Bride".

Позивач вважає, що оскаржуваним рішенням порушено норми Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" та Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20.03.1883 року. Посилався на те, що в оскаржуваному рішенні не наведеного підстав як саме позначення "Lady Di Bride" порушує закони, правила поведінки, права та свободи інших людей, зумовлює виникнення конфліктів, насильства, погрожує збереженню майна та інфраструктури, порушує спокій у суспільстві.

Ухвалою суду від 13.10.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

26.10.2023 від представника Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (УКРНОІВІ) до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі, з посиланням на те, що вирішення даного спору відноситься до юрисдикції загальних судів у порядку цивільного судочинства. Копію вказаного клопотання було направлено відповідачем на адресу позивача 20.10.2023, що підтверджується матеріалами справи.

Позивач аргументів, доводів чи заперечень стосовно закриття провадження у справі до суду не надав.

Розглянувши клопотання представника Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (УКРНОІВІ) про закриття провадження, перевіривши матеріали справи, суд вважає робить наступні висновки.

У відповідності до вимог ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини першої статі 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У п.7 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Таким чином, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Тобто, вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід враховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем подано до Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (УКРНОІВІ) заявку про реєстрацію знака для товарів і послуг в Україні "Lady Di Bride" за номером m202101851.

Рішенням Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (УКРНОІВІ) від 31.07.2023 затверджено висновок експертизи №132831/3м/23 від 12.07.2023 за заявкою на торгівельну марку №m202101851 від 01.02.2021 та відмовлено в реєстрації торговельної марки "Lady Di Bride".

Тобто, спірні правовідносини обумовлені незгодою позивача із відмовою відповідача в реєстрації торговельної марки "Lady Di Bride".

У зв`язку із цим, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 та 2 ст. 418 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

За змістом положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Згідно з ч. 1 ст. 420 ЦК України до об`єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать: літературні та художні твори; комп`ютерні програми; компіляції даних (бази даних); виконання; фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення; наукові відкриття; винаходи, корисні моделі, промислові зразки; компонування (топографії) інтегральних мікросхем; раціоналізаторські пропозиції; сорти рослин, породи тварин; комерційні (фірмові) найменування, торговельні марки (знаки для товарів і послуг), географічні зазначення; комерційні таємниці.

З огляду на викладене, суд вважає, що спір про відмову позивачу в реєстрації торговельної марки "Lady Di Bride" безпосередньо стосується охорони права інтелектуальної власності останнього.

Положеннями пункту 1 частини другої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що Вищий суд з питань інтелектуальної власності розглядає справи щодо прав інтелектуальної власності, зокрема: справи у спорах щодо прав на винахід, корисну модель, промисловий зразок, торговельну марку (знак для товарів і послуг), комерційне найменування та інших прав інтелектуальної власності, в тому числі щодо права попереднього користування. Згідно з частиною першою розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України частина четверта статті 3, частини перша та друга статті 20 (в частині визначення юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності), частина третя статті 24, частина третя статті 25, частина дев`ята статті 31, частина друга статті 33, частина третя статті 253, частина перша статті 320 цього Кодексу (в частині права на подання заяви про перегляд судового рішення Вищого суду з питань інтелектуальної власності) вводяться в дію з дня, наступного за днем опублікування Головою Вищого суду з питань інтелектуальної власності у газеті "Голос України" повідомлення про початок роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Пунктом 16 частини першої розділу ХІ "Перехідних положень" ГПК України визначено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: до початку роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Положеннями статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, що діяла до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VI) було визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що оскільки між позивачем, як фізичною особою, та відповідачем виник спір, пов`язаний із захистом прав інтелектуальної власності (надання правової охорони торгівельній марці), то з огляду на склад учасників цього спору та предмет позову його вирішення віднесено до юрисдикції загального суду і його належить розглядати в порядку цивільного судочинства відповідно до правил Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, враховуючи суть та суб`єктний склад спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічного висновку дійшли Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.11.2022 у справі №640/7690/19, Велика палата Верховного суду від 29.05.2019 у справі №826/15263/18, від 16.10.2018 у справі №910/18195/17, Верховний суд від 16.06.2015 у справі №826/8805/14, від 21.11.2019 у справі №804/5728/17.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про вичерпаність спору між сторонами даної справи та, відповідно, про наявність правових підстав для закриття провадження у справі відповідно до п.1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Отже, подане Державною організацією "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (УКРНОІВІ) клопотання про закриття провадження у справі підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2. ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

В матеріалах справи відсутні докази понесених судових витрат позивачем, в тому числі зі сплати судового збору, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл та повернення судового збору з бюджету.

Керуючись статтями 238, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання представника Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (УКРНОІВІ) про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (УКРНОІВІ) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити.

2. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (УКРНОІВІ) про визнання протиправним та скасування рішення, - закрити.

3. На виконання ч. 1 ст. 239 КАС України роз`яснити позивачу, що даний спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства, відповідно до правил Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 КАС України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя В.О. Григораш