Справа № 639/5539/23
Суддя: Гаврилюк С. М.
Дата ухвалення: 2023-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/5539/23
Провадження № 2-а/639/38/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С. М.,

секретар судового засідання Пивоварова Т. В.,

за участю представника позивача Бондаренко М.В.,

представника відповідача Андерсон А.-Е.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 639/5539/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову серії ЕАТ № 7755117 від 17.09.2023 у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором 1 батальйону 4 роти рядовим поліції УПП в Харківській області Яковлевим Д.М.; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення та скасувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 17.09.2023 постановою інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області рядового поліції Яковлева Дмитра Михайловича серії ЕАТ № 7755117 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн за порушення вимог п.8.4 ПДР України. Позивач вважає вказану постанову необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки фіксацію нібито порушення вимог ПДР інспектор зафіксував на свій власний мобільний телефон, при цьому мав можливість фіксувати порушення ПДР на службову камеру, адже він мав на грудях боді камеру (портативний відеореєстратор) та поруч з інспектором знаходились два співробітника поліції, які мали на грудях боді камери та планшет. Після показу позивачу відео зі свого мобільного телефону, інспектор зробив копію цього відео зі свого мобільного телефону на планшет. Позивач зазначив, що інспектором порушено вимоги Наказу МВС № 1026 від 18.12.2018 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», де зазначено, які технічні пристрої дозволено використовувати під час виконання своєї служби співробітниками поліції, та в цій Інструкції відсутній такий технічний пристрій, як мобільний телефон чи смартфон, або планшет. Окрім того, відповідно до Інструкції заборонено відео копіювати та переносити на інші технічні пристрої. Відразу після зйомки на мобільний телефон інспектор склав оскаржувану постанову, без розгляду справи, не дослідивши всіх обставин, чим порушив вимоги ст. 245, 280 КУпАП. Інспектор притягнув позивача до відповідальності, не маючи доказів вчинення останнім адміністративного правопорушення, не виконав вимоги ст. 251, 252 КУпАП, докази вини позивача відсутні.

У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

17.10.2023 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання (а.с.14-15).

26.10.2023 ухвалою суду на підставі ч. 3 ст. 48 КАС України зі згоди представника позивача ОСОБА_1 Бондаренко М.В. замінено первісного відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції належним відповідачем Департаментом патрульної поліції Національної поліції України (а.с.38-39).

У відзиві на позовну заяву сторона відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що 17.09.2023 близько 12:46 поблизу буд. № 3 на майдані Конституції в м. Харкова екіпажем УПП в Харківській області ДПП виявлено рух транспортного засобу Chevrolet Lacetti р.н. НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено». За результатами розгляду справи, згідно з вимогами ст. 251, 252, 268, 278, 279-280 КУпАП інспектором роти № 4 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП рядовим поліції Яковлєвим Д.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7755117 за порушення п. 8.4 (в) ПДР. Зазначеною постановою дії позивача кваліфіковані за ознаками ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Посилання позивача на те, що матеріали справи не містять належних доказів правопорушення є необґрунтованими та спростовуються долученим відповідачем до відзиву відеозаписом на DVD-диску з медіа файлом, засвідченим електронно-цифровим підписом, на якому відтворено подію за участю позивача. В силу п. 9 ч. 1 ст. 31, ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 283 КУпАП відео спостереження за дотриманням позивачем ПДР України інспектором зафіксовано у встановленому законом порядку, з зазначенням технічного засобу в графі № 7 постанови, отже, відеозапис «Рух транспортного засобу та розгляд справи» є належним та допустимим доказом інкримінованого правопорушення. Інспектор, який склав оскаржувану постанову, є працівником УПП в Харківській області ДПП, тобто посадовою особою органів Національної поліції, а отже мав всі законні підстави розглядати справу про адміністративне правопорушення та винести постанову на місці його вчинення. Оскільки позивач дійсно порушив ПДР України, в результаті чого стосовно нього винесена постанова серії ЕАТ № 7755117 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, на думку відповідача, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

06.11.2023 ухвалою суду залишено без задоволення усне клопотання від 06.11.2023 представника позивача ОСОБА_1 Бондаренко М.В. про витребування доказів.

В судовому засіданні представник позивача Бондаренко М.В., яка діє на підставі довіреності (а.с.20), позовні вимоги підтримала, зазначивши, що поліцейський виніс оскаржувану постанову без доказів вчиненого правопорушення.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов.

Суд, заслухавши учасників справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7755117 від 17.09.2023, винесеною інспектором 4-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядовим поліції Яковлєвим Дмитром Михайловичем до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн (а.с.3).

З копії зазначеної постанови вбачається, що 17.09.2023 о 12:46 у м. Харкові, майдан Конституції, 3 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti р.н. НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» та здійснив рух в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4. «в» ПДР порушення вимог заборонних знаків. До постанови додаються: Бк470277.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень..

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом № 1395 від 07.11.2015 (далі Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі, передбаченого частинами першою, другою, третьою і п`ятою ст. 122 КУпАП.

Як передбачено п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, другою, третьою і п`ятою ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно з частинами 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з вимогами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Згідно з ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до положень статей 73-75 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У відповідності до п. 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів i технічних засобів, що мають функції фото- i кінозйомки, відеозапису, засобів фото- i кінозйомки, відеозапису.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

За визначенням п. 3 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за № 28/32999, відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації; карта пам`яті або флеш-карта - компактний електронний носій інформації, що використовується для зберігання цифрової інформації; кінозйомка та відеозапис - процеси фіксації динамічних властивостей об`єктів, подій, явищ за допомогою кіно- або відеокамери. Кінозйомка проводиться на фотоматеріалах, відеозапис - на цифрових носіях інформації; портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

За приписами пунктів 4, 5 розділу ІІ цієї Інструкції під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Наведені вище положення Інструкції № 1026 вказують на те, що нагрудна камера поліцейського та портативний відеореєстратор є одним і тим самим технічним засобом, використання якого прямо передбачено нормами Закону України «Про Національну поліцію», та у випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках.

В оскаржуваній постанові у п. 7 зазначено, що до постанови додається Бк470277. Відео з БК 470277 надане стороною відповідача разом з відзивом в якості доказу своїх заперечень проти позову.

Таким чином, інспектором, у відповідності до наведених вище положень Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції № 1026, здійснено відеозапис на портативний відеореєстратор, та згідно з вимогами ч. 3 ст. 283 КУпАП зазначено цей технічний засіб у постанові як «бодікамера» із вказівкою на конкретну серію і номер використаного портативного відеореєстратора.

Суд визнає наданий відеозапис з Бк470277, який посвідчено електронним підписом, належним і допустимим доказом.

Жодних належних, допустимих, достовірних доказів на підтвердження того, що при фіксації порушення поліцейський використовував власний мобільний телефон, суду не надано.

Також суд зазначає, що норми п. 4 розділу VІІ Інструкції вказують на те, що поліцейським під час виконання своїх повноважень забороняється копіювання, передання інформації з відповідних носіїв лише стороннім особам, а не взагалі, як не те посилався позивач у позовній заяві.

З дослідженого відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti р.н. НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_1 , на пл. Конституції, 3 в м. Харкові здійснив рух в зоні дії знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», після зупинки транспортного засобу працівник поліції представився водію та зазначив причину зупинки, до винесення оскаржуваної постанови роз`яснив водію його права, згідно Конституції України та КУпАП, позивач розумів причину зупинки та суть правопорушення, яке ставилося йому у вину.

Тобто, працівник поліції, зупинивши автомобіль, яким керував позивач, діяв в межах своїх повноважень, з дотриманням вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», та ПДР України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, дорожній знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», відповідно до п. 8.4. «в» відноситься до заборонних знаків, який запроваджує певні обмеження в русі.

Порушення водієм вимог дорожніх знаків є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На позивача за вчинене правопорушення накладено адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 340, 00 грн.

Наявність порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності судом не встановлено.

Аналіз зазначених норм права та досліджені під час розгляду справи докази дають підстави для висновку про законність і правомірність дій інспектора поліції з винесення оскаржуваної позивачем постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, вони не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню в повному обсязі, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 536,80 грн (а.с.12).

За положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 283, 288, 289 КУпАП, ст. 6, 7, 9, 11, 44, 48, 73-78, 90, 241-246, 268, 269, 271, 273-277, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ № 7755117, складеної 17.09.2023 інспектором 4-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України рядовим поліції Яковлєвим Дмитром Михайловичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , адреса місцезнаходження: 03048 м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, Е-пошта: .

Повне рішення складено 06.11.2023.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Світлана ГАВРИЛЮК