Справа № 725/4107/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/4107/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Піхало Н.В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

02 листопада 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівці від 10 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

05 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ГАБ № 340601 від 01 січня 2023 року про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. по справі про адміністративне правопорушення за завідомо неправдивий виклик поліції, за ст.183 КУпАП.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10 липня 2023 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач не отримувала копії оскаржуваної постанови, а про її існування дізналась лише після відкриття виконавчого провадження, що вказує на дотримання строку звернення до суду з даним позовом.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ч.2 ст.312 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, що посилання позивачки на те, що вона не отримувала постанови, а дізналася про її наявність лише 24.05.2023 року від державного виконавця є необґрунтованими, оскільки спростовуються її поясненнями вказаними у позовній заяві, де ОСОБА_1 вказала, що після виклику працівників поліції відносно неї було складено постанову серії ГАБ №340601 від 01.01.2023 року, що свідчить про її обізнаність щодо винесення відносно неї такої постанови у день її винесення. Однак, ОСОБА_1 відмовилася від її отримання, про що свідчить факт відмови у постанові, яка міститься у матеріалах справи від 01.01.2023 у графі: "примірник постанови отримав". Крім того, копія постанови про адміністративне правопорушення була направлена управлінням патрульної поліції в Чернівецькій області позивачці ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 03.01.2023 року, що підтверджується відповідними доказами. Враховуючи, що після відкриття провадження у справі судом встановлено відсутність підстав для розгляду вказаного позову та застосовано наслідки, передбачені ч.3 та ч.4 ст.123 КАС України.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Так, ч.1 ст.122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Згідно із ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.4 ст.123 КАС України).

Згідно із п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Колегія суддів враховує, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Крім того, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому, "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для залишення адміністративного позову без розгляду, колегія суддів враховує наступне.

Як слідує з матеріалів справи, при винесенні ухвали про відкриття провадження від 16.06.2023 суд першої інстанції прийшов до висновку, що адміністративний позов поданий у строк, установлений законом.

Проте, 16.06.2023 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки позивач звернувся до суду з пропущенням строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, зважаючи на те, що оскаржувану постанову було складено в присутності позивача 01.01.2023 та запропоновано отримати копію цієї постанови. Однак позивач відмовилася отримувати копію постанови, що підтверджується записом працівника поліції в графі: "примірник постанови отримав". Крім того, копію оскаржуваної постанови було надіслано засобами поштового зв`язку на адресу позивача, що підтверджується належними доказами по справі.

Так, в судовому засіданні від 22.06.2023 судом першої інстанції було оголошено заявлене відповідачем клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду та оголошено перерву в судовому засіданні для ознайомлення представником позивача з його змістом.

10 липня 2023 року представник позивача в судове засідання до суду першої інстанції не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Колегія суддів враховує, що судом першої інстанції було надано реальну можливість позивачу та її представнику навести доводи, які, на їх переконання, свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду, однак останні наданим правом не скористалися.

Відтак, на переконання суду апеляційної інстанції, у межах даної справи висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відкриття провадження у справі був передчасним, оскільки об`єктивне дослідження обставин щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду відбулося після аналізу обставин, викладених у відзиві на адміністративний позов та у клопотанні про залишення адміністративного позову без розгляду.

Так, доводи апеляційної скарги позивача зводять до того, що строк оскарження постанови пропущений ним з поважної причини, так як копію постанови вона не отримувала, а про її існування дізналась лише з повідомлення державного виконавця.

Суд апеляційної інстанції враховує, що зі змісту постанови серії ГАБ №340601 від 01.01.2023 року у графі: "примірник постанови отримав" належним чинм зафіксовано відмову позивача від отримання примірника такої постанови.

Так, відмова від підпису в постанові та від отримання її копії не може впливати на 10-ти денний строк подачі позовної заяви. Представником позивача позовна заява була направлена до суду поштою 31 травня 2023 року з пропущенням десятиденного строку.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Аналогічна правова позиція стосовно обрахунку строків, встановлених для звернення до суду за захистом прав у справах про адміністративні правопорушення, висловлена Верховним Судом у постанові від 18 січня 2019 року (справа № 576/1434/17).

Більше того, копія постанови про адміністративне правопорушення була направлена управлінням патрульної поліції в Чернівецькій області позивачці ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 03.01.2023, що підтверджується належними доказами у справі.

Зважаючи на обставини цієї справи у співвідношенні з правовим регулюванням спірних відносин, колегія суддів приходить до переконання про обґрунтованість позиції суду першої інстанції щодо необхідності залишення позову без розгляду, а також зауважує що позивачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі не наведено обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від його волі, обставин, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду у цій категорії спорів.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівці від 10 липня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.