Справа № 420/27525/23
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2023-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

при секретарі: Драник О.О.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку ст. 287 КАС України справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Малиновського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) Іксар К.О. про стягнення виконавчого збору, винесену 28.09.2023 року в рамках виконавчого провадження 72647041;

- визнати протиправною та скасувати постанову Малиновського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження 72901193 від 28.09.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 28.03.2023 року у справі №521/12481/22 позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні задоволена часткового. Зобов`язано ОСОБА_2 усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні 17/50 частинами житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кам`яної споруди, позначеної на схемі плані під літерою «А», житловою площею 56,7 кв.м., розташованих на земельній ділянці розміром 521 кв. м.

Позивач вважає оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору від 28.09.2023 року у розмірі 13400 грн. протиправною та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно п.9 ч.5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою від 16.10.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі Вирішено, що справа розглядатиметься з урахуванням особливостей ст.287 КАС України. Судове засідання призначено на 14.102023 року о 10:30 год.

Ухвалою від 24.10.2023 року витребувано у Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) докази по справі, а саме: належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження ВП№72647041, ВП№72901193. Провадження по справі зупинено до отримання витребуваних доказів у справі.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №36670/23 від 25.10.2023 року), в якому останній просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Також, до суду надійшли матеріали виконавчих проваджень.

Ухвалою суду від 03.11.2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, поновлено провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 28.03.2023 року у справі №521/12481/22 позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні задоволена частково. Зобов`язано ОСОБА_2 усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні 17/50 частинами житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кам`яної споруди, позначеної на схемі плані під літерою «А», житловою площею 56,7 кв.м., розташованих на земельній ділянці розміром 521 кв. м.

24.08.2023 року до Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) надійшла заява ОСОБА_3 про пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Постановою державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) Іксар К.О. від 06.09.2023 року відкрито виконавче провадження №72647041 з виконання виконавчого листа №521/12481/22, виданого 08.08.2023 року Малиновським районним судом м. Одеси про зобов`язання ОСОБА_2 усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні 17/50 частинами житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кам`яної споруди, позначеної на схемі плані під літерою «А», житловою площею 56,7 кв.м., розташованих на земельній ділянці розміром 521 кв. м.

Цією ж постановою стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 13400, 00 грн.

27.09.2023 року державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) Іксар К.О. складено акт, яким встановлено, що під час виходу за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що боржник ОСОБА_2 не перешкоджає стягувачу ОСОБА_3 в користуванні 17/50 частинами житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кам`яної споруди, позначеної на схемі плані під літерою «А», житловою площею 56,7 кв.м., розташованих на земельній ділянці розміром 521 кв. м.

28.09.2023 року державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) Іксар К.О. винесено постанову у ВП №72647041 про закінчення виконавчого провадження.

28.09.2023 року державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) Іксар К.О. винесено постанову у ВП №72647041 про стягнення виконавчого збору.

28.09.2023 року державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) Іксар К.О. винесено постанову у ВП №72901193 про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору.

Вважаючи постанову ВП №72647041 про стягнення виконавчого збору в сумі 13400 грн. та постанови у ВП №72901193 про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України «Про виконавче провадження», відповідно до ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно зі ст.5 вказаного Закону примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Статтею 18 Закону встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону.

Частиною 4 ст.27 вказаного Закону визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч. 1 ст.42 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст.27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Частинами 1 та 2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

При цьому виконавчий збір це лише одна із складових коштів виконавчого провадження, які згідно з ч.1 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст.27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2-4 ст.42 Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Судом встановлено, що виконавче провадження відкрито 06.09.2023 року. Вказану постанову позивач отримала 16.09.2023 року. 19.09.2023 року представник позивача звернувся із заявою до виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду до відкриття виконавчого провадження. 27.09.2023 року актом державного виконавця встановлено факт виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону України №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа, відповідно до п.9 ч.1 ст.37 Закону у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 40 Закону України №1404-VIII встановлені наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.

Відповідно до ч.3 ст.40 Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.1,3,4,6 ч.1 ст. 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 ч.1 ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 9 ст.27 Закону встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідач прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України №1404-VIII, зазначивши в постанові, що виконавче провадження підлягає закінченню у зв`язку з фактичним повним виконанням рішенням.

Твердження представника позивача про добровільне виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження (14.08.2023 року) судом не приймаються до уваги, оскільки з заявою про примусове виконання рішення суду стягувач ( ОСОБА_3 ) звернулася 24.08.2023 року та з матеріалів справи не вбачається, що від стягувача надходили будь-які заяви, клопотання, звернення про виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

Крім того, суд звертає увагу, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №72647041 від 06.09.2023 року, якою, зокрема, стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 13400 грн., позивачем не оскаржувалася. Доказів протилежного не надано.

У зв`язку з встановленням факту виконання рішення постановою Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 28.09.2023 року закінчено виконавче провадження та відповідно до приписів ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», враховуючи, що виконавчий збір не стягнуто, винесено оскаржувані постанови від 28.09.2023 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи постанову у ВП №72647041 від 28.09.2023 року про стягнення виконавчого збору в сумі 13400 грн. та постанову у ВП №72901193 від 28.09.2023 року про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначений законом, оскаржувані постанови відповідають вимогам ч.2 ст.2 КАС України, є законними, обґрунтованими та скасуванню не підлягають.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 287, 295, КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Старицького, буд. 10, м. Одеса, 65036, Код ) про визнання протиправною та скасування постанови у ВП №72647041 від 28.09.2023 року про стягнення виконавчого збору в сумі 13400 грн., постанови у ВП №72901193 від 28.09.2023 року про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Суддя Самойлюк Г.П.

.