Справа № 520/10575/23
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 р. Справа № 520/10575/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.08.2023, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 24.08.23 по справі № 520/10575/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Харківський області щодо нездійснення перерахунку і виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01.03.2023 року з урахуванням підвищення до пенсії, як інваліду війни, відповідно до положень п.1 постанови Кабінету Міністрів України " Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" від 28.12.2011 року №1381 (в редакції станом на 01.03.2022року), у розмірі 25% від основного розміру пенсії, з урахуванням сум підвищення (індексації) пенсії за 2022 та 2023роки, а саме з загальної суми 17568,48 грн., без обмеження максимального розміру пенсії;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок і виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01.03.2023року з урахуванням підвищення до пенсії, як інваліду війни відповідно до положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" від 28.12.2011 №1381 (в редакції станом на 01.03.2022 року у розмірі 25% від основного розміру пенсії з урахуванням сум підвищення (індексації) основного розміру пенсії за 2022 та 2023 роки, а саме з загальної суми 17568,48 грн., без обмеження максимального розміру пенсії;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Харківський області щодо не включення з 01.03.2023 року складової "індексація збільшення пенсії на 25%" у сумі 478,64 грн. ОСОБА_1 до складових його пенсії, для перерахунку, без обмеження максимального розміру пенсії; 4) зобов`язання ГУ ПФУ в Харківський області з 01.03.2023 року включити складову "індексація збільшення пенсії на 25%" у сумі 478,64 грн. до складових пенсійної виплати ОСОБА_1 , для перерахунку його пенсії, без обмеження максимального розміру пенсії;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що вчинена адміністративним органом бездіяльність щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії по інвалідності з урахуванням індексації та без обмеження максимального розміру пенсії, що позбавляє громадянина права на отримання пенсії у належному розмірі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.08.2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження граничним (максимальним) розміром пенсії ОСОБА_1 під час перерахунку пенсії з 01.03.2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.03.2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження граничним (максимальним) розміром.

Позов у решті вимог - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що відповідач відмовився виконувати вимоги п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року №1381, а відтак значно занизив розмір пенсії позивача, чим порушив право останнього на належне отримання пенсії.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення індексації складової пенсійної виплати "збільшення основного розміру пенсії 25%", як інваліду війни відповідно до положень п.1 Постанови №1381 у розмірі 25% від основного розміру пенсії з урахуванням сум індексації за 2022 та 2023 роки.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив публічну службу в органах системи Міністерства внутрішніх справ України, з 29.01.2013 року отримує пенсію по інвалідності, призначену на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 80% грошового забезпечення.

Згідно з приєднаними до справи копіями документів станом на 01.03.2022р. суб`єкт владних повноважень обчислив пенсію заявника у розмірі 20.690,50грн. (13.675,30грн. основного розміру як 80% від суми грошового забезпечення - 17.094,12 грн + 1.914,54грн. індексації за постановою КМУ від 16.02.2022р. №118 + 3.897,46грн. як 25 % збільшення основного розміру пенсії інваліду війни 2 групи (15.589,84грн. * 25%) + 478,64грн. як збільшення індексації пенсії інваліду війни 2 групи (1.914,54грн. * 25%) + 773,60грн. як доплата інваліду війни 2 групи + 379,60грн. доплати як ліквідатору наслідків Аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії + 50,00грн. доплати як інваліду війни 2 групи під час виконання обов`язків військової служби.

При цьому, розмір пенсії до виплати був обчислений Управлінням у 19.340,00грн.

Станом на 01.03.2023р. суб`єкт владних повноважень обчислив пенсію заявника у розмірі 22.254,11рн. (13.675,30грн. основного розміру як 80% від суми грошового забезпечення - 17.094,12 грн + 2.393,18грн. індексації за постановою КМУ від 16.02.2022р. №118 + 1.500,00грн. максимального розміру індексації за п.10 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168 + 3.418,83грн. як 25 % збільшення основного розміру пенсії інваліду війни 2 групи (13.675,3грн. * 25%) + 837,20грн. як доплата інваліду війни 2 групи + 379,60грн. доплати як ліквідатору наслідків Аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії + 50,00грн. доплати як інваліду війни 2 групи під час виконання обов`язків військової служби.

При цьому, розмір пенсії до виплати був обчислений Управлінням у 20.930,00грн.

Отже, до виплати із застосуванням обмеження максимального розміру у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, розмір пенсії склав 20930,00 грн., замість 22254,11 грн., що підтверджується відомостями з пенсійної справи.

За зверненнями заявника Управлінням були вчинені відмови, оформлені листами від 27.03.2023 року №7411-8353/М-03/8-2000/23 та від 30.03.2023 року №7893-8250/М-02/8-2000/23 та умотивовані правильністю обчислення суми пенсії до нарахування та до виплати.

Стверджуючи про протиправність вчиненого органом публічної адміністрації перерахунку пенсії по інвалідності без врахуванням індексації та з обмеженням максимального розміру пенсії, заявник ініціював даний спір.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно застосовано обмеження максимальним розміром пенсії після проведення перерахунку пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право громадян на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України.

Так, пунктом п.6 ч.1 ст.92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004р. таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Таким чином, спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах та підрозділах внутрішніх справ України, є, зокрема Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992р. (далі за текстом - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону України №2662-ХІІ питання визначення механізму перерахунку пенсій (умов, порядку та розмірів) було передано законодавцем у відання Уряду України і реалізовано останнім у положеннях Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (затверджено постановою КМУ від 13.02.2008р. №45, далі за текстом - Порядок №45).

Згідно з п.1 Порядку №45 перерахунок пенсій проводиться у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Отже, приводом для проведення перерахунку розміру раніше призначеної пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій службовців, проведена на підставі рішення загального характеру, виданого суб`єктом владних повноважень, наділеним правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Таке тлумачення змісту правової підстави для обчислення нового розміру раніше вже призначеної у порядку Закону України №2262-ХІІ пенсії цілком корелюється із правовим висновком п.31 постанови Верховного Суду від 28.11.2022р. по справі №820/3451/18.

Приписами статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою КМУ від 17.07.2003р. №1078 (далі за текстом - Порядок №1078).

Пунктом 2 Порядку №1078 передбачено, що індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.2 ст.42 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Згідно з ст.64 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.

Аналізуючи викладене, колегія суддів зазначає, що умовою індексації пенсії є відсутність протягом проміжку часу - попередній календарний рік - дата індексації пенсії у поточному календарному році включно події перерахунку пенсії у порядку ст.63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ.

Однак, абз.1 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022р. №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" установлено, що з 1 березня 2022 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Пунктом 1 постанови КМУ від 16.02.2022р. №118 запроваджено коефіцієнт збільшення у розмірі - "1,14".

Абзацом 3 п.2 постанови КМУ від 16.02.2022р. №118 передбачено, що підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, застосовується крім випадку перерахунку пенсії, що проводився у період з 1 січня 2021 р. до 28 лютого 2022 р. за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно ст.63 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ.

24.02.2023 р. Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі по тексту - постанова КМУ №168).

Згідно пункту 2 постанови КМУ № 168 установлено, що з 01.03.2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-ХІІ (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році (у 2022р. коефіцієнт збільшення складав 1,40) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31.12.2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

У спірних правовідносинах основний розмір пенсії заявника був збільшений на коефіцієнт підвищення - "1,40" за постановою КМУ від 16.02.2022р. №118 та на коефіцієнт підвищення - "1,197" за постановою КМУ від 24.02.2023р. №168.

У силу спеціального застереження п.10 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168 розмір збільшення пенсії в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

Відтак, спеціальною нормою права - п.10 постанови КМУ від 24.02.2023р. №118 чітко та однозначно передбачено, що розмір збільшення пенсії унаслідок виконання положень постанови КМУ від 24.02.2023р. №168 не може перевищувати арифметичного значення у 1.500,00грн.

Згідно з п.1 постанови КМУ від 28.12.2011р. №1381 установлено, що розміри пенсій особам з інвалідністю внаслідок війни, обчислені відповідно до статті 27 та частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, статей 13 і 21 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з урахуванням індексації пенсії на визначений щороку Кабінетом Міністрів України коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, збільшуються на 25 відсотків.

Положення п.10 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168 слід визнати спеціальною нормою права відносно п.1 постанови КМУ від 28.12.2011р. №1381 як однопредметного рівносильного акту права, прийнятого пізніше у часі.

Звідси випливає, що на відміну від норм постанови КМУ від 16.02.2022р. №118 приписи постанови КМУ від 24.02.2023р. №168 містять імперативне застереження, котре унеможливлює збільшення такого платежу як індексація пенсії на 25% у разі, коли арифметичне значення загального підвищення пенсії за рахунок застосування процедури індексації перевищує - 1.500,00грн.

Таким чином у спірних правовідносинах Управлінням правомірно станом на 01.03.2022р. було збільшено на 25% у порядку п.1 постанови КМУ від 28.12.2011р. №1381 і основний розмір пенсії заявника, і суму індексації пенсії відносно до постанови КМУ від 16.02.2022р. №118.

У силу приписів п.10 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168 суб`єкт владних повноважень станом на 01.03.2023р. не мав правових підстав для вчинення аналогічних управлінських волевиявлень, адже сума індексації пенсії була розрахована у розмірі максимально допустимого обмеження - 1.500,00грн.

При цьому, на виконання норм постанови КМУ від 24.02.2023р. № 168 з 01.03.2023 основний розмір пенсії заявника було проіндексовано з урахуванням коефіцієнту збільшення 1,197 у межах максимального значення за п.10 постанови КМУ від 24.02.2023р. №168 - 1.500,00грн.

Отже, основний розмір пенсії заявника станом на 01.03.2023р. було проіндексовано з урахуванням коефіцієнту збільшення 1,197 із збільшенням на 25%.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 10 Постанови №168 розмір збільшення пенсії в результаті застосування індексації не може перевищувати 1500 гривень.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обчислення пенсії заявника станом на 01.03.2023 року було здійснено Управлінням у відповідності до норм та вимог чинного законодавства.

Щодо правомірності обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, колегія суддів зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові по справі №620/3297/18 від 06.12.2022 дійшов наступного правового висновку.

"Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, що не відповідає статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ) прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI."

Такий правовий висновок міститься також у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19.

Відповідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У спірних правовідносинах пенсійним органом при проведенні перерахунку пенсії заявника станом на 01.03.2023 року у порядку постанови КМУ від 16.02.2022р. №118 та постанови КМУ № 168 застосовано обмеження її максимальним розміром.

Станом на 01.03.2023 року розмір пенсії заявника обчислений Управлінням у сумі 22254,11 грн. (13675,30 грн. основного розміру як 80% від суми грошового забезпечення 17094,12 грн. + 8578,81 грн. індексація та надбавки).

При цьому, сума пенсії до виплати була визначена Управлінням у 20930,00 грн. із застосуванням обмеження максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Як наслідок, колегія суддів вважає, що відповідачем протиправно застосовано обмеження максимальним розміром пенсії після проведення перерахунку пенсії, отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, колегія суддів вважає, що положення ст.382 КАС України в частині обтяження учасника справи обов`язком подати звіт про виконання рішення суду (безвідносно до події одержання позивачем виконавчого листа та стану виконавчого провадження) не повністю узгоджуються з положеннями Закону України «Про виконавче провадження», який за загальним правилом вимагає одержання позивачем виконавчого листа та подання цього документа до державного виконавця (приватного виконавця).

Тому випадок застосування судом згаданого вище правового механізму слід вважати виключенням із загального правила, котрий повинен мати вагомі причини.

Судом існування таких причин не виявлено.

Отже, суд першої інстанції правомірно не знайшов підстав для застосування у даному конкретному випадку приписів ст.382 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що необхідно визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження граничним (максимальним) розміром пенсії ОСОБА_1 під час перерахунку пенсії з 01.03.2023 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) провести з 01.03.2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) без обмеження граничним (максимальним) розміром.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.08.2023 року по справі №520/10575/23 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.08.2023 по справі № 520/10575/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва В.А. Калиновський