Справа № 420/12861/22
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/12861/22
Перша інстанція: суддя Андрухів В.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.

при секретарі: Шатан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 8 червня 2023р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

У С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2022р. ТОВ «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» звернулося до суду із позовом до Львівської митниці, у якому просило:

- визнати противоправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900045/1 від 28.03.2022р.;

- визнати противоправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2022/000264 від 28.03.2022р..

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що під час переміщення товару через митний кордон України декларантом позивача ТОВ «ОТОМАН» до Львівської митниці подана митна декларація з визначеною декларантом вартістю товару. Проте, за результатами митного оформлення митним органом 28.03.2022р. прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за №UA209000/2022/900045/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2022/000264.

Позивач із вказаними рішеннями митного органу не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що порушують його права та інтереси, оскільки документи, подані декларантом для митного оформлення товару за ціною контракту, відповідають вимогам ст.53 МК України, є належними та допустимими і підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх дані піддаються обчисленню.

Позивач вважає, що вказане свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність таких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в бік збільшення за другорядним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 8 червня 2023р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900045/1 від 28.03.2022р..

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2022/000264 від 28.03.2022р., складену Львівською митницею.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь ТОВ «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» судові витрати у розмірі 4 962грн..

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення митного органу є необґрунтованими, не доведеними та прийняті з порушенням законодавства України.

Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що на підставі Контракту за №12/22 від 9.03.2022р., укладеного між ТОВ «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» (Покупець) та Фірмою «GoldDen Denys Kostiukov» (Польща) (Постачальник), на адресу ТОВ «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» було здійснено поставку товару «морква свіжа» (т.1 а.с.48-58).

25.03.2022р. декларантом позивача - ТОВ «ОТОМАН» була подана електронна митна декларація за №UA209170/2022/018325 з метою митного оформлення імпортованого товару за Контрактом №12/22 (т.1 а.с.38-39).

У графі 31 Митної декларації вказаний опис товару 1: морква свіжа, у сітках 2 160шт., на 22 дерев`яних палетах, врожай 2021р.. Призначена для громадського харчування. Торговельна марка: немає даних. Виробник: GoldDen Denys Kostiukov. Країна виробництва: Польща.

Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною контракту.

Для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією №UA209170/2022/018325 декларант надав наступні документи:

- рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №16/03/2022 від 23.03.2022р.;

- автотранспортна накладна б/н від 23.03.2022р.;

- фітосанітарний сертифікат EU/PL/1060660 від 23.03.2022р.;

- сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № PL/MF/AS 0252421 від 23.03.2022р.;

- загальна декларація прибуття 22UA74Z4 від 24.02.2022р.;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) №12/22 від 9.03.2022р.;

- договір про надання послуг митного брокера за №11/06-20 від 11.06.2020р.;

- інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) 8281837.

28.03.2022р. Львівською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за №UA209000/2022/900045/1 за митною декларацією №UA209170/2022/018325 (т.1 а.с.34-35).

У рішенні про коригування заявленої митної вартості товарів зазначено, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. У контракті №12/22 від 9.03.2022р. п.3 «Умови платежу» у п.3.1 вказано, що оплата за товар здійснюється покупцем за однією з наступних умов: 100% від вартості партії товару у якості передоплати; 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД. У п.3.2 цього ж контракту вказано: якщо в товаросупровідних документах та/або інвойсі або в інших документах, що стосуються поставки товару, яка здійснюється відповідно до певного інвойсу не зазначено умов оплати поставки такого товару, то оплата здійснюється у відповідності до ч.2 пункту 3.1. Проте в комерційному інвойсі від 23.03.2022р. за №16/03/2022 в графі термін оплати зазначена дата оплати 14.02.2022р., але декларантом не надано платіжного документу. У п.4.6 контракту зазначено, що товар поставляється окремими партіями на підставі і відповідно до замовлень покупця, в якій має бути вказано «умови поставки/місце поставки, реквізити контракту, номер і дата замовлення, найменування постачальника і покупця, найменування товару, кількість товару, вага товару», зазначений документ до митного оформлення не подавався. У п.7.1 та 7.2 «у вартість товару включається вартість тари, упаковки і маркування», проте, у комерційному інвойсі та в інших товаросупровідних документах відсутні дані щодо складових вартості товару, таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень ч.21 ст.58 Митного кодексу.

В CMR б/н від 23.03.2022р. у гр.22 відсутні підписи відправника. Також в графі 44 митної декларації вказано зовнішньоекономічний контракт за кодом 4104 «Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів», а також в полі електронного інвойсу «виробник товару» виробником зазначено відправника, хоча в жодному з поданих до митного оформлення документів не зазначено відомості про виробника, а також з відкритих джерел а саме з ресурсу www.owg.pl у розділі класифікація діяльності підприємства немає виду діяльності вирощування чи виробництво с/г культур, а тільки продаж. Отже немає жодних підтверджень, що відправник є виробником товару.

Декларанту була скерована вимога про надання таких документів: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вказану вимогу декларантом надіслано: прас-лист №16/03/2022, який адресований ТОВ «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ», містить асортимент товару згідно з інвойсом, що суперечить суті прайс-листа, який має бути адресовано необмеженій кількості потенційних покупців. Даний «прайс-лист» містить суб`єктивний характер і не дає можливості зробити висновки щодо об`єктивних умов визначення ціни при здійснені зовнішньоекономічної операції. У експортній декларації країни відправлення 22PL341010E0084200 від 23.03.2022р. вказано вартість товару 20446 PLN, що в перерахунку по кусу митному, який зазначений на web ресурсі www.money.pl становить 4 556,5EUR, яка відрізняється від вартості товару, зазначеної в комерційному інвойсі від 23.03.2022р. за №16/03/2022.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, Львівська митниця не визнала заявлену митну вартість.

Так, митним органом вказано, що неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме: методу 2а (ст.59 МК України). Застосовано метод 2б (ст.60 МК України).

На підставі вказаного, 28.03.2022р. Львівською митницею оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA209170/2022/000264 (т.1 а.с.36-37).

Не погодившись з висновками митного органу про наявність розбіжностей в поданих товариством для митного оформлення документах, вважаючи оскаржувані рішення протиправними, та таким, що не ґрунтуються на вимогах митного законодавства та підлягають скасуванню, ТОВ «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» звернулося в суд із відповідним позовом. Перевіряючи правомірність прийняття спірних рішень, з урахуванням підстав, з якими позивач просить визнати їх протиправними та незаконними, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями п.23,24 ст.4 МК України встановлено, що митне оформлення це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

На підставі приписів Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст.49 МК України, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

За змістом ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст.52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Водночас, відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.

В той же час, відповідно до ч.5,6 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як визначено в ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів. При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Тобто, наведені приписи зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У свою чергу, не наведення відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція викладена Верховним судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015р. у справі за №21-127а15, від 30.06.2015р. у справі за №21 -591 аі5 (814/283/14), Верховним Судом, зокрема, постановах від 20.02.2018р. за №826/997/16, від 20.02.2015р. за №826/8799/16, від 17.04.2018р. за №815/329/17, від 14.09.2018р. за №821/1617/17.

Що стосується доводів апелянта щодо платіжного документу про сплату вартості Товару, то судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та як встановлено вище, що між постачальником Товару - «GoldDen Denys Kostiukov» та позивачем укладено контракт на поставку сільськогосподарських товарів за №12/22 від 9.03.2022р.. Постачальником та позивачем як сторонами Контракту було обрано таку умову оплати Товару, яка передбачена абз.2 п.3.1 Контракту, а саме: оплата 100% вартості Товару у якості передоплати. Так, в інвойсі за №16/03/2022 від 23.03.2022р., який був доданий Декларантом до МД, та на підставі якого здійснювалося декларування Товару, вказано, що Товар вже сплачено (в Інвойсі є позначка «paid», що перекладається з англійської як «сплачено»).

Сплата Товару здійснювалась на підставі рахунка-проформи за №02/03/2022 від 10.03.2022р.. Проформа була надана до банку, в якому обслуговується позивач, у якості обґрунтування необхідності здійснити транскордонний валютний переказ. Проформа була сплачена шляхом здійснення банківського валютного переказу, що підтверджується платіжним доручення (SWIFT) №EFF002 від 11.03.2022р..

Отже, Постачальником було виставлено Проформу на суму 67 940євро, яка була сплачена позивачем повністю, що підтверджує платіжне доручення на суму 67 940євро.

Проформою передбачається, що позивачем передплачено поставку таких товарів:

- 86 000кг (нетто) червоного буряку за ціною 0,31євро за кілограм, вартістю 26 660євро;

- 86 000кг (нетто) цибулі за ціною 0,26євро за кілограм, вартістю 22 360євро;

- 86 000кг (нетто) моркви за ціною 0,22євро за кілограм, вартістю 18 920євро.

Проформою передбачено, що кожна позиція з вищезазначеного списку товарів буде доставлятися чотирма партіями, тобто 86 000кг моркви доставлятиметься до України (СРТ Львів) чотирма вантажними автомобілями по, приблизно, 21 500кг моркви в кожній за ціною 0,22євро за кілограм, загальною вартістю 4 730євро за кожну партію. Відповідно до Інвойсу до вантажного автомобіля завантажили 21 600кг моркви, тому вартість цієї партії Товару, виходячи з ціни 0,22євро за кілограм, склала 4 752євро.

Платіжним доручення передбачається, що 11.03.2022р. на розрахунковий рахунок Постачальника було переведено 67 940євро (графа 32А) згідно з Контрактом у якості передплати за овочі відповідно до інвойсу-проформи (Проформа) за №02/03/2022 від 10.03.2022р. (графа 70).

Отже, беручи до уваги вищезазначене, судова колегія вважає, що позивачем доведено, що ним було фактично сплачено саме 4 752євро за Товар, який поставлявся за передплатою на умовах поставки СРТ Львів за ціною 0,22євро за кілограм, тобто за ціною, яка була вказана в Інвойсі, та яка була заявлена Декларантом як митна вартість Товару, яка в подальшому була відкоригована в бік збільшення митним органом.

Що стосується вказаного в Інвойсі строку оплати Товару - 14.02.2022р., суд бере до уваги, що це є опискою, адже взагалі Контракт був укладений пізніше, а саме 9.03.2022р. До моменту укладення Контракту, передплат на підставі нього зроблено не було. Як зазначалося вище, за Товар було сплачено саме 11.03.2022р., що підтверджує платіжним дорученням.

Судова колегія вважає, що вищезазначена описка є суто технічною і жодним чином не впливає на визначення митної вартості.

Що стосується посилань апелянта на ненадання Декларантом замовлення до митного оформлення, то судова колегія зазначає таке.

Як вбачається із контракту, а саме у п.4.6 Контракту зазначено, що Товар поставляється окремими партіями на підставі і відповідно до Замовлень Покупця, які направляється Покупцем Постачальнику електронною поштою. Замовлення не складаються у вигляді окремого документу, замовлення це текстове повідомлення, яке надсилається електронною поштою, в якому узгоджуються умови та номенклатура поставки, та за підсумками такого листування, відповідно до п.4.8 Контракту, складається інвойс, який підтверджує замовлення та відображає усі необхідні дані стосовно певної поставки товару. У випадку постачання товарів за Контрактом для його сторін замовлення виконує виключно інформаційну та погоджувальну функції, з точки зору документа, який має юридичну значущість, замовлення сторонами Контракту не розглядається. Юридично значущим документом є інвойс, який закріплює підсумки перемовини щодо поставки певної партії товару та відображає дані щодо такої поставки повною мірою.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в нормах МК України взагалі не згадується такий документ, як замовлення, або подібний до нього за сутністю, але митний орган визначив ненадання замовлення як підставу винесення рішення про коригування, хоча ч.5 ст.53 МКУ передбачено, що митному органу забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті, а саме в ч.2-4 ст.53 МК України. Тобто, митний орган не мав права вимагати від Декларанта та позивача такий документ, як замовлення.

Стосовно відсутності даних про вартість упаковки, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до розділу А.9 умов CPT Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки).

Відповідно до п.7.2 Контракту обов`язок упаковки і маркування Товару покладений на Постачальника. Витрати з пакування та маркування товару покладаються на Постачальника. Ці витрати закладаються самостійно Постачальником у вартість товару і додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають.

Отже, відповідно до умов зазначеного Контракту обов`язок пакування покладається на Постачальника товару та при постачанні Товару витрати з пакування закладалися Постачальником самостійно до вартості Товару і додатковому відшкодуванню з боку позивача не підлягали.

Згідно зовнішньоекономічного договору ціна Товару вже включає в себе вартість упаковки та маркування, позивачем жодних витрат на пакування понесено не було, а тому за приписами ч.10 ст.58 МК України ці складові не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості.

Стосовно того, що в комерційному інвойсі та в інших товаросупровідних документах відсутні дані щодо складових вартості товару та твердження, що відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та вони не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень ч.21 ст.58 МК України, то судова колегія зазначає, що чинними національними або міжнародними нормативно-правовими актами не закріплено форму або вимоги до складання інвойсів в частині того, що в них мають бути окремо відображені складові митної вартості товару.

До того ж митним органом не конкретизовано, про які складові йде мова та яким чином на визначення митної вартості впливає той факт, що ці складові не були згадані в інвойсі та товаросупровідних документах з огляду на те, що сторонами Контракту обрано умову поставки Товару СРТ, яка передбачає включення всіх складових митної вартості Товару до його ціни. Проте, дані стосовно всіх складових вартості Товару, які мають вплив на визначення митної вартості, зазначені в Контракті, який надавався до митного оформлення, та з яким відповідач ознайомлений. Так, п.4.2 Контракту визначено, що умовою поставки є СРТ, що значить, що доставку до місця призначення та усі додаткові, пов`язані з доставкою, у тому числі експортні платежі в країні відправлення, витрати сплачує Постачальник; п.4.4 Контракту передбачено, що обов`язок та витрати з транспортування Товару до порту/місця відправки такого Товару, відповідно до обраної умови поставки, покладаються на Постачальника; п. 4.5 Контракту передбачено, що обов`язок та витрати з навантаження/вивантаження Товару, що пов`язані з транспортуванням такого Товару до порту або іншого місця ввезення на митну територію України покладаються на Постачальника; п.7.2 Контракту передбачено, що обов`язок упаковки і маркування Товару покладений на Постачальника, витрати на матеріали та роботи з пакування та маркування Товару покладаються на Постачальника.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що позивач жодним чином не впливає на форму інвойсів, які складає Постачальник. Постачальник самостійно вирішує, що в ньому вказувати.

Позивач не може нести відповідальність за незазначення Постачальником ще й в інвойсі, окрім Контракту, даних щодо складових митної вартості Товару.

Позиція стосовно включення вартості пакування до митної вартості викладена у рішеннях Верховного Суду від 6.03.2018р. у справі за №815/3142/17, від 16.07.2020р. у справі за №804/3632/17.

Що стосується посилань митного органу у рішенні на відсутність у CMR у гр.22 та 23 підписів відправника та перевізника, то колегія суд зазначає таке.

Відповідно до ст.6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 року) вантажна накладна містить такі дані: a) дата і місце складання вантажної накладної; b) ім`я та адреса відправника; c) ім`я та адреса перевізника; d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; e) ім`я та адреса одержувача; f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; i) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції.

У випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані: a) заява про те, що перевантаження забороняється; b) платежі, які відправник зобов`язується сплатити; c) сума платежу, що підлягає сплаті при доставці; d) декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника; e) інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу; f) погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення; g) перелік документів, переданих перевізнику.

Сторони можуть внести у вантажну накладну будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають корисною.

Відповідно до ч.1 ст.5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 року) вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена вантажна накладна. Перший примірник передається відправнику, другий супроводжує вантаж, а третій залишається у перевізника.

Отже, відповідно до наведених вище положень Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, ані відправник, ані перевізник не мають обов`язку проставляти на вантажній накладній (CMR) свої підписи або штампи. Відповідно до ст.5 згаданої Конвенції достатньо внести надруковані підписи сторін договору перевезення. До того ж, у вантажній накладній наявний штамп перевізника. Таким чином, відправником та перевізником Товару не було порушено правил заповнення вантажної накладної (CMR).

Стосовно доводів відповідача про те, що в полі електронного інвойсу «виробник товару» виробником зазначено відправника, хоча в жодному з поданих до митного оформлення документів не зазначено відомості про виробника, отже немає жодних підтверджень, що відправник є виробником товару, то судова колегія зазначає наступне.

Як встановлено під час судового засідання в апеляційному суді, що позивачем здійснювалася закупівля Товару безпосередньо у Постачальника, який в ході співробітництва ідентифікував себе саме в якості виробника Товару.

Позивачем не проводилася перевірка стосовно реєстрації тих чи інших видів діяльності Постачальника у відповідних реєстрах країни реєстрації Постачальника, адже відносини між Постачальником і державними органами/установами його країни реєстрації жодним чином не впливають на належне виконання ним умов Контракту.

На підтвердження походження Товару Постачальником було надано фітосанітарний сертифікат та сертифікат походження Товару, які були додані до МД.

Також, митним органом не обґрунтовано, яким чином на визначення митної вартості товару впливає той факт, що відправник певного товару може не бути його виробником.

Так, у рішенні про коригування митної вартості не обґрунтовано, яким чином зазначення Контракту за кодом 4104, а не за будь-яким іншим кодом, впливає на визначення митної вартості Товару та на необхідність коригування заявленої Декларантом митної вартості.

Тому вказаний довід відповідача, як підстава для коригування митної вартості товару, судова колегія вважає необґрунтованим.

Стосовно доводів митниці про те, що зазначена у прайс-листі Постачальника цінова пропозиція є суб`єктивною (орієнтована безпосередньо на позивача) та не адресована необмеженій кількості заінтересованих покупців, слід зазначити наступне.

Судова колегія зазначає, що митним органом не навів жодного нормативно-правового акту, яким би була закріплена форма прайс-листа та вимоги щодо його змісту, а тому не можна однозначно трактувати наданий Постачальником прайс-лист як такий, що був складений виключно для позивача. Зі змісту прайс-листа лише вбачається, що він був направлений на ім`я позивача та стосується ціни певного виду продукції Постачальника. Водночас, відповідач не довів, що цей прайс-лист відрізняється від усіх інших, які надаються Постачальником на ім`я інших покупців.

Що стосується доводів апелянта про те, що в Експортній декларація відображена інша ціна Товару, ніж в Інвойсі, то колегія суддів зазначає, що позивач жодним чином не впливає на дані, які вносяться до експортної декларації Постачальника.

При цьому, судова колегія враховує, що зазначена постачальником в експортній декларації вартість товару у польських злотих у перерахунку на евро є меншою, ніж зазначена вартість товару в комерційному інвойсі. Отже, вказана невідповідність за логікою могла бути лише підставою для зменшення позивачу заявленої митної вартості товару, а не для її збільшення.

На підставі вказаного, судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ТОВ «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» та скасування спірних рішень митного органу.

При цьому, дослідивши надані позивачем документи, які ним подавалися під час митного оформлення товарів, апеляційний суд встановив, що з них вбачається ідентифікація товару, його числові значення, вартість, чим спростовується висновок митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товару за заявленою позивачем митною вартістю, тобто за ціною договору, необхідність у витребуванні додаткових документів та у застосуванні другорядних методів визначення митної вартості товарів.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 8 червня 2023р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 2 листопада 2023р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко