Справа № 335/4466/23
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2023 року м. Дніпросправа № 335/4466/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бендес А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22.06.2023 року (суддя Мінаєв М.М., м. Запоріжжя, повний текст ухвали складено 22.06.2023 року) в справі №335/4466/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

25.05.2023 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області (далі по тексту - відповідач) в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БАА № 453346 від 01.04.2023 року «Про накладання на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень 00 коп., за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП».

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22.06.2023 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги апелянт обґрунтував тим, що оскаржувана постанова від 01.04.2023 року серії БАА № 453346 не отримана ним під час її складання, про неї дізнався пізніше, після ознайомлення з матеріалам справи при оскарженні іншої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Апелянт вказував, що суд першої інстанції спочатку поновив пропущений строк на оскарження постанови, врахувавши поважні підстави, а після цього зазначив, що строк на оскарження було пропущено, хоча рішення суду про поновлення пропущеного строку вже було ухвалене і ніким не скасоване. Апелянт вказував, що 13.04.2023 року він сплатив штраф за оскаржуваною постановою через застосунок «Дія» і з цього випливає, що ОСОБА_1 знав про існування та зміст оскаржуваної постанови 13.04.2023 року. Проте, відсутні будь-які докази, які підтверджують, що ОСОБА_1 ознайомився з повним текстом постанови поліції. Відповідно до положень ст. 258 КАС України постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Але ОСОБА_1 другий екземпляр постанови, що датована 01.04.2023 року, вручено не було, доказів про вручення другого екземпляру позивачу постанови відповідачем суду не надано. Апелянт наголошував, що ознайомився з текстом постанови серії БАА №453346 від 01.04.2023 року лише після ознайомлення з іншою справою у Хортицькому районному суді м. Запоріжжя № 337/2438/23 НП 3/337/1009/2023 та вже після цього дізнався про існування двох різних за своєю суттю та змістом постанов поліції з однаковою датою прийняття та однаковою серією та номером щодо однієї і тієї ж події, що трапилася. Апелянт вказував, що відповідно до ст.ст. 251, 252КУпАГІ доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, шо мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, залишаючи без розгляду позов ОСОБА_1 , виходив з того, що позов подано до суду з пропущенням десятиденного строку, передбаченого для звернення до суду у разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення. Також судом першої інстанції вказано, що 01.04.2023 року о 11 год. 20 хв. інспектором 2-го взводу 1-ї роти 1-го батальйону УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Шевченко Євгеном Анатолійовичем, за фактом того, що ОСОБА_1 здійснено зупинку ближче 10 метрів до пішохідного переходу, при цьому він не мав права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху, винесено постанову. Постановою на ОСОБА_1 був накладений штраф за ч. 2 ст. 126 КУпАП у розмірі 3400,00 грн. Постанова містить підписи особи, яка її склала, та підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, тобто ОСОБА_1 , у графах щодо роз`яснення прав, передбачених ст. 268 КУпАП, строку оскарження постанови за ст. 289 КУпАП, та щодо отримання копії постанови. Відповідач надав відомості про те, що згідно обліків ІПНП призначений цією постановою штраф був сплачений 13.04.2023 року. Суд першої інстанції вказував, що позивач в судовому засіданні пояснив, що він не може точно пояснити, підписував чи не підписував постанову, копію якої надав відповідач у відповідь на ухвалу про витребування доказів, оскільки під час з`ясування обставин зупинки вказаного у постанові транспортного засобу 01.04.2023 року між ним та працівниками поліції відбулось емоційно напружене спілкування. ОСОБА_1 підтвердив, що 13.04.2023 року сплатив штраф за оскаржуваною постановою, про реквізити якої дізнався через мобільний додаток «Дія», оскільки не бажав, щоб штраф автоматично подвоївся. Про існування і зміст оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався не пізніше 13.04.2023 року. Чітких і переконливих пояснень, з яких причин ОСОБА_1 не оскаржив постанову від 01.04.2023 року, принаймні протягом десяти днів після 13.04.2023 року, а оскаржив її лише після того, як щодо нього був складений протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП за повторне керування транспортним засобом без відповідного права, суду не надав.

Встановлено, та не заперечується сторонами по справі, що 01.04.2023 року інспектором 2-го взводу 1-ї роти 1-го батальйону УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Шевченком Є.А. відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії БАА № 453346 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У матеріалах справи наявна копія постанови, на якій наявна відмітка про її отримання ОСОБА_1 01.04.2023 року, наявні його власноручні підписи.

Управління патрульної поліції в Запорізькій області надало інформацію, що ОСОБА_1 сплатив 13.04.2023 року 3400,00 грн. штрафу, накладеного постановою серії БАА № 453346. У апеляційній скарзі ОСОБА_1 погоджується про оплату суми штрафу 13.04.2023 року та обізнаність з постановою 13.04.2023 року, якою такий штраф було застосовано.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявні докази, які підтвердили отримання оскаржуваної постанови. У графі 9 постанови серії БАА № 453346 «копію постанови мною отримано» наявний підпис про отримання копії постанови.

Адміністративний позов про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення подано до суду 25.05.2023 року, що підтверджується відбитком вхідного штампа.

Позивач вказує, що про існування постанови дізнався після ознайомлення з іншими матеріалами справи, до позову долучає копію постанови серії БАА № 453346 іншого змісту.

На запит суду, Управлінням патрульної поліції в Запорізькій області було повторно надано копію постанови від 01.04.2023 року серії БАА № 453346 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, де наявна відмітка про отримання її копії ОСОБА_1 .

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачене оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення з врахуванням порядку та строку встановленого цим же Кодексом.

Згідно з частин 1 та 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачене оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення з врахуванням порядку та строку встановленого цим же Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частина друга статті 44 КАС України покладає учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі строками.

У пункті 41 справи «Пономарьов проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що: «Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків».

Як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. Строки звернення до адміністративного суду з апеляційною скаргою обмежуються у часі, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У постанові від 18.01.2023 року у справі № 160/6211/21 Верховний Суд сформував правову позицію та вказав, що встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень. Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Позивач по справі у апеляційній скарзі не наводить підстави, які заважали йому вчасно звернутись до суду у відведений строк. Підстави для поновлення строку звернення до суду мають бути безпереборними.

В ухвалі від 18.09.2020 року у справі № 11-119сап20 Велика Палата Верховного Суду вказує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Суд враховує, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови 01.04.2023 року, 13.04.2023 року сплати суму штрафу накладеного постановою серії БАА № 453346, тобто мав обізнаність про існування постанови та накладення на нього штрафу, а звернувся до суду з позовом 25.05.2023 року, тобто у строк більший ніж десять днів після винесення оскаржуваної постанови 01.04.2023 року. Норма статті 289 КУпАП має імперативний характер та встановлює, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З огляду на обставини справи, позовна заява була залишена без розгляду судом першої інстанції у сукупності обставин. Встановлено, що позивач порушив строк звернення до суду, порушення строку звернення з позовом, суд встановив після відкриття провадження у справі.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно з ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

У разі встановлення порушення строку звернення до суду і якщо надані пояснення позивача, будуть визнані судом безпідставними, суд залишає позов без розгляду.

За вищевказаних обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми процесуального права.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат, здійснених стороною по справі, у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 312, п. 1 ч. 1 ст. 315, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22.06.2023 року у справі №335/4466/23 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова