Справа № 400/9621/23
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 р. Справа № 400/9621/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В.,розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,
про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач, ГУ ПФУ), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком показника середньої заробітної плати в України, з якої сплачено страхові внески, обчисленого як середній показник за 2014 2016 роки;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії 23.05.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 23.05.2023 року перерахунок та виплату з урахуванням раніше здійснених виплат, призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленого як середній показник за 2020, 2021, 2022 роки;

- ззобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії 23.05.2023 року, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою від 07.08.2023 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 23.05. 2023 року вона отримала право на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), і для призначення пенсії за віком 23.05.2023 року подала ГУ ПФУ відповідну заяву, про бажання при розрахунку пенсії за віком врахувати середню заробітну плату по Україні за 2014 2016 роки позивач не заявляла. Пенсію за вислугою років позивач не отримувала, оскільки з 16.08.2010 року звільнилася (у трудовій книжці у запису № 5 зазначено дата останнього дня роботи 16.08.2010 року), та за 3 робочих дня з 21.08.2010 року знову прийнята на роботу вчителем у школу, де працювала до звільнення.

На думку позивача. ГУ ПФУ протиправно застосовано середній показник за 2014 2016 роки та протиправно було відмовлено їй у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії 23.05.2023 року .

Відповідач надав відзив на позов, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що 17.08.2010 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788), а з 23.05.2023 року позивача переведено на пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 за заявою.

У цьому випадку має місце переведення з одного виду пенсії на інший, а не призначення нового виду пенсії. Тому підстав для застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленого як середній показник за 2020, 2021, 2022 роки відповідач не має. Позивачу вже призначалась пенсія за вислугу років, тому вона не має права на отримання грошової допомоги відповідно до 71 Прикінцевих положень Закону № 1058.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач у період з 15.08.1984 року по 05.09.1985 року працювала вчителем української мови та літератури у Березнегуватській вечірній середній школі; у період з 05.09.1985 року по 16.08.2010 року вихователем групи подовженого дня, вчителем географії у Березнегуватській середній загальноосвітній школі 1-3 ст., звільнена у в зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років; з 21.08.2010 року по цей час вчитель географії Березнегуватській середній загальноосвітній школі 1-3 ст., яка на даний час має назву «Березнегуватський ліцей Березнегуватської селищної ради Миколаївської області».

За наявності спеціального стажу більше 25 років позивачка звільнилася 16.08.2010 року і відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788 звернулася до органу пенсійного фонду за призначенням мені пенсії за вислугою років. Але 21.08.2010 року знову була прийнята на роботу до Березнегуватської ЗОШ І ІІІ ступенів вчителем географії, тому пенсію не отримувала.

За досягнення 60 років, 23.05.2023 року, маючи страховий стаж 42 роки 05 місяців 15 днів, позивачка отримала право на пенсію за віком відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 26 Закону № 1058, та відповідно із п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону, при призначенні пенсії за віком, має право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення.

23.05.2023 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

З 23.05.2023 року відповідачем призначено пенсію у розмірі лише 4714,76 грн., з яких 4 463,60 грн. основний розмір пенсії та 251,16 грн. доплата за понаднормовий стаж 12 років.

На звернення позивача щодо порядку нарахування пенсії та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій отримала в електронному варіанті лист відповідача, датований 05.07.2023 року, з якого дізналася, що відповідно до Закону № 1058 переведено з пенсії за вислугою років на пенсію за віком, розмір пенсії розрахований із застосуванням середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014 2016 роки, з врахуванням заробітної плати з 01.07.2000 року по березень 2023 року за даними персоніфікованого обліку; коефіцієнт страхового стажу складає 0,42417, індивідуальний коефіцієнт зарплати 1,42108; та про відмову у виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10 місячних пенсій.

Вважаючи відмову відповідача неправомірною, позивачка звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Абзацом 1 п. 16 Прикінцевих положень Закону №1058 встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються у частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

У ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Інших видів пенсій цим законом (№ 1058) не передбачено.

Статтею 10 Закону № 1058 визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 3 ст. 45 Закону № 1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового, стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 Закону № 1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії може бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом 1058.

У даному випадку мало місце призначення іншого виду пенсії, за іншим законом № 1788, за призначенням пенсії за віком за Законом № 1058 позивач звернулась вперше.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Тому розрахунок пенсії позивача повинний проводиться за законом, який діяв станом на 23.05.2023 року.

Згідно ч. 2 ст. 40 Закону № 1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп - Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; Ск сума коефіцієнтів зарплати (доходу) за кожний місяць; К страховий стаж за місяці, що враховані для визначення коефіцієнта зарплати(доходу) застрахованої особи.

Пенсійним фондом України встановлено усереднений показник заробітної плати для обчислення пенсій за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020 2022 роки , який складає 12236,71 грн. (10340,35 грн. + 12993,56 грн. + 13376,21 грн. = 36710Д2 грн. : 3).

Верховний Суд України у постанові від 29.11.2016 року у справі №133/476/15- а (№21-6331) висловив правову позицію стосовно того, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії; а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1058.

Вказана правова позиція підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року у справі № 876/5312/17.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону № 1058, суд зазначає наступне:

Згідно п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 (далі Порядок № 1191).

Пунктом 2 Порядку № 1191 визначено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров2я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.

Відтак право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, мають особи:

1) яким призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058 після 01.10.2011 року;

2) які на день досягнення пенсійного віку працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» «ж» ст. 55 Закону № 1788;

3) які мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на вищезазначених посадах;

4) які до призначення пенсії за віком не отримували будь-якої пенсії.

Згідно із записами у трудовій книжці позивача, вона має спеціальний стаж роботи, оскільки весь час працювала в закладі комунальної форми власності (у школі), та має необхідний страховий стаж 42 роки, пенсію до 23.05.2023 року не отримувала.

Відповідно до п. 7 Порядку № 1191, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

З аналізу наведених норм права можливо зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «є» «ж» ст. 55 Закону № 1788, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком будь-якого іншого виду пенсії.

Отже, враховуючи, що позивачка працювала у школі вчителем, до цього не отримувала будь-яку пенсію, суд зазначає, що ОСОБА_1 станом на дату призначення пенсії за віком відповідала вищевказаним критеріям, а тому має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Тому відповідачем було протиправно відмовлено позивачу у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд також вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими ч. 2 ст. 9 КАС України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком показника середньої заробітної плати в України, з якої сплачено страхові внески, обчисленого як середній показник за 2014 2016 роки.

3. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії 23.05.2023 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) здійснити з 23.05.2023 року перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленого як середній показник за 2020, 2021, 2022 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії 23.05.2023 року, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесяттри гривні 60 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 31.10.2023 року.

Суддя О.В. Малих