Справа № 320/7281/19
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7281/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів Губської Л.В., Кузьмишиної О.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

27.12.2019 до Київського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дії Головного управління ДФС у Харківській області, які полягали у нарахуванні подвійної суми єдиного соціального внеску за 2017 рік та про зобов`язання відповідача провести перерахунок сум Єдиного соціального внеску належних до сплати позивачу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що нарахування позивачу згідно Вимоги № Ф- 5820-53 від 15.11.2018 року подвійної суми єдиного внеску за 2017 рік у розмірі 11 229,51 грн. є протиправним, оскільки він як фізична особа-підприємець сплачував єдиний соціальний внесок за січень-жовтень 2017 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції зазначив, що виходив з того, що позивач звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік від здійснення незалежної професійної діяльності суду не надав, як і не надано доказів плати єдиного внеску за 2017 рік, внаслідок чого, зробив висновок про недоведеність позивачем обґрунтованості позовних вимог належним, достатніми та допустимими доказами.

13.04.2023 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга позивача на рішення суду першої інстанції.

Позивач вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Крім того, апелянт наголосив, що єдиний соціальний внесок за себе та за своїх найманих працівників позивач сплачував своєчасно, що підтверджено листом відповідача від 04.12.2019, та згідно з цим же листом сума заборгованості вже становила 8448грн.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2023 витребувано справу з Київського окружного адміністративного суду.

14.08.2023 вказана справа надійшла на розгляд до головуючої судді Карпушової О.В.

Відповдіачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому наголошено про правильність висновків суду першої інстанції.

Справу розглянуто у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга позивача є необґрунтованою з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач здійснював професійну адвокатську діяльність на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1496 від 08.12.2017р., виданого на підставі Рішення ради адвокатів Харківської області № 25 від 14.11.2007р.

У період з 05.08.2016р. по 11.10.2017р. позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

З 01.01.2017р. позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, а саме був платником єдиного податку 3 групи.

З 11.10.2017 р. позивач діяльність в якості фізичної особи-підприємця не здійснював, що підтверджується інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того, за реєстраційними даними ITC «Податковий блок» Головного управління ДПС у Харківській області позивач знаходився на обліку з 14.11.2007 року по 11.10.2017 року, як фізична особа - підприємець, та з 25.04.2014 року по 21.12.2017 року, як особа яка здійснює незалежну професійну діяльність - адвокат.

В 2019 році позивачем було отримано від Головного управління ДФС у Харківській області Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15 листопада 2018 року № Ф- 5820-53, якою зобов`язано його сплатити заборгованість по сплаті Єдиного соціального внеску в сумі 11 229 грн 51 коп. (а.с.10, 51).

Нарахування мінімального страхового внеску складають за І квартал 2017 року - 2112,00 грн, за II квартал 2017 року - 2112,00 грн, за III квартал 2017 року - 2112,00 грн, за IV квартал 2017 року - 2112,00 грн.

Позивачу було нараховано 19.04.2017р., 19.07.2017р., 19.10.2017р. єдиний внесок від здійснення підприємницької діяльності за період: за І квартал 2017 року у розмірі 2112,00 грн., за II квартал 2017 року у розмірі 2112,00 грн., за III квартал 2017 року у розмірі 2112,00 грн. відповідно.

Доказів щодо сплати позивачем єдиного внесу за цей період позивач суду не подавав.

Вказані обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами і не є спірними.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги позивача на підставі тих доказів які надали сторони, відповідно до положень ст.308 КАС України.

Нормативно-правове обґрунтування.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України від 08 липня 2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон - №2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону №2464-VI. Абзацом третім частини восьмої цієї статті визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1- частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Статтею 25 Закону №2464-VІ визначено заходи впливу та стягнення, частиною першої цієї статті передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону №2464-VІ орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Форми та строки подання звіту визначені розділом III Порядку Формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міндоходів України від 09.09.2013р. № 455 та зареєстрованого в Мінюсті України 20.09.2013р. за № 1628/24160, що діяв до 30.04.2015р. та розділом III Порядку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015р. № 435 та зареєстрованого в Мінюсті України 23.04.2015р. за № 460/26905, що діє з 30.04.2015р.

У зв`язку з прийняттям Закону України від 4 липня 2013 №406-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку із проведенням адміністративної реформи» функція забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску передана органам доходів і зборів.

Відповідно до п. З розділу VI Наказу №449 від 20.04.2015 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» органи доходів і зборів надсилають платнику вимогу про сплату боргу, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Закону №2464 визначено вичерпний перелік платників єдиного внеску серед яких особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід вія цієї діяльності.

Згідно з п.п 14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України незалежна професійна діяльність - діяльність адвокатів за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більше чотирьох фізичних осіб.

Згідно зі ст. 5 Закону № 2464, обов`язки платників єдиного внеску виникають у осіб, зазначених в п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 з початку провадження такої діяльності.

Статтею 4 Закону № 2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, у тому числі ті. які обрали спрощену систему оподаткування (п.4ч. 1 зазначеної статті); особи, які провадять незалежну професійну діяльність (п. 5 ч. 1 зазначеної статті).

Розділом 6 п.п 1 п.6.7 «Порядку обліку платників податків і зборів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.12.2011 № 1562/20300, (далі - Порядок), для взяття на облік фізична особа, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, у строк 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності, зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим «листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання: заяву за формою № 5-ОПП (додаток 8).

Крім того, згідно п. 13.2 Розділу XII «Порядку», якщо контролюючими органами при здійснені своїх функцій за результатами перевірок та звірок, або на підставі інформації інших державних органів чи відповідних держаних реєстраторів встановлено, що:

-фізична особа зареєстрована, як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, але не перебуває на обліку чи знята з обліку в контролюючому органі, таким органом вживаються заходи, визначені п.п 3, п. 6.8 розділу VI «Порядку» і така особа обліковується в контролюючому органі, як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність з ознакою «платник не подав заяви для взяття на облік».

Відповідно до п.66.1 ст. 66 ПК України та п. 9.1 «Порядку» підстави для внесення змін до облікових даних платників податків, зокрема є: документально підтверджена інформація, що подається платником податків; інформація органів державної реєстрації ( у тому числі, даних відповідних держаних реєстрів).

Законом України від 06.12.2016 № 1774 - VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону № 2464, які набувають чинності 01.01.2017 року, а саме: платниками ЄСВ відповідно до п.4, 5 ч.1 ст.4 Закону №2464 є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які проводять незалежну професійну діяльність.

Крім того, відповідно до п. 291.3 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності застосовується виключно юридичними особами або фізичними особами - підприємцями, застосування спрощеної системи оподаткування фізичними особами, які здійснюють незалежну професійну діяльність, Кодексом не передбачено.

Базою нарахування єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць (п.2 частини першої ст. 7 Закону № 2464).

У разі якщо такими платниками не отримано дохід у звітному році або окремому місяці звітного року, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (абзац другий п. 2 частини першої ст. 7 Закону № 2464).

Висновки суду в межах доводів апеляційної скарги.

Зі системного аналізу вказаних норм слід зробити висновок, якщо фізичні особи які проводять незалежну діяльність, але не перебувають на обліку, або знято з обліку в органах ДФС, то контролюючих орган здійснює аналіз інформації відповідних реєстрів, які оприлюднюються уповноваженими органами, та відомості відповідних реєстрів про реєстрацію незалежної професійної діяльності вносяться в ITC «Податковий блок».

Так, Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 3200 грн., тому розмір мінімального страхового внеску у 2017 році становить 704,00 грн на місяць та 2112,00 грн. на квартал, оскільки сума мінімального страхового внеску у 2017 році розраховується як 22 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на місяць, за який сплачується єдиний внесок.

Позивачу було нараховано 19.04.2017р., 19.07.2017р., 19.10.2017р. єдиний внесок від здійснення підприємницької діяльності у розмірі: за І квартал 2017 року у розмірі 2112,00 грн, за II квартал 2017 року у розмірі 2112,00 грн, за III квартал 2017 року у розмірі 2112,00 грн відповідно.

З 11.10.2017 р. позивач не знаходиться на обліку у податковому органі.

Згідно реєстраційних даних ITC «Податковий блок» Головного управління ДПС у Харківській області позивач знаходився на обліку з 14.11.2007 року по 11.10.2017 року, як фізична особа - підприємець, та з 25.04.2014 року по 21.12.2017 року, як особа яка здійснює незалежну професійну діяльність - адвокат.

Таким чином, позивач мав би сплатити єдиний внесок за три квартали 2017 року, проте, докази щодо сплати таких сум позивач суду не надав.

Відповідно до положень.1 ст.77 КАС України кожна зі сторін має довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

З огляду на вказане та надані апелянтом докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що апелянтом не доведено обґрунтованість його позовних вимог належними, достатніми та допустимими доказами.

Довід апелянта щодо подвійного нарахування ЄСВ також не підтверджено наладженим доказом.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263, п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.М. Кузьмишина