Справа № 644/5749/23
Суддя: Сітало А. К.
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 644/5749/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сітало А.К.,

за участю секретаря Трач М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові, в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області, поліцейського роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кащука Віталія Віталійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Микитюк В.О. звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову серії ЕАС № 7422757 від 29.07.2023 року, яка винесена поліцейським роти №2 батальйону №1 УПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Кащуком В.В., про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. та закрити провадження у справі. Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначено, що 29 липня 2023 року, поліцейським роти №2 батальйону №1 УПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Кащуком В.В., винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 122 КУпАП.

В оскаржуваній постанові зазначено, що водій ОСОБА_1 29.07.2023 року о 22-04 год. під час керування транспортним засобом ACURA MDX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по трасі АД МО7 244 км., не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1. (вузька суцільна лінія), здійснив перетин даної дорожньої розмітки, чим порушив п. 34 Правил дорожнього руху України, а саме порушення вимог розмітки проїзної частини доріг за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що зазначені у постанові обставини не відповідають дійсності. Зазначеного у постанові пункту ПДР він не порушував. Поліцейський йому свого посвідчення не пред`явив. На його прохання надати докази порушення ПДР, поліцейський показав відео з власного мобільного телефону, що є порушенням Інструкції із застосування органами поліції технічних приладів що мають функції фото, кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року. Процедура розгляду справи на відеореєстратор поліцейським не фіксувалася. Також під час розгляду справи було порушено його право на захист. Його клопотання відкласти розгляд справи для залучення захисника поліцейським було проігнороване.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви зазначених в ухвалі Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.08.2023 року, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.09.2023 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Копія даної ухвали разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами та судові повістки про виклик до суду отримана відповідачами 10.10.2023 року, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи.

Сторони та представники сторін в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представником Департаменту патрульної поліції Іваненко О.В. протягом встановленого судом строку, після отримання ухвали про відкриття провадження, надано відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідачів просить у задоволенні позову відмовити у зв`язку з його безпідставністю. В обґрунтування даної позиції зазначено, що складена інспектором поліції постанова є належним та допустимим доказом. Будь-яких порушень під час її складання не допущено. Порушення ПДР було зафіксовано на портативний нагрудний відеореєстратор зазначений у постанові. Проте відеозаписи із нагрудних відеореєстраторів, які були наявні у поліцейського який склав постанову 29.07.2023 року не збереглися. Зазначає, що чинним законодавством не забороняється поліцейському фіксувати правопорушення за допомогою мобільного телефону та долучати відеозапис у якості належного та допустимого доказу до матеріалів справи. Разом з цим, суду не надано і відеозапис з мобільного телефону.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з відсутністю клопотання сторін про інше, відповідно до положень ст. ст. 257-263 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29 липня 2023 року поліцейським роти №2 батальйону №1 УПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Кащуком В.В., винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 122 КУпАП. Відповідно до постанови водій ОСОБА_1 29.07.2023 року о 22-04 год. під час керування транспортним засобом ACURA MDX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по трасі АД МО7 244 км., не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1. (вузька суцільна лінія), здійснив перетин даної дорожньої розмітки, чим порушив п. 34 Правил дорожнього руху України, а саме порушення вимог розмітки проїзної частини доріг за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Суд вважає, що в даному випадку поліцейський Кащук В.В. не є належним відповідачем, з урахуванням позиції зазначеної у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 742/2298/17 від 17.09.2020, а саме, належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу. Тобто, вимоги позову до інспектора не підлягають задоволенню з урахуванням неналежності відповідача.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що висновки відповідача, щодо наявності вини в діях позивача не підтверджені матеріалами справи.

Згідно п.п. 1.1. п.34 ПДР України (вузька суцільна лінія), поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межи смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які виїзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

У зв`язку з тим, що відповідачами не надано доказів, які підтверджують необґрунтованість вимог позивача, суд не може дійти висновку, що позивачем дійсно було порушено ПДР, за обставин зазначених у постанові серії ЕАС № 7422757 від 29.07.2023 року та що поліцейським під час розгляду справи була дотримана передбачена законом процедура, у тому числі і щодо надання можливості позивачу скористатися правовою допомогою.

Щодо посилань представника відповідачів на правомірність фіксування правопорушень поліцейським на власний технічний пристрій, суд зазначає наступне.

Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року містить чіткий перелік пристроїв, за допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними мобільними пристроями.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - водієм ОСОБА_1 було порушено вимоги Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 5 КАС України відповідно до кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 254 Кодексу України про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Відповідно до статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Ст. 280 Кодексу України про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

У справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень, в силу приписів статті 77 КАС України, покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

В розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Слід зазначити, що оскаржувана постанова не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача з приводу неповного з`ясування обставин справи та недоведеність доказами порушення правил дорожнього руху.

Доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7422757 від 29.07.2023 року, не з`ясовано всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення, з посиланням на належні та допустимі докази та наявність вини в діях водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідачем протилежне не доведено, а, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приписами ч. 1 ст. 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішення, постанові або ухвалі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 536 грн.80 коп.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача в позовній заяві навів попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до даного розрахунку вартість професійної допомоги складає 5000 грн.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За приписами ч.ч.3, 4 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Водночас частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано ордер, копії: угоди про надання правничої допомоги б/н від 20.01.2020 року , укладеної між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Ольги Бикової», строк дії якої до 31.12.2020 року, а також адвокатські угоди укладені між ОСОБА_1 та адвокатським бюро « Ольги Бикової» від 31.12.2020 строк дії до 31.12.2021 року, від 31.12.2021 року строк дії до 31.12.2022 року та від 31.12.2023 року строком дії до 31.12.2025 року, відповідно до яких продовжено термін дії угоди від 20.01.2020 року. Разом з цим, адвокатська угода від 31.12.2022 року не містить підпису ОСОБА_1 . Також надано копію адвокатської угоди б/н від 06.08.2023 року укладеної між адвокатським бюро «Ольги Бикової» та адвокатом Микитюк В.О. в даній угоді відсутній підпис адвоката Микитюк В.О.

Інших документів на підтвердження витрат на правничу допомогу суду не надано, а тому у стягненні витрат на правничу допомогу необхідно відмовити.

Суд звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5-10, 77, а України (ред. з 06.07.2005 до 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 2747-IV від 06.07.2005">242-244, 246, 255, 295 КАС України, ст. ст. 9-10, ч. 1 ст. 122, ст. ст. 254, 258, 280 КУпАП, суд

в и р и ш і в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області, поліцейського роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кащука Віталія Віталійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 7422757 від 29.07.2023 року, яка винесена поліцейським роти №2 батальйону №1 УПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Кащуком В.В., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. скасувати.

Провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (юридична адреса: 03048, м. Київ, Солом`янський район, вулиця Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 536 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30.10.2023 року.

Суддя: А. К. Сітало