Справа № 260/4731/23
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2023 року м. Ужгород№ 260/4731/23
15:05 год

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Шестак Н.В.,

за участю сторін:

позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - не з`явився,

відповідач 1: Державна служба України з безпеки на транспорті - представник Білова Олександра Валеріївна,

відповідач 2: Відділ державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби з безпеки на транспорті - представник Білова Олександра Валеріївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, ), Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби з безпеки на транспорті (88006, Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Гагаріна, 38) про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 27 жовтня 2023 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 01 листопада 2023 року .

13 червня 2023 року Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті, якою просить визнати протиправною та скасувати постанову Державної служба України з безпеки на транспорті, відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області № ПШ 008040 від 27 квітня 2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу до Фізичної особи підприємця ФОП ОСОБА_1 у сумі 17 000 грн.

19 червня 2023 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

26 червня 2023 року на виконання вимог ухвали, позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків та позовну заяву у новій редакції, відповідно до якої зазначено відповідачами у справі Державну службу України з безпеки на транспорті та Відділ державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті та просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області ПШ №008040 від 27 квітня 2023року про застосування адміністративно-господарського штрафу до фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_1 у сумі 17000.00 грн.

03 липня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі.

1. Позиції сторін.

Позивач свої позовні вимоги аргументував тим, що постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 008040 від 27.04.2023 року, він отримав 07.06.2023 року, що підтверджується відміткою про отримання на листі Служби. Щодо твердження відповідача про те, що листи (акти та постанови) йому було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем знаходження АДРЕСА_2 про що свідчать копії списку поштових відправлень № 1633 та 1781 від 20.04.2023 та від 01.05.2023 року та вручено особисто повідомляє, що згідно роздруківки з електронного кабінету перевізника ним вказано місцезнаходження юридичної адреси: АДРЕСА_3 , де він фактично і перебуває здійснюючи підприємницьку діяльність, отже на момент надсилання листів відповідачу було відомо про місце знаходження юридичної адреси, куди і мав надіслати постанову. Додатково повідомляє, що за адресою АДРЕСА_2 фактично не проживає та 20.04.2023 року та 27.04.2023 року теж не перебував, постанову № ПШ №008040 від 27 квітня 2023 року не отримував. У ці дні знаходився у АДРЕСА_4 за місцем знаходження ФОП ОСОБА_1 , де здійснює підприємницьку діяльність.

31 липня 2023 року відповідачем 1 до суду подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що адреса реєстрації ФОП ОСОБА_1 збігається з його місцем реєстрації. Доводи позивача, що він не перебував за місцем своєї офіційної реєстрації, а тому не був належним чином попереджений про необхідність прибуття на розгляд справи не може сприйматися як поважна причина для позивача або процедурне порушення з боку посадових осіб відповідача. Позивачем не спростовується сам факт правопорушення, а отже, як представник відповідача, перевіривши обґрунтованість прийнятого рішення повідомляю суд, що постанова відповідає характеру виявленого правопорушення, а отже є правомірним. Підставою для притягнення до адміністративно-господарської відповідальності стало правопорушення позивача, як перевізника, у незабезпеченні водія ОСОБА_2 індивідуальною карткою водія до цифрового тахографу. Наявність роздруківки тахографу, без необхідної інформації щодо особи яка керувала транспортним засобом та /або без зазначення періодів такої роботи є фактичним доказом невиконання перевізником обов`язків п. 3.5 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010. Незабезпечення водія необхідними документами є порушенням ст. 34, 48 Закону України про автомобільний транспорт, а отже за це передбачено відповідальність санкцією абз.3 ч.1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Задля усунення протиріч щодо процедурних питань, повідомляють, що Порядком 1567 передбачений розгляд справи п. 27 передбачено що у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. При прийняті рішення про застосування адміністративно-господарського штрафу були розглянуті наступні документи: копія акту 336670 від 16.03.2023; копія направлення на рейдову перевірку №015718 від 10.03.2023; копія щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області від 10.03.2023; копія ТТН №6 від 15.03.2023; копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та роздруківка з цифрового тахографу від 16.03.2023 року водія ОСОБА_3 ; копія листа повідомлення про розгляд справи з відміткою про реєстрацію за №26644/25/24-23 від 19.04.2023. Про результат розгляду справи разом із копією постанови ПШ №008040 від 27.04.2023 позивачу був направлений лист-повідомлення про добровільну сплату за №29603/25/24-23 від 28.04.2023. Копія списку №1633 від 20.04.2023 про направлення кореспонденції у тому числі ФОП ОСОБА_1 (№10 у списку) підтверджує, що відповідач дотримався процедури повідомлення про розгляд справи та здійснив заходи із інформування порушника. Вважає, що позивач не дотримався вимог законодавства щодо належної організації перевезень.

Відповідачем 2 відзиву на позовну заяву до суду, у строк наданий судом в ухвалі Закарпатського окружного адміністративного суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 03 липня 2023 року, не надано та не повідомлено суду поважні причини його ненадання.

Відповідно до статті 162 частини 6 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач та його уповноважений представник у судове засідання не з`явилися, однак про час і дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про надіслання судової повістки до електронного кабінету.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Представник відповідачів в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечила та просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 16 березня 2023 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі направлення на рейдову перевірку №015718 від 10 березня 2023 року було проведено перевірку транспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 та водієм якого був ОСОБА_2 , (а.с. 9).

За результатами такої перевірки складено акт №336670 від 16 березня 2023 року. Відповідно до якого під час перевірки виявлено порушення ст. 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 6.1 наказу МТЗУ № 340 від 07.06.2010, п. 3.3 наказу МТЗУ № 385, оскільки перевезення вантажів згідно ТТН № 6 від 15.03.2023 року виконувались транспортним засобом, який обладнаний діючим цифровим тахографом, водій якого ОСОБА_2 не використовує особисту картку водія (в тахографі встановлена картка іншого водія), у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів визначених статтею 48 цього Закону, а саме: особиста картка водія ОСОБА_2

19 квітня 2023 року Відділом державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті надіслано позивачу ОСОБА_1 (лист № 26627/25/24-23) копію акту №336670 від 16 березня 2023 року та повідомлено про необхідність прибуття 27 квітня 2023 року об 09:30 год. для участі у розгляді справи про допущення порушення законодавства про автомобільний транспорт водієм ОСОБА_2 на а.т.з. DAF, д.н.з. НОМЕР_2 за актом №336670, складеним державними інспекторами Укртрансбезпеки.

27 квітня 2023 року за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 008040, якою до ФОП ОСОБА_1 застосовано відповідальність, передбачену абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн, (а.с. 7).

Вважаючи постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 008040 від 27 квітня 2023 року протиправною, позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з метою її скасування.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою КМУ за №103 від 11.02.2015р. (надалі - Положення №103), встановлено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Положеннями підпункту 1 пункту 4 Положення №103 встановлено, що основними завданнями Укртрансбезпеки є: реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

У відповідності до підпунктів 15, 27 пункту 5 Положення №103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; здійснює стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні

Таким чином, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Розпорядженням КМУ №1378-р від 16.12.2015 року погоджено пропозицію Міністерства інфраструктури щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Державну службу з безпеки на транспорті постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103 Про затвердження Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті функцій і повноважень Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, що припиняються.

У відповідності до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.03.2020 № 196-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком, зокрема, Західне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

На підставі частини 1 статті 5 Закону України «Про автомобільний транспорт» ( далі Закон № 2344) основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Приписами статті 6 зазначеного Закону передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Статтею 1 Закону № 2344 визначено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб`єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень передбачено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок - № 1567).

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344 та пункту 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Відповідно до положень абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень абзацу 8 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за порушення режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів - штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із пунктом 1.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24 червня 2010 року (далі - Інструкція № 385), встановлено, що ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Згідно із пунктами 3.3, 3.6 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зокрема: своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами, а також, наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

Відповідно до пункту 6.1. Розділу VI Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України07.06.2010 № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Таким чином, норми Закону №2344, зобов`язують автомобільних перевізників та водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, до яких належать, зокрема, реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти.

Як слідує із акту проведення перевірки №336670 від 16 березня 2023 року, під час перевірки виявлено порушення ст. 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 6.1 наказу МТЗУ № 340 від 07.06.2010, п. 3.3 наказу МТЗУ № 385, оскільки перевезення вантажів згідно ТТН № 6 від 15.03.2023 року виконувались транспортним засобом, який обладнаний діючим цифровим тахографом, водій якого ОСОБА_2 не використовує особисту картку водія (в тахографі встановлена картка іншого водія ОСОБА_3 ), у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ч.1 абз 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів визначених статтею 48 цього Закону, а саме: особиста картка водія ОСОБА_2 , ( а.с.9, 50 зворот).

Акт про порушення складено на місці перевірки в присутності водія. Після оформлення акту перевірки, водій підписав акт та зазначив, що ознайомлений, про що зазначено у самому акті перевірки, (а.с.9).

Таким чином, судом встановлено застосування відповідачем санкції до перевізника за порушення правил автомобільних перевезень яких позивач не допускав, а вірною кваліфікацією вчиненого правопорушення в даному випадку є саме застосування абз.8 ч.1 ст. Закону України "Про автомобільний транспорт".

З огляду на наведене, постанова № ПШ 008040 від 27 квітня 2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу є необґрунтованою, прийнятою без урахування всіх обставин, які мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі Гарсія Руїз проти Іспанії (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1статті 6 Європейської конвенції з прав людиниі зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відтак, на переконання суду, решта доводів позивача на обґрунтування своїх вимог у даній справі, не вимагають детального спростування в рамках даної адміністративної справи.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першоїстатті 139 КАС Українипри задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при поданні адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією від 12 червня 2023 року № 0.0..1, (а.с. 14).

Таким чином, вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділ державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби з безпеки на транспорті - про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служба України з безпеки на транспорті, відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області № ПШ 008040 від 27 квітня 2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу до фізичної особи підприємця ФОП ОСОБА_1 у сумі 17 000 грн.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, ) судові витрати що складаються із судового збору в розмірі 1073, 60 (одна тисяча сімдесят три гривні, 60 коп) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяТ.В.Скраль