Справа № 309/4733/23
Суддя: Піцур Я. Я.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 309/4733/23
Провадження № 2-а/309/59/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Піцура Я.Я.,

секретаря судового засідання Росоха Д.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Сабадоша М.І.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу з питань контролю за паркуванням транспортних засобів Хустської міської ради та Виконавчого комітету Хустської міської ради, про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

28.09.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відділу з питань контролю за паркуванням транспортних засобів Хустської міської ради, в якому просив:

- скасувати незрозумілу постанову та зобов`язати відділ з питань контролю за паркуванням транспортних засобів організувати стояночні майданчики і належно їх оформити.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про те, що 21.09.2023 об 11:21 він під`їхав до аптеки за ліками, оскільки являється інвалідом ІІ групи, і зупинився на парковочному майданчику біля «Універмага», де починається пішохідна зона і пішов до аптеки. Коли повернувся, то побачив на вітровому склі повідомлення про притягнення його до адміністративної відповідальності по постанові ХТ №00001303, якої він не бачив і не підписував. Стверджує, що він зупинився на парковочному майданчику де стояло десяток автомобілів, нікому не мішав, не створював перешкод. Хустська міська рада замість того щоб зробити відповідну розмітку та окультурити стояночний майданчик, здійснює побори.

Посилаючись на викладене просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2023 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

05 жовтня 2023 року позивач подав до суду доповнення до позовної заяви, у якій зазначив додаткові реквізити відповідача, долучив певні докази.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2023 року відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи вирішено провести у спрощеному провадженні без повідомлення сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України у строк до 15.10.2023.

Ухвалою суду від 16.10.2023 залучено до участі у справі співвідповідача Виконавчий комітет Хустської міської ради. Розгляд справи відкладено на 30.10.2023 о 13:30 год. Визначено співвідповідача 15-денний строк для подання відзиву.

У відзиві на позов ВК Хустської міської ради просить відмовити у його задоволенні. Вказує, що складання постанови за порушення правил зупинки не потребує присутності власника ТЗ. Факт правопорушення зафіксовано за допомогою фотозйомки. Окрім того позивачем було сплачено 50% штрафу, а тому така постанова вважається виконаною. Позивач порушив ПДР, оскільки його автомобіль був розміщений на перехресті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов з підстав наведених у позовній заяві та просив його задовольнити. Вказує, що без нього, без надання можливості надати пояснення та скористатися правовою допомогою склали на нього постанову. При цьому надали навіть не постанову, а повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності. Вважає, що він не порушив правила зупинки. Біля нього справа і зліва стояли автомобілі. Вважає, що він зупинився фактично біля прилеглої території, так як там відразу стоїть шлагбаум і проїзд неможливий, а тому це не може вважтися зупинкою на перехресті. Фактично це Т-подібне перехрестя і він зупинився навпроти бокового проїзду на Т-подібному перехресті, що не заборонено. Вказує, що міськрада не робить жодних дій для впорядкування дорожнього руху у місті.

У судовому засіданні представник відповідача Сабадош М.І. просив відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов таких висновків.

Зі змісту повідомлення долученого до позовної заяви вбачається, що мало місце складання постанови серії ХТ № 00001303 від 21.09.2023 року відповідно до якої 23.09.2023 особа, яка керувала автомобілем Suzuki, номерний знак НОМЕР_1 , порушила правила стоянки, а саме здійснила стоянку транспортного засобу на перехресті вул. Карпатської Січі та вул. Духновича у м.Хуст, чим не дотрималась вимог п.15.9. «ґ» ПДР, що є порушенням, передбаченим ч.3 ст. 122 КУпАП - порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Фіксація порушення здійснена технічним засобом RUGGED TABLET W86Q.

Адміністративне стягнення накладено на громадянина ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу Suzuki, номерний знак НОМЕР_1 .

Не погоджуючись із рішенням відповідача позивач звернувся до суду із позовом.

За змістом заявленого позову суд встановив, що ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що транспортний засіб було запарковано без порушень вимог ПДР, на парковочному майданчику.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Параграф 15 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 № 1306, який називається «Зупинка і стоянка» чітко регламентує, де може здійснюватися стоянка транспортних засобів.

Пункт 15.1 ПДР, який є загальною нормою параграфу 15 ПДР, передбачає, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

З аналізу змісту зазначеної правової норми висновується, що вимогами пункту 15.1 ПДР встановлено дозвіл здійснювати стоянку транспортних засобів лише у спеціально відведених місцях та на узбіччі.

Наступні пункти параграфу 15 ПДР уточнюють загальне правило пункту 15.10.

Зокрема, пунктом 15.2 ПДР передбачено, що у випадку відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливi, вони дозволяються бiля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати iншим учасникам дорожнього руху).

Пункт 15.10 ПДР, знову ж таки, уточнюючи загальне правило п.15.1 ПДР, містить перелік конкретних місць, де стоянка заборонена.

Так, відповідно до п.п. п.15.9. «ґ» ПДР стоянка забороняється, зокрема, на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Таким чином, виходячи зі змісту вищезазначених норм ПДР, суд приходить до висновку про те, що здійснити стоянку автомобіля на перехресті не можна, допускається лише зупинка ТЗ для надання переваги в русі та зупинка проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

При цьому на думку суду стоянка (зупинка) на перехресті, крім винятку передбаченого .п. п.15.9. «ґ» ПДР, у будь-якому разі створює перешкоди дорожньому руху, зокрема іншим транспортним засобам, що мають намір проїхати таке перехрестя.

Суд наголошує, що зупинка і стоянка транспортних засобів є невід`ємною складовою організації дорожнього руху, тому з метою зведення до мінімуму перешкод для руху усіх учасників дорожнього руху зупинку і стоянку дозволяється здійснювати у спеціально відведених місцях, позначених дорожніми знаками 5.42.1 «Місце для стоянки», 5.43 «Зона стоянки» або на узбіччі.

Згідно з п. 15.6 ПДР України стоянка всіх транспортних засобів здійснюється у місцях, позначених знаками 5.42.1, 5.43. встановленими з табличками 7.6.2-7.6.6. на тротуарі так, як позначено на табличках 7.6.2.-7.6.6.

Також слід зауважити, що таблички 7.6.2-7.6.6 поширюють дію знаків 5.42.1 «Місце для стоянки», 5.43 «Зона стоянки» тільки на легкові автомобілі, мотоцикли і мопеди.

Приписами ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

А згідно ст. 265-4 КУпАП розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

При цьому відповідно до п.1.10. ПДР перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території;

прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них;

Відповідно до ст.279-1 КУпАП якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Частинами 2, 4 статті 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису).

Таким чином, положеннями КУпАП передбачено, що у випадку виявлення ознак адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 122 КУпАП, складення протоколу про адміністративне правопорушення не вимагається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до примітки ст.14-2 КУпАП режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у не оплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до положень статті 14-2 КУпАП, інспектором з паркування було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил стоянки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано:

1) дату порушення 21.09.2023;

2) географічні GPS координати: 48.17754750, 23.29035190;

3) час вчинення порушення: 11:21:26.

Фотозйомка здійснювалася за допомогою технічного засобу RUGGED TABLET W86Q з різних ракурсів, про що зазначено в постанові про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, постанови з доданими до неї матеріалами фотофіксації транспортний засіб Suzuki, номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за позивачем, зафіксовано на перехресті.

Про здійснення фотофіксації під час фіксування правопорушення зазначено в оскаржуваній постанові, а тому такі докази судом визнається належним, допустим та достовірним.

З доданих до постанови матеріалів фотофіксації вбачається, що у місці розташування автомобіля позивача немає жодного дорожнього знаку, який дозволяє зупинку, така зупинка здійснена перехресті. Вказане підтверджується й фотографіями долученими самим позивачем, з яких чітко вбачається, що транспортний засіб Suzuki, номерний знак НОМЕР_1 , стоїть саме на перехресті, а не паркувальному майданчику, який розташований збоку автомобіля.

Суд констатує, що автомобіль позивача, згідно фотофіксації, розміщений не на паркувальному майданчику (який у даному місці викладений бруківкою), а за його межами, на асфальтованій частині дороги, тобто вже на самому перехресті.

При цьому суд відхиляє посилання ОСОБА_1 про те, що він зупинився фактично не на перехресті, а біля виїзду з прилеглої території, так як на вулиці Карпатської Січі стоїть шлагбаум, позаяк це не ґрунтується на ПДР. Суд вважає, що сама по собі та обставина, що на вулиці Карпатської Січі, відразу за місцями для паркування стоїть шлагбаум (за яким йде пішохідна зона), не свідчить про те, що ця частина є прилеглою територією. Наявність такого шлагбауму не перешкоджає проїду (зокрема наскрізному) через цю вулицю, зокрема для транспортних засобів осіб, які безпосередньо проживають у цьому місці чи обслуговують розташовані там заклади. Недоречним є й твердження ОСОБА_1 й про те, що відповідне перехрестя є фактично Т-подібним, оскільки це спростовується викопіюванням з топографо-геодезичної зйомки даного місця. Суд при цьому знову ж таки наголошує, що вулиця Карпатської Січі, навпроти виїзду з якої фактично зупинився позивач не є прилеглою територією, а є проїзною (для певної категорії осіб).

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що постанову складено без нього, то суд констатує, шо у даному випадку порушення фіксувалося у режимі фотозйомки, а тому відповідно до приписів ст. 279-1 КУпАП накладення адміністративного стягнення за дане правопорушення може здійснюватися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Стосовно доводів позивача про те, що було складено не постанову, а повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, то з огляду на те, що на момент фіксації правопорушення ОСОБА_1 був відсутнім, а отже технічні можливості не дозволяли встановити відповідальну особу, то інспектором за паркування правомірно, у відповідності до ч.3 ст. 279-1 КУпАП було розміщено на лобовому склі транспортного засобу саме повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому суд констатує, що саме повідомлення містить усі передбачені ст. 279-1 КУпАП дані.

Відтак суд констатує, що дії інспектора з паркування у даному випадку повністю відповідають приписам ст. 279-1 КУпАП, та є правомірними. Порушення порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд не вбачає.

Враховуючи встановлений пунктом 15.1 ПДР дозвіл на стоянку транспортних засобів лише у спеціально відведених місцях чи на узбіччі, у сукупності з вимогами п. 15.10 ПДР, суд вважає, що стоянка автомобіля позивача на перехресті вулиць, здійснена з порушенням правил стоянки.

Враховуючи наведені обставини справи, а також те, що згідно ПДР України зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяється у спеціально відведених місцях, позначених дорожніми знаками 5.42.1 «Місце для стоянки», 5.43 «Зона стоянки» або на узбіччі, суд дійшов висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122КУпАП, який запаркував свій автомобіль на перехресті чим безперечно створив перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, відповідно до ст. 265-4 КУпАП.

Відтак вимога позивача про скасування постанови задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги позовної заяви про зобов`язання відділу з питань контролю за паркуванням транспортних засобів організувати стояночні майданчики і належно їх оформити, то слід зазначити, що згідно приписів ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже за наслідками розгляд справи про скарження постанови у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний не має повноважень зобов`язувати суб`єкта владних повноважень вчиняти якісь дії, а отже такі вимоги позивача не можуть бути задоволені у медах даного провадження.

Відтак позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 241-246, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відділу з питань контролю за паркуванням транспортних засобів Хустської міської ради та Виконавчого комітету Хустської міської ради, про скасування постанови відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом десяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 02 листопада 2023 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.