Справа № 500/6272/23
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа №500/6272/23

01 листопада 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого суддіМартиць О.І., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2023 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить:

визнати протиправними дії Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо відмови ОСОБА_1 у виготовленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІ1 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01 лютого 2023 року,

зобов`язати Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХП "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023.

Ухвалою суду від 04.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

18.10.2023 від відповідача до суду поступив відзив на позовну заяву, а також клопотання про залишення заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 20.10.2023 у задоволенні клопотання Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання дій протиправними щодо відмови у підготовці та наданні оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.

Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання (надіслання) до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, у якій вказати підстави для поновлення строку та додати докази поважності причин пропуску цього строку.

На виконання вимог ухвали суду від 20.10.2023 про залишення позовної заяви без руху позивачем 27.10.2023 подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначає, що про інформацію щодо середнього розміру окремих видів грошового забезпечення за посадами осіб рядового та начальницького складу Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональних управлінь з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, які фактично виплачені за січень 2020, 2021 та 2022 року дізнався відповідно до листа Міністерства юстиції України №27023/16.3.2/32-23 від 06.03.2023, та реалізував своє право на пенсійне забезпечення шляхом звернення до суду, результатом якого є рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.06.2023 у справі №500/1206/23.

У вищезазначеному листі відсутня інформація за січень 2023 рік, яку отримав від колег в липні 2023 року та звернувся до відповідача із заявою підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року.

Листом від 28.07.2023 за вих. №5к/вих./7.1/5151 йому відмовили у оформленні довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, тому вважає, що про порушення свого права дізнався після отримання листа від 28.07.2023 вих. №5к/вих./7.1/5151 та в межах шестимісячного строку, встановленого статтею 122 КАС України звернувся до суду.

Надаючи оцінку наведеному, суд враховує таке.

За положеннями частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №340/1019/19).

Суд зауважує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами; чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оціночні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

У даному випадку позивач звернувся до суду 29.09.2023, зокрема, із позовними вимогами про зобов`язання відповідача підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області нову оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХП "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023.

Однак, суд констатує, що позивач у встановлений законодавством строк до суду не звернувся, доказів наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом суду не надав.

При цьому суд вважає, що отримання позивачем листа Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції за вих. №5к/вих./7.1/5151 від 28.07.2023 у відповідь на його заяву вх. №Б-1129 від 25.07.2023 не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання довідки і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду. Вказана позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19.

Більше того, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Крім того, з часу одержання позивачем пенсії, зокрема, з 01.01.2021 позивач знав про порушення своїх прав (адже пенсія надходила у меншому розмірі, так як у довідку про розмір його грошового забезпечення не увійшли відомості про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати підвищення) та премії) та звертався до суду, про що свідчить рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.06.2023 у справі №500/1206/23.

Проте з цим позовом до суду позивач звернувся лише 29.09.2023, тобто поза межами шестимісячного строку звернення до суду.

Тому суд не погоджується з твердженням позивача про те, що отримавши 28.07.2023 відмову від Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції у виготовленні нової довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії з 01.02.2023, 29.09.2023 звернувся до суду із цим позовом з дотриманням встановленого статтею 122 КАС України шестимісячного строку.

Жодних обставин, які б вказували на поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, позивачем не наведено, а судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Вказані норми кореспондуються з положеннями частини восьмої статті 240 КАС України, згідно з якими суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи пропуск встановленого законом шестимісячного строку звернення до суду без поважних причин, суд доходить висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Керуючись статтями 122, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя Мартиць О.І.