Справа № 160/16716/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2023 року м. Дніпросправа № 160/16716/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року в адміністративній справі №160/16716/23 (головуючий суддя першої інстанції Серьогіна О.В.) за позовом Дніпровського апеляційного суду до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 11.07.2023 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просив скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Яковенко В.А. від 15.06.2023 року, що винесена у виконавчому провадженні ВП №68768558 про накладення штрафу на суму 5100 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваною постановою на позивача, як боржника безпідставно та необґрунтовано накладено штраф за невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 року у справі №160/13154/20, з примусового виконання якого і відкрито виконавче провадження ВП №68768558, оскільки у розумінні приписів ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» накладення штрафу за невиконання рішення можливе виключно у випадку такого невиконання саме без поважних на те причин, в той час, як у цьому випадку у позивача об`єктивно не було можливості виконати вищеозначене рішення суду через відмову Державною судової адміністрації України у відкритті Дніпровському апеляційному суду асигнувань за КЕКВ 2800 «Інші видатки» для виконання рішень судів на користь суддів у відставці,

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича від 15.06.2023 року, що винесена у виконавчому провадженні ВП №68768558 про накладення штрафу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки викладені у рішення суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Апелянт вказує, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги доводи відповідача та неповно з`ясовано фактичні обставини справи. Скаржник вважає, що дії державного виконавця повністю відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки станом на день прийняття оскаржуваної постанови боржником не повідомлено про поважні причини, які перешкоджають виконанню рішення суду та документів, що є підставою для відкладення проведення виконавчих дій чи зупинення вчинення виконавчих дій, також не надано. Таким чином, апелянт вважає, що рішення суду не виконано боржником без поважних причин.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статтей 287, 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

26.10.2023 року та 27.10.2023 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - Дніпровський апеляційний суд, , юридична адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Харківська, 13.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року у справі №160/13154/20 позовну заяву задоволено частково:

- визнано протиправними дії Державної судової адміністрації України щодо обмеження фінансового забезпечення Дніпровського апеляційного суду у виплаті ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року;

- зобов`язано Державну судову адміністрацію України забезпечити фінансування Дніпровського апеляційного суду для виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020 року, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року (включно);

- зобов`язано Дніпровський апеляційний суд провести нарахування та виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 , на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020 року, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року (включно);

- в задоволенні іншої частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.08.2021 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року скасовано та прийнято нову постанову, якою: Визнано протиправними дії Дніпровського апеляційного суду щодо нарахування та виплати судді Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року із застуванням обмеження нарахування у сумі 561207,21 грн.; Зобов`язано Дніпровський апеляційний суд провести нарахування та виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 , на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, з утриманням з цих сум, передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року; В іншій частині позовних вимог відмовлено.

05.11.2021 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі №160/13154/20 видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України Яковенка В.А. від 23.02.2022 року відкрито виконавче провадження №68768558 з примусового виконання виконавчого листа №160/13154/20, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 05.11.2021 року про зобов`язання Дніпровського апеляційного суду провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року (за винятком днів відпустки), на підставі частин 2, 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року.

У вказаній постанові відповідача від 23.02.2022 року боржнику встановлено строк для добровільного виконання рішення суду - 10 робочих днів з моменту винесення цієї постанови.

Листом від 13.12.2022 року №04.2-33/246/2022 Дніпровський апеляційний суд повідомив державного виконавця про те, що виконання рішення суду відповідно до виконавчого листа №160/13154/20, виданого 05.11.2021 року, неможливе, оскільки виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюються згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період, але у Дніпровському апеляційному суді на поточний рік ця програма не відкрита. Також повідомив, що Дніпровський апеляційний суд звертався до Державної судової адміністрації України з проханням відкрити вищезазначену бюджетну програму 0501150 за КЕКВ 2113 на загальну суму 2520357,64 грн. (а.с. 7-8)

З матеріалів справи вбачається, що листом від 22.07.2022 року № 11-6223/22 Державною судовою адміністрацією України відмовлено Дніпровському апеляційному суду відкриття асигнувань за КЕКВ 2800 «Інші видатки» для виконання рішень судів на користь суддів у відставці (а.с. 13-14).

Крім того, листом від 24.02.2023 року за вих. №04.4-23/21/2023 Дніпровський апеляційний суд повідомив державного виконавця про те, що виконання рішення суду відповідно до виконавчого листа №160/13154/20, виданого 05.11.2021 року, неможливе, оскільки виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюються згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період, але у Дніпровському апеляційному суді на поточний рік ця програма не відкрита. Також повідомив, що Дніпровський апеляційний суд звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про зміну способу або порядку виконання рішення у справі №160/13154/20, у задоволенні якої було відмовлено, оскільки Дніпровський апеляційний суд є боржником, а у відповідності до статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про встановлення чи зміну способу або порядку виконання рішення до суду може звернутися виключно стягувач чи виконавець (а.с. 9-10).

12.12.2022 року позивач звернувся з заявою до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про встановлення способу або порядку виконання рішення суду від 21 грудня 2020 року у справі №160/13154/20 шляхом виконання судового рішення за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період та визначити суму для стягнення 561207,27 грн..

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.01.2023 року у справі №160/13154/20 відмовлено у задоволенні заяви про встановлення способу або порядку виконання судового рішення.

В подальшому державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу та порядку виконання виконавчого листа №160/13154/20 від 05.11.2021 року, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 27.03.2023 року по справі №160/13154/20 у задоволенні вищевказаної заяви державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відмовлено, оскільки відсутні підстави для розгляду заяви про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення від 21 грудня 2020 року у справі №160/13154/20, так як вказане рішення скасовано судом апеляційної інстанції.

Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України звернувся до Третього апеляційного адміністративного суду із заявою про зміну способу та порядку виконання виконавчого листа №160/13154/20 від 05.11.2021 року, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом, в задоволенні якої ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.05.2023 року відмовлено.

15.06.2023 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ винесено постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні №68768558, якою з посиланням на те, що станом на 15.06.2023 року рішення суду у справі №160/13154/20, на виконання якого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 05.11.2021 року видано виконавчий лист №160/13154/20, залишається не виконаним, а про поважні причини невиконання боржником державного виконавця не повідомлено, згідно з ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» на боржника у виконавчому провадженні №68768558 Дніпровський апеляційний суд за невиконання рішення суду без поважних причин накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. (а.с. 15, 16).

Вважаючи постанову відповідача протиправною, позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем вживалися всі залежні від нього заходи задля забезпечення виконання рішення суду та може вважатися фактично частково виконаним позивачем, оскільки ним було здійснено нарахування стягувачеві суддівської винагороди на підставі частин 2,3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», на виконання рішення суду першої інстанції та виконавчого листа №160/13154/20 від 05.11.2021 року. Позивач неодноразово повідомляв державного виконавця, що не мав об`єктивної фінансової можливості виконати вищевказане судове рішення, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що позивачем це рішення не виконане без поважних причин.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі по тексту - Закон №1404) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 1 Закону №1404 визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 26 Закону України №1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно зі ст.63 Закону України №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.75 Закону України №1404 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Колегія суддів звертає увагу, що в розумінні наведених норм Законом України №1404 поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Як вбачається з матеріалів справи, підставами невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року у справі №160/13154/20 виступають обставини відсутності відповідного фінансового забезпечення позивача (боржника у виконавчому провадженні), які зумовлені тим, що стягувач є суддею у відставці та станом на час звернення до виконання вищевказаного рішення суду не працює у Дніпровському апеляційному суді, у зв`язку із чим виконання рішення суду, ухваленого на її користь, може здійснюватися за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період, або за рахунок бюджетних асигнувань за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за спеціальним фондом державного бюджету.

Апеляційним судом встановлено, що позивач звертався до Державної судової адміністрації України листом від 24.06.2022 року за вих.№04.2-33/93/2022 з проханням відкриття відповідних асигнувань, проте листом Державної судової адміністрації України від 22.07.2022 року за вих.№11-6223/22 у відкритті вищезазначеної бюджетної програми та асигнувань відмовлено у зв`язку з тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 року №401 «Про спрямування коштів до резервного фонду державного бюджету» за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів» зменшено кошторисні призначення на суму 2250,0 тис. грн., що унеможливлює списання Державною казначейською службою України коштів із зазначеної бюджетної програми, передбачених для виконання рішень судів та повідомлено позивача про неможливість відкриття бюджетних асигнувань і за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за спеціальним фондом державного бюджету, оскільки у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України та запровадженням воєнного стану на території України значно зменшилися надходження до спеціального фонду державного бюджету.

Разом з тим, саме від наявності відповідного фінансового забезпечення позивача, який є органом, що відповідно до ч.1 ст.148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фінансується з рахунок коштів Державного бюджету України, залежить можливість належного виконання рішення суду у справі №160/13154/20, про що позивач неодноразово повідомляв відповідача.

Вказані обставини відповідачем не заперечуються та не спростовуються.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що рішення суду першої інстанції не виконано боржником (позивачем) без поважних обставин, оскільки доказів на підтвердження поважних причин, які перешкоджають виконанню рішення суду або документів, що є підставою для відкладення проведення виконавчих дій чи зупинення вчинення виконавчих дій боржником надано не було, колегія суддів вважає безпідставними та до уваги не приймає, оскільки такі доводи спростовані наведеними вище обставинами та матеріалами справи.

Враховуючи зазначені вище обставини в їх сукупності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 272, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року в адміністративній справі №160/16716/23 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року в адміністративній справі №160/16716/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко