Справа № 420/2722/23
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/2722/23

Головуючий в І інстанції: Свида Л.І.

Дата та місце ухвалення рішення: 19.06.2023 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Градовського Ю.М.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» про визнання протиправною бездіяльність щодо не виплати в день звільнення грошової компенсації за невикористані дні відпустки та зобов`язання нарахувати і виплатити грошову компенсацію за 15 днів невикористаної чергової щорічної основної та додаткової відпустки за 2022 рік та 30 діб невикористаної чергової щорічної основної та додаткової відпустки за 2021 рік.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» щодо виплати в день звільнення ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні відпустки. Зобов`язано Державну установу «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 15 днів невикористаної чергової щорічної основної та додаткової відпустки за 2022 рік та за 30 діб невикористаної чергової щорічної основної та додаткової відпустки за 2021 рік.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Представником позивача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.

Наказом Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» від 23.05.2022 року № 48/ОС ОСОБА_1 , підполковника внутрішньої служби, чергового помічника начальника установи відділу і нагляду безпеки 25.05.2022 року звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням.

Також, наказом Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» від 23.05.2022 року № 48/ОС «Про звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України» передбачено виплатити позивачу відповідно до п. 10 ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію» компенсацію за 15 днів невикористаної чергової щорічної основної та додаткової відпустки за 2022 рік та 30 діб невикористаної чергової щорічної основної та додаткової відпустки за 2021 рік.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати грошової компенсації за 15 днів невикористаної чергової щорічної основної та додаткової відпустки за 2022 рік та 30 діб невикористаної чергової щорічної основної та додаткової відпустки за 2021 рік, звернувся до суду з цим позовом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на викладене.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначені Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 року № 2713-IV.

Згідно ч. 5 ст. 23 вказаного Закону на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, відповідно до вимог п. 7 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 77, ч.ч. 9, 10 ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, за власним бажанням.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби.

Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції за власним бажанням, за віком, за станом здоров`я (через хворобу) або у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням організаційних заходів, у році звільнення, за їх бажанням, надається щорічна основна відпустка з наступним звільненням, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. Датою звільнення поліцейського в цьому разі є останній день відпустки.

При звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини щорічної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

У разі загибелі (смерті) поліцейського таке відрахування не проводиться.

Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі не використані під час проходження служби дні: щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського; щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, наказом Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» від 23.05.2022 року № 48/ОС позивача 25.05.2022 року звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням.

У наведеному наказі про звільнення позивача визначено про необхідність проведення виплати позивачу відповідно до п. 10 ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію» компенсації за 15 днів невикористаної чергової щорічної основної та додаткової відпустки за 2022 рік та 30 діб невикористаної чергової щорічної основної та додаткової відпустки за 2021 рік.

Таким чином, при звільненні позивача, ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» визначено, що позивачу підлягає виплаті компенсація за невикористану відпустку та наявність у позивача права на отримання такої компенсації не є спірним у даній справі.

Водночас, судом першої інстанції встановлено та не оспорюється апелянтом, що фактично позивачу не виплачена компенсація за невикористану відпустку, право на отримання якої визначено наказом про його звільнення.

За наведеного правового регулювання та обставин даної справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невиплати позивачу при звільненні компенсації за невикористану відпустку.

Що стосується посилань апелянта на те, що відповідач не здійснював розрахунки з позивачем, оскільки у нього не було на це повноважень з огляду на те, що установа знаходилась в тимчасовій окупації, в установі оголошено простій в роботі і повноваження розпорядника бюджетних коштів в частині проведення розрахунково-касових операцій з оплати праці за травень 2022 року здійснювала державна установа «Кропивницький слідчий ізолятом», колегія суддів зазначає наступне.

Так, колегія суддів наголошує, що наказ про звільнення позивача із визначенням про необхідність виплати компенсації за невикористану відпустку прийнятий саме відповідачем у справі - державною установою «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)».

В свою чергу, будь-яких доказів, зокрема, наказів, розпоряджень тощо, в частині проведення розрахунково-касових операцій з оплати праці за травень 2022 року державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» - ДУ «Кропивницький слідчий ізолятом» відповідачем до суду не надано.

Також, відповідач жодним чином не обґрунтовує, з яких підстав ним не передано прийнятий ним наказ щодо звільнення позивача з виплатою компенсації за невикористану відпустку до установи, яка на час прийняття наказу здійснювала відповідні виплати.

Крім того, з боку представника позивача наданий до суду лист Міністерства юстиції України від 11.10.2023 року та доданий до нього наказ МЮУ від 19.08.2022 року № 3502/5, згідно яких, простій, оголошений відповідно до наказу МУЮ від 13.05.2022 року № 1951/5 в державній установі «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)», припинено з 05 вересня 2022 року.

Проте, станом на момент звернення позивача з даним позовом та розгляду справи судом, відповідачем не надано жодних доказів щодо вжитих ним заходів по виплаті позивачу компенсації за невикористану відпустку.

Що стосується посилань апелянта на те, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 438 Кримінального кодексу України щодо викрадення матеріальних цінностей та документації виправної колонії, колегія суддів повторно наголошує, що наказ про звільнення позивача із визначенням про необхідність виплати йому компенсації за невикористану відпустку прийнятий саме відповідачем 23.05.2022 року та станом на момент звернення позивача з даним позовом (лютий 2023 року) та розгляду справи судом, відповідачем не надано будь-яких доказів, які б засвідчували обставини щодо відсутності документів для виплати позивачу компенсації за невикористану відпустку, неможливості їх відновлення, а також підтверджували, які вчинені відповідачем дії щодо відновлення порушених прав позивача на отримання такої компенсації.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції щодо допущення відповідачем протиправної бездіяльності в частині невиплати позивачу компенсації за невикористану відпустку при звільненні.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 31.10.2023 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька