Справа № 320/17248/23
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року № 320/17248/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Офісу Генерального прокурора до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся Офіс Генерального прокурора (далі позивач) з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відповідач, Департамент ДВС), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 12.04.2023 у виконавчому провадженні №64707355 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови про накладення на Офіс Генерального прокурора штрафу в розмірі 10 200 гривень, оскільки рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2021 та виконавчий лист по справі №826/17795/14 виконано у спосіб, встановлений законом та в межах вимог виконавчого документу, з урахуванням правових висновків Верховного Суду, у зв`язку з чим постанова є неправомірною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Судове засідання призначено, з урахуванням його відкладення, на 19.10.2023р.

Представником позивача підтримав позов в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві, та зазначив, що державним виконавцем не порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», ним вживаються виконавчі дії відповідно до вимог чинного законодавства з примусового виконання рішення суду щодо поновлення працівника на посаді, яке позивачем фактично не виконано, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

В ході судового засідання суд за згодою сторін перейшов до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На виконанні у відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 64707355 з примусового виконання виконавчого листа № 826/17795/14, виданого 18.02.2021 Окружним адміністративним судом міста Києва, про поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора з 24.10.2014.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2021 № 64707355.

У зв`язку із невиконанням боржником рішення суду, на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову від 15.02.2022, якою накладено штраф на Офіс Генерального прокурора в розмірі 5100,00 грн.

За повторне невиконання без поважних причин рішення суду, державним виконавцем винесено постанову від 12.04.2023, якою накладено на Офіс Генерального прокурора штраф у розмірі 10 200,00 грн.

Не погоджуючись із правомірністю прийняття відповідачем постанови про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною першою статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з четвертою статті 18 Закону № 1404-VIII вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Частинами першою-третьою статті 63 Закону № 1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Статтею 65 Закону №1404-VIII передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частин першої та другої статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Системний аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» надає підстави стверджувати, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, умовами для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є: невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) та відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа (судового рішення).

Судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 03.03.2021 відкрито виконавче провадження № 64707355 з примусового виконання виконавчого листа № 826/17795/14, виданого 18.02.2021 Окружним адміністративним судом міста Києва, про поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора з 24.10.2014.

У вказаній постанові державний виконавець зазначив, що боржнику необхідно негайно виконати рішення суду.

Листом Офісу Генерального прокурора від 13.04.2021 №07/1/1-1399вих-21 повідомлено державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. про те, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2021 у справі №826/17795/14 наказом Генерального прокурора від 13.04.2021 № 347ц про ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Генеральної прокуратури України з 24.10.2014 та внесено відповідні записи до його трудової книжки.

На підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VІІІ державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В.А. 19.04.2021 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 64707355.

Однак, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021, у справі №640/11760/21, визнано протиправною та скасовано постанову Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.04.2021 про закінчення виконавчого провадження №64707355.

23 серпня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження та оскільки у встановлений строк рішення суду згідно виконавчого документа боржником не виконано, на адресу боржника надіслано вимогу державного виконавця від 08.09.2021 №64707355/6-20.1.

На виконання вимоги державного виконавця Офіс Генерального прокурора листом від 27.09.2021 повідомив про те, що 14 вересня 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва подано заяву про зміну (встановлення) способу і порядку виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2021 у справі №826/17795/14 та просив не вживати до нього заходів примусового характеру щодо виконання вищевказаного рішення суду до розгляду судом поданої заяви.

Оскільки рішення суду згідно з виконавчим документом боржником не виконано, то відповідачем надіслано повторну вимогу від 19.01.2022, в якій останній просив негайно повідомити про стан виконання рішення суду та надати підтверджуючі документи його виконання.

У зв`язку з невиконанням Офісом Генерального прокурора рішення суду, керуючись статтями 63, 75 Закону №1404-VІІІ державним виконавцем винесено постанову від 15.02.2022, якою накладено штраф на Офіс Генерального прокурора в розмірі 5100,00 грн.

Відомості про оскарження прокуратурою вказаної постанови в судовому порядку у матеріалах справи відсутні та про це позивач не зазначає.

Крім того, відповідачем надіслано чергову вимогу від 20.05.2022, у якій зазначено, що Офісу Генерального прокурора необхідно повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи які вжиті на його виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні; надати відповідне письмове пояснення в одноденний термін з моменту отримання даної вимоги та попереджено осіб відповідальних за виконання рішення суду про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду.

У відповідь на вказану вимогу від 20.05.2022 листом від 09.06.2022 № 07/1/1-397вих-22 Офіс Генерального прокурора повідомив державного виконавця про виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/177795/14.

Державним виконавцем 21.07.2022 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 64707355.

Однак, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.09.2022, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2022, у справі №640/12200/22, визнано протиправною та скасовано постанову Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21.07.2022 про закінчення виконавчого провадження №64707355.

Зважаючи на викладене 31.10.2022 державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження №64707355.

Окрім того, згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що ОСОБА_1 оскаржувалась до суду бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України щодо невчинення дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», з примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2021 у справі №826/17795/14 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.10.2022 , яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2022, в адміністративній справі №640/21908/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи - Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, адміністративний позов задоволено частково:

визнано протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України щодо невчинення дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», з примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року у справі №826/17795/14 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора;

зобов`язано Департамент державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України вчинити дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», з примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2021 року у справі №826/17795/14 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора;

у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.06.2023 залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.10.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2022 у справі №640/21908/21.

У своєму рішенні від 08.06.2023 Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що державним виконавцем не вчинено всіх дій, направлених на примусове виконання судового рішення, передбачених ч.3 ст.18 Закону №1404-VІІІ, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача не одержав від боржника пояснень чи іншої інформації стосовно того, які дії вчинив боржник для виконання рішення суду, а також ч.3 ст.63, ч.2 ст.75 Закону №1404-VІІІ щодо накладення штрафу у подвійному розмірі на боржника та не звернувся до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Як зазначив відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, ОСОБА_1 не було поновлено на посаді, зазначеній в резолютивній частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2021 у справі № 826/17795/14 та наголосив на тому, що незаконно звільнений працівник поновлюється саме на посаді, зазначеній в рішенні суду.

В свою чергу, позивач стверджує про виконання рішення суду шляхом видачі ним наказу від 13.04.2021 № 347-ц про поновлення позивача на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Генеральної прокуратури України з 24 жовтня 2014 року. На думку позивача, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2021 та виконавчий лист виконано у спосіб, встановлений законом та в межах вимог виконавчого документу, з урахуванням правових висновків Верховного Суду.

Однак, суд погоджується з доводами відповідача, що незаконно звільнений працівник поновлюється саме на посаді, зазначеній в рішенні суду.

Видача Офісом Генерального прокурора наказу від 13.04.2021 №347-ц про поновлення позивача на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Генеральної прокуратури України з 24 жовтня 2014 року не є фактичним виконанням судового рішення у справі №826/17795/14. Отже, судове рішення у справі №826/17795/14, яке набрало законної сили, не було фактично виконано боржником.

Вказана позиція також підтверджена Верховним Судом у постанові від 08.06.2023 по справі №640/21908/21.

Суд зазначає, що надані Офісом Генерального прокурора документи не підтверджують виконання рішення згідно з виконавчим документом, оскільки рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2021 у справі №826/17795/14 поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Офісу Генерального прокурора з 24.10.2014, а не на посаді першого заступника начальника управління справами Головного управління кадрів та забезпечення діяльності органів прокуратури Генеральної прокуратури України.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою, другою статті 129-1 Конституції України регламентовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частинами другою, четвертою статті 13 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Також враховуючи приписи статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, а його невиконання - тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відомостей про повне фактичне виконання рішення суду боржником на користь стягувача до суду не надано, як не надано доказів на підтвердження поважності причин невиконання рішення суду у справі №826/17795/14 та повідомлення про відповідний факт державного виконавця.

Враховуючи те, що позивач у строк, встановлений для добровільного виконання, вимог виконавчого документу не виконав, відповідач мав усі правові підстави для накладення штрафу, а тому діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведена правомірність та обґрунтованість винесення оскаржувано постанови.

Натомість, позивачем не надано належних і достатніх доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні адміністративного позову Офісу Генерального прокурора (місцезнаходження: 01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15; ) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; ) про визнання протиправною та скасування постанови від 12.04.2023р. у виконавчому провадженні за №64707355 про накладення штрафу, - відмовити.

2. Рішення суду відповідно до ч. 1 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

3. Відповідно до ч. 6 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та у порядку, передбаченому ст. ст. 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Марич Є.В.