Справа № 200/3948/22
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року справа №200/3948/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 7 вересня 2022 року у справі № 200/3948/22 (головуючий І інстанції Арестова Л.В.) за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Державна судова адміністрація України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області (далі ТУССО у Донецькій області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Державна судова адміністрація України про:

- визнання протиправною бездіяльності з невиплати додаткової винагороди в сумі 30000 грн. щомісячно, починаючи з 24.02.2022 року до дати ухвалення судом рішення по суті позовних вимог;

- зобов`язання уповноважену особу ТУССО у Донецькій області видати накази про нарахування та виплату контролеру 2 категорії 4 відділення 3 взводу охорони 1 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області ОСОБА_2 додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168;

- зобов`язання нарахувати та виплатити контролеру 2 категорії 4 відділення 3 взводу охорони 1 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області ОСОБА_2 додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. щомісячно, починаючи з 24.02.2022 року до дати ухвалення судом рішення по суті позовних вимог.

Також, просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07.09.2022 року позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії ТУССО у Донецькій області щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої ПКМУ від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

- зобов`язано відповдіача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої ПКМУ від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», починаючи з 24.02.2022 року;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено;

- стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.

Відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову, посилаючись те, що на у відповідному кошторисі ТУССО у Донецькій області видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної ПКМУ від 28.02.2022 року № 168 після її прийняття головою служби судової охорони не затверджувались. Зазначені обставини, встановили неможливість видання наказу про виплату співробітникам Служби додаткової винагороди, як передбачено ПКМУ № 168 та Порядком виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони. Обґрунтованість дій відповідача відповідає вимогам ст.ст. 23, 51 Бюджетного кодексу України.

В частині судових витрат рішення суду відповідачем не оскаржено.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 1500 грн. за подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач проходить службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони в Донецькій області на посаді контролера ІІ категорії 4 відділення 3 взводу охорони 1 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Територіальним управлінням Служби судової охорони в Донецькій області 22.04.2021 року (т. 1 а.с. 36).

Наказом начальника Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області від 01.09.2020 року № 73 о/с «По особовому складу» прийнято на службу та призначено переможця конкурсу ОСОБА_2 контролером ІІ категорії четвертого відділення третього взводу охорони першого підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області, присвоєно йому в порядку переатестування спеціальне звання сержант Служби судової охорони. Вважати таким, що прийняв справи і приступив до виконання обов`язків за посадою з 01.09.2020 року.

Наказом начальника Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області від 31.12.2020 року № 108 о/с «По особовому складу» призначено сержанта Служби судової охорони ОСОБА_2 контролером ІІ категорії 4 відділення 3 взводу охорони 1 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області, звільнивши його з посади контролера ІІ категорії четвертого відділення третього взводу охорони першого підрозділу охорони цього територіального управління. Вважати таким, що прийняв справи і приступив до виконання обов`язків за посадою з 01.01.2021 року (т. 1 а.с. 133).

Згідно витягу з наказу Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області № 117 від 22.02.2022 року «Про встановлення щомісячної премії співробітникам та працівникам» наказано повести нарахування та виплату премії у відсотках від посадового окладу за підсумками служби у лютому 2022 року співробітникам Територіального управління Служби судової охорони, згідно з додатком 1 до цього наказу. Згідно із додатком 1 до зазначеного наказу контролеру ІІ категорії ОСОБА_2 встановлено 125% премії від посадового окладу за підсумками служби у лютому 2022 року (а.с. 111).

Згідно витягу з наказу Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області № 136 від 07.03.2022 року «Про встановлення щомісячної премії співробітникам та працівникам» наказано повести нарахування та виплату премії у відсотках від посадового окладу за підсумками служби у березні 2022 року співробітникам Територіального управління Служби судової охорони, згідно з додатком 1 до цього наказу. Згідно із додатком 1 до зазначеного наказу контролеру ІІ категорії ОСОБА_2 встановлено 123% премії від посадового окладу за підсумками служби у березні 2022 року (т. 1 а.с. 112).

Державна судова адміністрація України звернулась з листом від 17.03.2022 року вих.№11-2604/22 «Про збільшення бюджетних призначень на період дії воєнного стану Службі судової охорони» до голови комітету Верховної Ради України з питань бюджету в якому, зокрема, просила розглянути питання щодо збільшення бюджетних призначень за бюджетною програмою 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя» на суму 393,3 млн грн. (т. 1 а.с. 65 зв.б.-66)

Державна судова адміністрація України звернулась з листом від 13.04.2022 року вих.№11-2824/22 «Про виділення додаткових бюджетних асигнувань Службі судової охорони» до Кабінету Міністрів України в якому зазначила, зокрема, що Державна судова адміністрація з листом від 17.03.2022 року вих.№11-2604/22 звернулась до Міністерства фінансів України щодо виділення додаткових бюджетних асигнувань для виплати винагороди співробітникам Служби судової охорони відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168. Листом від 01.04.2022 року вих№.08020-01-2/6914 Міністерством фінансів України запропоновано Державній судовій адміністрації України здійснити збільшення бюджетних асигнувань Служби судової охорони за рахунок перерозподілу внутрішніх резервів. Однак, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 №401 «Про спрямування коштів резервного фонду державного бюджету» за бюджетною програмою 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя» зменшені бюджетні призначення Державній судовій адміністрації України на 2022 рік на 1574,1 млн грн. Також Державна судова адміністрація України звертає увагу на те, що після початку військових дій значно погіршилась ситуація із надходженням до спеціального фонду державного бюджету від сплати судового збору. Так план надходжень за березень складав 250,0 млн грн., а фактично з 1 по 31 березня надійшло лише 57,2 млн грн. Тобто, тільки за один місяць судова влада недоотримала 192,4 млн грн. фінансових ресурсів. Враховуючи викладене, Державна судова адміністрація України позбавлена можливості збільшити бюджетні асигнування для виплати винагороди співробітникам Служби судової охорони (т. 1 а.с. 66 зв.б.-67, 92-93).

Державна судова адміністрація України звернулась з листом від 13.04.2022 року вих.№11-2826/22 «Про фінансове забезпечення діяльності судів» до голови комітету Верховної Ради України з питань бюджету в якому, зокрема, просила розглянути питання щодо виділення з резервного фонду державного бюджету 1638,3 млн грн. (т. 1 а.с. 67-68).

Відповідно до витягу з наказу Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області № 207 від 19.04.2022 року «Про встановлення щомісячної премії співробітникам та працівникам» наказано повести нарахування та виплату премії у відсотках від посадового окладу за підсумками служби у квітні 2022 року співробітникам Територіального управління Служби судової охорони, згідно з додатком 1 до цього наказу. Згідно із додатком 1 до зазначеного наказу контролеру ІІ категорії ОСОБА_2 встановлено 117% премії від посадового окладу за підсумками служби у квітні 2022 року (т. 1 а.с. 113).

Державна судова адміністрація України звернулась з листом від 27.04.2022 року вих.№11-3022/22 «Про виділення коштів з резервного фонду» до Прем`єр-міністра України в якому, зокрема, просила, з метою забезпечення виконання покладених на Службу судової охорони завдань, а також недопущення подальшого загострення соціальної напруги серед співробітників Служби судової охорони, розглянути та внести на розгляд Кабінету Міністрів України питання щодо виділення додаткових коштів з резервного фонду державного бюджету Державній судовій адміністрації України в сумі 242,7 млн грн. для виплати співробітникам Служби судової охорони, за період з 24.02.2022 року по 24.04.2022 року, додаткової винагороди встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 (т. 1 а.с. 68-70).

Державна судова адміністрація України звернулась з листом від 05.05.2022 року вих.№11-3181/22 «Про збільшення бюджетних призначень на період дії воєнного стану Службі судової охорони» до голови комітету Верховної Ради України з питань бюджету в якому, зокрема, просила розглянути питання щодо збільшення бюджетних призначень за бюджетною програмою 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя» на суму 393,3 млн грн. (т. 1а.с. 70 зв.б.-71).

Згідно витягу з наказу Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області № 279 від 18.05.2022 року «Про надання допомоги на оздоровлення за 2022 рік» наказано надати та виплатити допомогу на оздоровлення за 2022 рік у розмірі місячного грошового забезпечення: 104) сержанту Служби судової охорони ОСОБА_2 контролеру ІІ категорії 4 відділення 3 взводу охорони 1 підрозділу Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області (т. 1 а.с. 114).

За витягом з наказу Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області № 288 від 23.05.2022 року «Про встановлення щомісячної премії співробітникам та працівникам» наказано повести нарахування та виплату премії у відсотках від посадового окладу за підсумками служби у травні 2022 року співробітникам Територіального управління Служби судової охорони, згідно з додатком 1 до цього наказу. Згідно із додатком 1 до зазначеного наказу контролеру ІІ категорії ОСОБА_2 встановлено 125% премії від посадового окладу за підсумками служби у травні 2022 року (т. 1 а.с. 114 зв.б.-115).

Служба судової охорони звернулась з листом від 24.05.2022 року «Про виділення додаткових асигнувань Службі судової охорони на період дії воєнного стану» до Державної судової адміністрації України в якому, зокрема, на виконання норм постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168 для забезпечення щомісячної виплати додаткової винагороди співробітникам Служби судової охорони надала оновлений розрахунок потреби в коштах на період з 24.02.2022 року до 22.08.2022 року (т. 1 а.с. 76 зв.б.).

Державна судова адміністрація України звернулась з листом від 27.05.2022 року вих.№11-3762/22 «Про надання копій наказів» до Служби судової охорони в якому просила, зокрема, з метою опрацювання виплат, передбачених постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, та на вимоги Міністерства фінансів України, надати копії наказів, у разі наявності, які б підтверджували кількісний склад співробітників Служби судової охорони для отримання винагороди передбаченої вказаною постановою (т. 1 а.с. 74).

Листом від 10.06.2022 року Служба судової охорони на лист Державної судової адміністрації України від 27.05.2022 вих.№11-3762/22 повідомила, що з метою недопущення порушень бюджетного законодавства накази Служби судової охорони або територіальних управлінь Служби судової охорони про виплату співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, не видавались. Після надходження відповідних бюджетних асигнувань необхідні накази будуть видані у встановленому порядку (т. 1 а.с. 74 зв.б.-76).

За витягом з наказу Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області № 340 від 22.06.2022 року «Про встановлення щомісячної премії співробітникам та працівникам» наказано повести нарахування та виплату премії у відсотках від посадового окладу за підсумками служби у червні 2022 року співробітникам Територіального управління Служби судової охорони, згідно з додатком 1 до цього наказу. Згідно із додатком 1 до зазначеного наказу контролеру ІІ категорії ОСОБА_2 встановлено 125% премії від посадового окладу за підсумками служби у червні 2022 року (а.с. 115 зв.б.-116).

Згідно витягу з наказу Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області № 389 від 21.07.2022 року «Про встановлення щомісячної премії співробітникам та працівникам» наказано повести нарахування та виплату премії у відсотках від посадового окладу за підсумками служби у липні 2022 року співробітникам Територіального управління Служби судової охорони, згідно з додатком 1 до цього наказу. Згідно із додатком 1 до зазначеного наказу контролеру ІІ категорії ОСОБА_2 встановлено 125% премії від посадового окладу за підсумками служби у липні 2022 року (т. 1 а.с. 116 зв.б.-117).

Згідно довідки Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області вих.№36.06-313 від 19.08.2022 року грошове забезпечення співробітникам Служби судової охорони нараховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони». Співробітники Служби судової охорони не перебувають в трудових відносинах зі Службою на підставі трудового договору, а проходять службу з присвоєнням спеціальних звань, отримують грошове забезпечення, а не заробітну плату. Контракт про проходження служби визначає правові відносини між сторонами під час проходження служби та не є трудовим договором (контрактом) в розумінні статті 3 Кодексу законів про працю України. Правовий і соціальний статус співробітників Служби регулюється окремим законодавством про ці органи, а не нормами цивільного законодавства. На них не поширюються норми, передбачені Кодексу законів про працю України. На підставі вищевикладеного повідомили, що розмір середньоденної заробітної плати співробітникам не розраховується (т. 1 а.с. 109).

Згідно довідки Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області, м. Дружківка, вих.№36.06-313 від 19.08.2022 року за період з лютого по червень 2022 року заробітна плата позивачу нарахована та виплачена у розмірі 89425,88 грн. (т. 1 а.с. 108).

Згідно ч. 1 статті 160 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) підтримання громадського порядку в суді, припинення проявів неповаги до суду, а також охорону приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їхніх сімей, працівників суду, забезпечення у суді безпеки учасників судового процесу здійснює Служба судової охорони.

За ч. 1 статті 161 Закону № 1402-VIII служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах.

Згідно ч. 6 статті 161 Закону № 1402-VIII територіальні підрозділи Служби судової охорони утворюються як юридичні особи.

Фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (ч. 7 статті 161 Закону №1402-VIII).

Згідно ч. 1 статті 165 Закону № 1402-VIII грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками (частина друга статті 165 Закону №1402-VIII).

Відповідно до частини другої статті 165 Закону №1402-VIII Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 03.04.2019 року № 289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони».

З метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 №384 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони. Відповідно до пункту 9 Розділу І вказаного Порядку підставою для виплати грошового забезпечення є наказ Служби або територіального управління Служби про призначення на посаду співробітника в Службі, територіальному управлінні Служби та встановлення розмірів посадового окладу, надбавок, доплат.

Згідно п. 10 Розділу І вказаного Порядку грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 року прийняв постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

За п. 1 Постанови №168 (в редакції чинній станом на 19.07.2022 року) установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 року № 793, яка набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022 року, внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168: в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінити словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».

Згідно абзацу 3 пункту 1 Постанови № 168 виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

За матеріалами справи позивач є співробітником Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області на посаді контролера ІІ категорії 4 відділення 3 взводу охорони 1 підрозділу охорони.

За період з лютого по червень 2022 року заробітна плата позивачу нарахована та виплачена у розмірі 89425,88 грн., тобто без врахування додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, що не заперечується сторонами у справі.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (Мінреінтеграції) «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022» від 25.04.2022 №75 в редакції наказів Мінреінтеграції «Про внесення змін до наказу Мінреінтеграції від 25.04.2022 №75» від 08.07.2022 №147, «Про внесення змін до наказу Мінреінтеграції від 25.04.2022 №75» від 14.07.2022 №152, «Про внесення змін до наказу Мінреінтеграції від 25.04.2022 №75» від 19.07.2022 №159 місто Дружківка Краматорського району Донецької області в якому несе службу позивач включено до означеного переліку, що не є спірним питанням у даній справі.

Отже, з 24.02.2022 року позивач має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.

Суд критично відноситься до тверджень відповідача, що у кошторисі Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області на 2022 рік видатки на виплату додаткової винагороди, як передбачено Постановою №168, не затверджувались.

Оскільки відповідно до статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 зазначено, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у них виплатах доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення).

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян. У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

При цьому, обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходить службу, жодним чином не впливає на право особи отримати належний розмір грошового забезпечення.

Вказане свідчить, що нараховуючи та виплачуючи позивачу грошове забезпечення, відповідач діяв з порушенням вимог статті 43 Конституції України, що призвело до порушення прав позивача та недоотримання належного розміру грошового забезпечення з 24.02.2022 року.

Апеляційним судом враховано правову позицію в постанові Великої Палати Верховного суду від 21.09.2023 року у зразковій справі № 260/3564/22, згідно якої зміст внесених постановою КМУ № 793 змін до постанови КМУ № 168 в частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість «30 000 гривень щомісячно» не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

Указане підтверджується:

- пунктом 11 розділу І Порядку № 384, згідно з яким грошове забезпечення не виплачується: 1) за час надання співробітникам відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати; 2) за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; 3) за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я понад встановлені чинним законодавством строки;

- пунктом 14 розділу І указаного Порядку, на підставі якого при виплаті співробітникам грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення сум щомісячних основних, додаткових видів грошового забезпечення та премії за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата;

- пунктом 8 Порядку № 396, відповідно до якого додаткова винагорода не встановлюється співробітникам за період: обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або цілодобового домашнього арешту; перебування у відпустці відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати (грошового забезпечення), в тому числі у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в дозволених законодавствах випадках - шести років; відсторонення від виконання службових обов`язків (посади); після закінчення терміну службового відрядження відповідно до наказів, якщо співробітник не повернувся до постійного місця несення служби; перебування в службових відрядженнях за кордоном; відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я понад чотири місяці, крім випадків, коли законодавством передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні; навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень чи іншої шкоди своєму здоров`ю - за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю, а у разі лікування - за весь час відсутності на службі у зв`язку з лікуванням (що підтверджується документами закладу охорони здоров`я, матеріалами службового розслідування, кримінального провадження); призупинення (припинення) виплати грошового забезпечення відповідно до законодавства; особам, які добровільно здалися в полон - з дня потрапляння в полон, що підтверджується матеріалами органу досудового розслідування.

Ураховуючи наведені вище висновки, Велика Палата Верховного суду відхиляє посилання скаржника на те, що розмір додаткової винагороди з 24 лютого 2022 року слід визначати з розрахунку до 30 000 грн, пропорційно в розрахунку на місяць, а не 30 000 на місяць, як вважає суд першої інстанції, оскільки в подальшому це може призвести до правової невизначеності щодо розміру додаткової винагороди при нарахуванні та виплаті згідно рішень судів.

Велика Палата Верховного суду вважає необґрунтованими посилання Територіального управління на те, що Порядок № 396 регулює умови виплати додаткової винагороди в період дії воєнного стану та має певні особливості, а тому Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду неправильно застосував до цих правовідносин Порядок № 384, оскільки в ньому не врегульовані певні правові аспекти виплати винагороди в період воєнного стану, з огляду на таке.

Так, за висновками Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, при визначенні розміру належної позивачу додаткової винагороди пункт 7 Порядку № 396 не підлягає застосуванню, оскільки за імперативною нормою частини другої статті 165 Закону № 1402-VIII розмір грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони встановлюється КМУ.

Велика Палата Верховного суду погоджується з цим висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19).

Отже, з огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру додаткової винагороди слід застосовувати норми постанов КМУ, а не Порядку № 396, який прийнятий на виконання відповідних постанов, проте суперечить їм у відповідній частині.

Системний аналіз пункту 2-1 постанови КМУ № 168 (у редакції постанови КМУ № 793) свідчить, що наявність у ДСА України права встановлювати «порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги» не є тотожним праву встановлювати «розміри додаткових винагород».

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку в частині визнання протиправними дій ТУССО у Донецькій області щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої ПКМУ від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої ПКМУ від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», починаючи з 24.02.2022 року.

В іншій частині рішення суду не оскаржено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Суд не може втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всього розміру гонору до суму, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, судом має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 рішення суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У той же час, аналізуючи здійснені адвокатом послуги за критеріями, визначеними у ч. 5 ст. 134 КАС України та на предмет неминучості - критерію, що застосовується Європейським судом з прав людини, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 грн. за складання відзиву на апеляційну скаргу.

В якості доказів надання адвокатських послуг представником позивача надано:

- договір про надання правової допомоги № 01/07-22 від 18.07.2022 року;

- Додаток № 2 до договору про надання правової допомоги № 01/07-22 від 18.07.2022 року - заяву клієнта від 03.10.2022 року, в якій позивач просив скласти відзив на апеляційну скаргу відповідача;

- додаткову угоду від 03.10.2022 року до Додатку № 1 договору про надання правової допомоги № 01/07-22 від 18.07.2022 року, якою п. 1 Додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 01/07-22 від 18.07.2022 року доповнено, зокрема, текстом: «складання та подання відзиву на апеляційну скаргу…»;

- Додаток № 3 до договору про надання правової допомоги № 01/07-22 від 18.07.2022 року - протокол узгодження розміру гонорару та порядку його сплати від 03.10.2022 року.

Згідно п. 3.1 Договору клієнт зобов`язаний сплатити адвокату гонорар, який є ціною договору, у розмірі та у строки, зазначені у додатках до цього договору.

Враховуючи викладене, виходячи з конкретних обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає, що обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, а також відповідає розміру ціни позову, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1500 грн.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 7 вересня 2022 року у справі № 200/3948/22 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Державна судова адміністрація України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 грн. (тисяча п`ятсот гривень).

Повний текст постанови складений 1 листопада 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв