Справа № 380/69/23
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 рокусправа № 380/69/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Карп`як О.О.,

секретар судового засідання Савка В.А.,

за участю:

представника позивача Матяшук В.К.,

представника відповідача Кобеляцького Д.М.,

представника третьої особи Бречко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов`язаних з його утриманням у закладі вищої освіти, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, -

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (далі Національна академія) до ОСОБА_1 в якій просить:

- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного витрати, пов`язані з його утриманням у зазначеному закладі вищої освіти у розмірі 406666,99 грн.

Ухвалою суду від 24.02.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 02.06.2023 суд перейшов до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 18.07.2023 замінено первинного позивача Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного на належного Міністерство оборони України .

Ухвалою суду від 18.07.2023 залучено третю особу до участі у справі, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.

Позиція позивача:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що курсант ОСОБА_1 самовільно залишив місце служби 17.10.2020, у зв`язку з чим його увільнено від займаної посади та призупинено військову службу, дію контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу наказом начальника Національної академії від 01.12.20202 №111-КС, призупинено строк військової служби, вислугу років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключено зі всіх видів забезпечення з 27.11.2020 та виключено із списків особового складу Національної академії. Вироком Франківського районного суду м. Львова від 08.09.2022 у справі №465/3473/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України відповідача звільнено від відбування покарання з випробуванням, призначено йому іспитовий строк тривалістю 2 роки. Наказом начальника Національної академії від 28.11.2022 №46-КС (по особовому складу) відповідно до п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та п.3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, солдата ОСОБА_1 відраховано з числа курсантів у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, достроково розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, звільнено з військової служби в запас за пп. «в» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання) та виключено із списків особового складу Збройних Сил України з 11.10.2022. Наказом від 28.11.2022 №370 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 з 11.10.2022 виключено із списків особового складу Національної академії та всіх видів забезпечення та котлового з обіду 17.10.2022, зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії за період з 11.08.2017 по 17.10.2022 в сумі 406666,99 грн. 28.11.2022 видано довідку розрахунок №17 про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Національній академії у сумі 406666,99 грн., згідно з якою ОСОБА_1 зобов`язаний оплатити суму в касу або на рахунок Національної академії до 28.12.2022. Вказує, що заборгованість у розмірі 406666,99 грн. до теперішнього часу відповідачем у добровільному порядку не відшкодована, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

26.07.2023 представником позивача подана заява з приводу позовної заяви, просить позовні вимоги задоволити з врахуванням заміни сторони позивача.

26.09.2023 представник позивача подав суду пояснення, в яких вказує, що позовні вимоги підтримує з врахуванням проведеної заміни позивача. Зазначає, що на даний час від Національної академії отримано відповіді щодо вручення відповідачу наказу про виключення та довідки розрахунку №5039 від 30.01.2023 та обґрунтування довідки розрахунку вартості навчання №5214 від 08.09.2023.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити.

Заперечення відповідача:

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. Зазначає, що долучені до позовної заяви накази не мають підпису начальника Національної академії а також підпису т.в.о. начальника Національної академії. Звертає увагу, що до відповідача не звертались із запитом про добровільну оплату вказаної у позові суми, що вказує на передчасність вимог. Окрім того, у довідці розрахунку від 28.11.2022 №17 відсутній підпис відповідача про ознайомлення з нею. Вважає, що відсутні підстави для стягнення з колишнього курсанта ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із утриманням під час навчання у частині відшкодування сум грошового забезпечення у розмірі 364106,51 грн., оскільки суми грошового забезпечення військовослужбовця не визначені законом такими, що включаються у витрати, пов`язані з утриманням військовослужбовця у вищому навчальному закладі. Як свідчать матеріали справи, грошове забезпечення у розмірі 364106,51 грн. було виплачено відповідачу за відсутності недобросовісності з боку останнього або розрахункової помилки з боку позивача та фактично було єдиним засобом до існування відповідача, з огляду на відсутність в нього будь яких інших доходів, що з огляду на приписи ст. 1215 ЦК України зумовлює відсутність у відповідача обов`язку по поверненню позивачу наведеної суми. З огляду на вищенаведене, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Пояснення третьої особи:

Представник Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного подано 13.03.2023 відповідь на відзив, в якому вказує що заборгованість підтверджується довідкою розрахунком від 28.11.2022 №17, розрахунком на утримання коштів за навчання та довідкою розрахунком подобово на курсанта ОСОБА_1 . Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. Також зазначає, що станом на сьогодні відповідачем не відшкодовано вся сума коштів, яка була витрачена державою на його утримання у вищому військовому навчальному закладі, також, відповідачем не оскаржувалася жодна довідка надана йому наручно при відрахуванні його з числа курсантів Національної академії.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити з врахуванням заміни позивача у справі.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підстав своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Наказом начальника Національної академії від 20.07.2017 року №31-КС (по особовому складу) ОСОБА_1 зараховано на перший курс навчання до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (а.с.13).

11.08.2017 між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу. Згідно з пунктом 1 вказаного контракту відповідач зобов`язувався, зокрема, відшкодовувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані із його утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), у разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу (а.с. 18).

Наказом начальника Національної академії від 01.12.2020 №111-КС ( по особовому складу) курсанта ОСОБА_1 , увільнено від займаної посади, призупинено військову службу, дію контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу з 27.11.2020. (а.с.16).

Наказом начальника Національної академії від 01.12.2020 №292 (по стройовій частині) курсанта ОСОБА_1 , який самовільно залишив місце служби 17.10.2020 увільнено від займаної посади та якому призупинено військову службу, дію контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу наказом начальника Національної академії від 01.12.2020 №111-КС, призупинено строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключено зі всіх видів забезпечення з 27 листопада 2020 та виключено із списків особового складу Національної академії. (а.с.17).

Вироком Франківського районного суду м. Львова від 08.09.2022 у справі №465/3473/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України та призначено йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням та призначено йому іспитовий строк тривалістю два роки. (а.с.29-32).

Наказом начальника Національної академії від 28.11.2022 №46- КС (по особовому складу) відповідно до п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та п.3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, солдата ОСОБА_1 відраховано з числа курсантів у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, достроково розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, звільнено з військової служби в запас за пп. «в» (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання) та виключено із списків особового складу Збройних Сил України з 11.10.2022. (а.с.18)

Наказом від 28.11.2022 №370 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 з 11.10.2022 виключено із списків особового складу Національної академії та всіх видів забезпечення та котлового з обіду 17.10.2022, зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії за період з 11.08.2017 по 17.10.2022 в сумі 406666,99 грн. (а.с.19).

28.11.2022 видано довідку розрахунок №17 про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Національній академії у сумі 406666,99 грн., згідно з якою ОСОБА_1 зобов`язаний оплатити суму в касу або на рахунок Національної академії до 28.12.2022. (а.с.20).

Відповідно до довідки - розрахунку від 28.11.2022 року №17 відповідачу необхідно відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії в сумі 406666,99 грн., а саме:

- грошове забезпечення 364106,51 грн.,

- продовольче забезпечення 30910,56 грн.,

- речове забезпечення 0 грн.,

- медичне забезпечення 192грн.,

- спожиті комунальні послуги та енергоносії- 11457,92 грн.,

-оплата транспортних послуг 0 грн.

Також складено розрахунок на утримання коштів за навчання курсанта ОСОБА_1 від 28.11.2022 (а.с.24) та довідку розрахунок подобово (а.с.22-25).

Відповідно до довідки від 14.12.2022 №778, згідно наказу начальна Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 28.11.2022 №370 курсанта ОСОБА_1 відраховано у зв`язку із небажанням продовжувати навчання та визначено відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в навчальному закладі в сумі 406666,99 грн. (а.с.28).

Відповідно до відповіді на запит від 30.08.2023 №5039, Національна академія повідомила, що витяг з наказу начальника Національної академії від 28.11.2022 №370 та примірник довідки розрахунку від 28.11.2022 №17 було долучено до матеріалів особової справи ОСОБА_1 , котру надіслано до 1-го відділу Золочівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Львівської області. (а.с.116).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Що стосується норм процесуального права, то Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 810/2610/16 зазначив, що спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Саме така правова позиція висловлена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18).

Згідно з частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З врахування позиції Верховного Суду, дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Що стосується норм матеріального права, то відповідно до статті 3 Закону України "Про Збройні Сили України" №1934-XII від 06.12.1991, - організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Згідно з частиною десятою статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992, курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Пунктами 3-4 Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

На виконання пункту 3 вищевказаного нормативно-правового акту Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ "Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах" від 16.07.2007 №419/831/240/605/ 537/219/534, яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через недисциплінованість.

Відповідно до п.1 Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, курсант ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Як було встановлено судом, утримання відповідача у Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного здійснювалось шляхом здійснення грошового та продовольчого забезпечення.

Відповідно до пункту 2.3 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день

виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач

ВНЗ.

В ході розгляду справи судом встановлено, що згідно з довідкою-розрахунком Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного витрати на утримання відповідача становить 406666,99 грн.

Щодо доводів представника відповідача, вкладеному у відзиві щодо відсутності підпису відповідача про ознайомлення з довідкою розрахунком від 28.11.2022 №17, суд такі відхиляє з огляду на наступне.

Позивачем отримано позовну заяву з додатками, в тому числі довідку - розрахунок від 28.11.2022 №17 та наказ від 28.11.2022 №370, що підтверджується накладною №595 (а.с.34-35).

Законом не встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору.

Суд зазначає, що відповідач є обізнаним про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, оскільки дані зобов`язання визначені у підписаному відповідачем з позивачем контракті про навчання, проте, вказану суму витрат, пов`язаних з утримання відповідача під час навчання у навчальному закладі, станом на час звернення позивача із позовом та на час розгляду справи відповідачем не відшкодовано.

Відповідачем доказів добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням його у Національній академії, в межах заявлених позовних вимог, суду не надано.

Станом на час розгляду справи, відповідач не надав доказів про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі та не подав належних і переконливих доказів неправильного розрахунку заявленої позивачем до стягнення суми.

Суд також зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази оскарження відповідачем довідки - розрахунку від 28.11.2022 №17 чи наказу від 28.11.2022 №370.

Щодо доводів відповідача, викладені у відзиві щодо відсутності підписів начальника Національної академії та т.в.о. начальника Національної академії у наказах, що долучені до позовної заяві, суд такі відхиляє, оскільки до позовної заяви долучені до позовної заяви витяги з наказів, а не оригінали наказів. Клопотань про витребування оригіналів наказів відповідачем не подавалось.

Щодо доводів відповідача про відсутність підстав для стягнення з колишнього курсанта ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із утриманням під час навчання у частині відшкодування сум грошового забезпечення у розмірі 364106,51 грн., оскільки суми грошового забезпечення військовослужбовця не визначені законом такими, що включаються у витрати, пов`язані з утриманням військовослужбовця у вищому навчальному закладі. Як свідчать матеріали справи, грошове забезпечення у розмірі 364106,51 грн. було виплачено відповідачу за відсутності недобросовісності з боку останнього або розрахункової помилки з боку позивача та фактично було єдиним засобом до існування відповідача, з огляду на відсутність в нього будь яких інших доходів, що з огляду на приписи ст. 1215 ЦК України зумовлює відсутність у відповідача обов`язку по поверненню позивачу наведеної суми.

Щодо покликання представника відповідача на приписи ст.1215 ЦК України суд висновується про те, що вказані норми на спірні правовідносини не поширюються.

Зокрема, відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Водночас, предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна та не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) завдання шкоди у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для зазначеної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до ст.1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст.1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Оскільки в розглядуваному випадку відповідач проходив навчання у Національній академії на підставі відповідного контракту, був зарахований курсантом і отримував на законних підставах грошове забезпечення під час навчання, тому ознак безпідставного отримання майна в цьому випадку немає.

Правові підстави для вказаних виплат на користь відповідача не скасовані і не визнані недійсними.

Водночас, обов`язок щодо відшкодування витрат (в тому числі отриманого відповідачем грошового забезпечення за період навчання) передбачений законом, виник у відповідача, а порядок такого відшкодування визначений КМ України.

Разом з цим, суд звертає увагу, що стосовно обов`язку особи відшкодувати вартість навчання у разі невиконання умов контракту Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) висловлювався в ряді справ про що правомірно вказав суд першої інстанції.

Щодо захисту права власності у рішенні ЄСПЛ вказано, що у заявника виник борг перед державою щодо відшкодування плати за навчання, харчування, проживання у разі невиконання обов`язку стосовно проходження військової служби в армії у встановлений законодавством період. Комісія вважає, що обов`язок здійснити такі відшкодування після відрахування з навчального закладу не порушує права заявника відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції.

При цьому, суд зазначає про помилковість посилання відповідача при вирішенні даного спору на положення пункту 1 частини першої статті 1215 ЦК України та відповідну правову позицію Верховного Суду, що викладена в постанові від 11.02.2019 року у справі № 617/640/16-ц.

Так, зазначені висновки не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки суб`єктний склад учасників відносин та предмет позову у вказаній постанові суду касаційної інстанції не є тотожним зі справою, що розглядається.

До того ж слід зазначити, що Контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового і навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідачем не оскаржений.

Доводи відповідача у відзиві на позовну заяву, щодо недостовірності складення довідки-розрахунку, не підтвердженні жодним належним доказом та не спростовують нарахування позивачем суми заборгованості відшкодування витрат пов`язаних з утриманням в навчальному закладі.

Суд наголошує, що курсанти, які навчаються в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного перебувають на повному державному забезпечені. Кошти, які витрачаються на їх навчання є державними (бюджетними). Разом з тим, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач на даний час зазначену вище суму коштів в повному обсязі не відшкодував, що є підставою для задоволення позову повністю.

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позивачем доведена правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача сум витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, натомість відповідачем не було надано суду жодного доказу щодо спростування позиції позивача, викладеної в заявленому адміністративному позові, та доказів добровільної сплати зазначеної суми заборгованості, а тому поданий адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6; ) витрати, пов`язані з його утриманням у закладі вищої освіти в сумі 406666,99 грн.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне рішення складено 30 жовтня 2023 року.

СуддяКарп`як Оксана Орестівна