Справа № 420/7689/23
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7689/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Рост Трейдинг до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

встановив:

I. Зміст позовних вимог.

До суду з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Рост Трейдинг (далі - позивач, ТОВ Рост Трейдинг) до Одеської митниці (далі відповідач, Митниця), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500370/2023/000019/2 від 09.03.2023 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови відповідача в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2023/000056 від 09.03.2023 року.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача.

На обґрунтування вказаних вимог позивач вказує, що 09 березня 2023 року з метою оформлення митного товару, отриманого ТОВ «РОСТ ТРЕЙДИНГ» від продавця Компанія Company M.K.Salt-SHERIF MOHAMED ABDELMAGUID HASHУ ( Єгипет) згідно контракту від 01.10.2022 р. № 01/2022, до митного пункту «Ізмаїл» пункту пропуску «Ізмаїльський морський торговельний порт» були подані митна декларація № 23UA53U1 з переліком документів, що підтверджують митну вартість товару, визначену згідно зі статтями 57, 58 Митного кодексу України за основним методом (за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються). На запит митного органу про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, TOB «РОСТ ТРЕЙДИНГ» письмово повідомило про відсутність додаткових документів, оскільки було надано максимально можливу кількість документів, щодо підтвердження митної вартості товару, включаючи експертний висновок і Київської ТПП. Проте, 09 березня 2023 року митний орган прийняв рішення щодо коригування вартості товару № UA500370/2023/000019/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500370/2023/000056, які позивач вважає протиправними, оскільки з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом. Разом з тим, митним органом були виявлені розбіжності, що не стосуються числового значення оцінюваного товару. Оскільки позивачем первісно були надані всі необхідні документи для визначення митної вартості, тому вимога про надання додаткових документів є необґрунтованою та такою, що не ґрунтується на вимогах ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України. Враховуючи, що у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, оскаржувані рішення відповідача є протиправними та підлягають скасуванню.

19.05.2023 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позову, вказуючи, що декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) № 23UA53U1 від 09.03.2023 та документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, зазначені в графі 44 МД. На виконання вимог статті 54 МК України під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів. Відповідно до п.2 ч.6 ст. 54 МК України вказані обставини стали підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. У рішенні про коригування митної вартості № UA500370/2023/000019/2 від 09.03.2023 наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цих рішеннях про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю. Таким чином, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару № UA500370/2023/000019/2 від 09.03.2023 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2023/000056 від 09.03.2023 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «РОСТ ТРЕЙДИНГ».

25.05.2023 року позивачем надана відповідь на відзив на позов, в якій вказує, що відповідач у відзиві надає абсолютно тотожні підстави для коригування митної вартості, що були ним зазначені у рішенні про коригування митної вартості товару № UA500420/2022/000019/2 від 09.03.2023 року, ніяким чином не спростовуючи доводи позивача, що викладені в адміністративному позові.

05.06.2023 року відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив на позов, в якій з посиланням на постанову Верховного суду від 28.07.2021 у справі справа № 808/3022/17, від 26.07.2021 у справі № 813/8725/14, від 16.07.2021 у справі № 804/3702/16, від 16.07.2021 у справі № 804/769/16 вказує, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому, Одеською митницею було порівняно рівень заявленої митної вартості у максимально наближений до митного оформлення за МД від 27.06.2022 № UA500110/2022/005741 товару, митне оформлення яких вже здійснено та встановлено, що рівень митної вартості товарів є більшим, про що зазначено у рішенні про коригування митної вартості.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 20.04.2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 04.05.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою суду від 23.05.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

01.10.2022 р. між продавцем Компанія Company M.K.Salt-SHERIF MOHAMED ABDELMAGUID HASHУ та покупцем - ТОВ «РОСТ ТРЕЙДИНГ» укладено контракт № 01/2022, відповідно до якого продавець постачає на умовах, що вказані в інвойсі, у відповідності з «INCOTERMS-2010» сіль харчову та технічну, з добавкою від злежування, тип якої вказано у проформах-інвойсах до цього контракту та іменований в подальшому товари, а покупець зобов`язується сплатити за Товар, який постачається. ( а.с. 12-14).

09.03.2023 року з метою здійснення митного оформлення товару, поставленого за вказаним контрактом, декларантом подано до митного оформлення митну декларацію № 23UA53U1, з визначенням митної вартості товарів, що імпортуються, за ціною контракту.

До митного оформлення для підтвердження митної вартості товарів були подані наступні документи: Проформа-інвойс № 300123 від 30.01.2023 року; Інвойс № 0107-23 від 24.02.2023 року; Прямий контракт від виробника товару № 01/2022 від 01.10.2022 року; Платіжне доручення № 46 від 02.02.2023 року, яке підтверджує сплату за товар, згідно проформи-інвойс № 300123 від 30.01.2023 року; Платіжне доручення № 47 від 03.02.2023 року, яке підтверджує сплату за товар, згідно проформи-інвойс № 300123 від 30.01.2023 року; Платіжне доручення № 48 від 08.02.2023 року, яке підтверджує сплату за товар, згідно проформи-інвойс № 300123 від 30.01.2023 року; Платіжне доручення № 49 від 15.02.2023 року, яке підтверджує сплату за товар, згідно проформи-інвойс № 300123 від 30.01.2023 року; Платіжне доручення № 50 від 16.02.2023 року, яке підтверджує сплату за товар, згідно проформи-інвойс № 300123 від 30.01.2023 року; Платіжне доручення № 51 від 21.02.2023 року, яке підтверджує сплату за товар, згідно проформи-інвойс № 300123 від 30.01.2023 року; Платіжне доручення № 52 від 24.02.2023 року, яке підтверджує сплату за товар, згідно проформи-інвойс № 300123 від 30.01.2023 року; Платіжне доручення № 55 від 03.03.2023 року, яке підтверджує сплату за товар, згідно проформи-інвойс № 300123 від 30.01.2023 року; Платіжне доручення № 56 від 07.03.2023 року, яке підтверджує сплату за товар, згідно проформи-інвойс № 300123 від 30.01.2023 року; Платіжне доручення № 57 від 08.03.2023 року, яке підтверджує сплату за товар, згідно проформи-інвойс № 300123 від 30.01.2023 року; Пакувальний лист № 2 від 24.02.2023 року; Прайс-лист від виробника б/н від 30.01.2023 року; Коносамент № 2 від 24.02.2023 року; Сертифікат походження Форма А № 1003842 від 27.02.2023 року; Експертний висновок від Київської ТПП № Ц-163 від 06.03.2023 року; Вантажна відомість № 8209626 від 24.02.2023 року.

В свою чергу, на електронну адресу декларанта надійшло повідомлення, в якому митний орган повідомив, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів та відповідно до частини 3 статті 53 МКУ зобов`язав протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові і документи: 1) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту) 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 4) копію митної декларації країни відправлення; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вимогу митного органу ТОВ "РОСТ ТРЕЙДИНГ" листом від 09.03.2023 № 91 повідомлено, що більше документів подаватись не буде.

За результатами розгляду вказаних документів, Одеською митницею було визнано не надання декларантом бухгалтерських документів та висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, внаслідок чого за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості другорядний: резервний метод.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України з урахуванням опису, фізичних характеристик, даних щодо виробника товару та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів митна оформлення яких вже здійснено є більшим і становить: по товару № 1-0.24 дол. США/кг (МД від 25.11.2022 № UA500370/2022/006682), по товару № 2-0,24 дол. США/кг (МД від 11.10.2022 № UA100160/22/853508).

09.03.2023 р. у відповідності до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500370/2023/000019/2 та складено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 500370/2023/000056. ( а.с. 39-40)

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) № 23UA65U4 від 09.03.2023 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI.

Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 1 007 087, 54 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.

Вважаючи вказані рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI, у редакції на час виникнення спірних правовідносин ( надалі - МК України) визначає, зокрема

- митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. ( стаття 49 МК України);

- декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. ( частина друга статті 52 МК України)

- у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. ( стаття 53 МК України)

- перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведено у частині другій статті 53 МК України.

- у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (згідно з переліком). ( частина третя статті 53 МК України);

- забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. ( частина п`ята - шоста статті 53 МК України);

- митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості ( пункти 1 та 2 частини п`ятої статті 54 МК України);

- митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.( частина шоста статті 54 МК України);

- рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. ( частина друга статті 55 МК України);

- у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів. ( частина сьома статті 55 МК України);

- протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. ( частина восьма статті 55 МК України);

- визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. ( частини перша-четверта статті 57 МК України)

- у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. ( частини 5-6 статті 57 МК України).

- метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.(частина друга статті 58 МК України)

- митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. ( частини четверта - п`ята статті 58 МК України).

VI. Оцінка суду.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Спірність питання у даній справі полягає у правомірності коригування митної вартості товарів згідно оскаржуваного рішення № UA500370/2023/000019/2 від 09.03.2023 року, яке обґрунтовано поданням позивачем документів, які містять розбіжності, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

При цьому, вказаний висновок митного органу ґрунтується на обставинах, наведених у пункті 33 оскаржуваного рішення № UA500370/2023/000019/2 від 09.03.2023 року

Позивач в обґрунтування протиправності вказаних рішень відповідача стверджує, що у наданих позивачем документах були відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. А відтак, позивачем первісно надано всі необхідні документи для визначення митної вартості, а вимога про надання додаткових документів є необґрунтованою та такою, що не ґрунтується на вимогах ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Вирішуючи вказані спірні правовідносини, суд враховує, що наведені приписи МК України зобов`язують митний орган

- зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів,

- обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

- вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові.

Так, у пункті 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів Одеська митниця вказує про такі розбіжності, як, зокрема:

1) у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. ( пп. «в» п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі - МКУ).

Надаючи правову оцінку даному доводу митного органу, суд вказує про таке.

За положеннями підпункту в пункту 1 частини 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати, понесені покупцем: в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

При цьому, суд звертає увагу, що вказана норма містить умови, при яких, вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, не додається до складових митної вартості, а саме якщо вони включалися до ціни.

Відповідно до з п. 1.1 Контракту № 01/2022 від 01.10.2022 р., проформи-інвойсу № 300123 від 30.01.2023 року; інвойсу № 0107-23 від 24.02.2023 року поставка товарів здійснювалася на умовах Інкотермс CFR Ізмаїл Україна.

Відповідно до Інкотермс-2010 CFR (Cost and Freight (... named port of destination)) (... назва порту призначення). Термін «вартість і фрахт» означає, що продавець здійснив поставку, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в названий порт призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь які додаткові витрати, які виникають після відвантаження товару, переходять з продавця на покупця.

З огляду на вказане, контрактна ціна імпортованого позивачем товару вже включає в себе вартість упаковки та маркування.

А відтак, за приписами ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України ці складові не підлягають додаванню декларантом з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення ним митної вартості.

Наведена позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду в аналогічних (подібних) правовідносинах, викладених, зокрема, у постановах від 15 лютого 2022 року у справі № 815/6768/17, від 21 березня 2023 року у справі № 815/5817/17 тощо.

Отже, наведені відповідачем твердження, як підстави для прийняття оскаржуваного рішення, є необґрунтованими та безпідставними.

2) у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо такої складової митної вартості товару, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до борту судна у порту вивезення країни виробника товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

Щодо зазначеного доводу митного органу, то відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до борту судна у порту вивезення країни виробника товару.

Як зазначалось вище, за умовами контракту № 01/2022 від 01.10.2022 р., інвойсу № 0107-23 від 24.02.2023 року поставка товарів здійснювалася на умовах Інкотермс CFR Ізмаїл Україна, а відтак за положеннями CFR Інкотермс-2010, всі витрати із завантаження, пакування та транспортування товару вже є включеними продавцем у фактурну вартість товару, оскільки здійснюються на території продавця.

Вказане також підтверджуються позицією Верховного Суду викладеної в постанові від 05.11.2019 року у справі № 820/2147/16, в якій Верховний Суд прийшов до висновку, що «декларант не має обов`язку надавати документи стосовно вартості транспортування, у випадку якщо ці витрати включені до вартості товару».

При цьому, надання декларантом документального підтвердження витрат продавця на перевезення (фрахт) товару до пункту пропуску на митну територію України суперечить нормам ч. 4, п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, оскільки декларант повинен документально підтверджувати тільки ті витрати, які є складовою митної вартості - в даному випадку витрати на транспортування товару декларуються тільки в тому випадку, якщо їх несе покупець.

За таких обставин, доводи відповідача щодо необхідності надання декларантом документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів є неправомірними.

3) Щодо тверджень відповідача стосовно того, що у наданому до митного оформлення коносаменті від 24.02.2023 року № 2 містяться відомості щодо оплати фрахту за чартер партією за умови передоплати, проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо), відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, то суд вказує про таке.

Відповідно до поданих до митного оформлення документів поставка цієї партії товару здійснювалась на умовах CFR- Ізмаїл.

За офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року) CFR (Cost and Freight) - ''Вартість і фрахт'' означає, що продавець зобов`язаний сплатити витрати та фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати або ушкодження товару, а також ризик будь-якого збільшення витрат, що виникають після переходу товаром борту судна, переходить з продавця на покупця в момент переходу товару через поручні судна в порту відвантаження. За умовами CFR на продавця покладаються обов`язки щодо митного очищення товару для експорту.

Отже, поставка товару на умовах CFR- Ізмаїл (ІНКОТЕРМС-2010) передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати на транспортування товару до порту призначення (фрахт).

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до п. 4.4 Контракту № 01/2022 від 01 жовтня 2022 року передбачено, що «Поставка Товару здійснюється однією партією кожного інвойсу, при цьому на адресу покупця направляються оригінали документів...», у тому числі і коносаменту, що унеможливлює будь-які розбіжності, оскільки контрактом передбачений такий документ, як коносамент.

Оскільки за умовами даного контракту поставка Товару здійснювалась на умовах CRF Port Izmail, Ukraine, про що зазначено у Інвойсі № 0107-23 від 24.02.2023 року, то за цими умовами, продавець зобов`язаний своїм коштом доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно та сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення.

Враховуючи умови поставки даного товару на умовах CFR (ІНКОТЕРМС-2010), то транспортні витрати вже є включеними до фактурної вартості товару, тому при визначенні митної вартості не додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Аналогічна правова позиція викладено в постанові Верховного Суду від 16.06.2023 року у справі № 825/2410/16.

4) Відповідач стверджує, що згідно п. 3.2 контракту оплата за товар проводиться на підставі рахунку-фактури і визначається для кожної поставки окремо, проте у наданих до митного оформлення платіжних дорученнях № 46-52, 55-57 в графі «призначення платежу» йде посилання на інший документ, а саме: на рахунок-проформу від 30.01.2023 № 300123. Вказане на думку митного органу унеможливлює з`ясувати, як саме здійснювалась передплата за товар та як саме суму передплати, наданої відповідно до платіжних інструкцій, співставити з партією товару.

Щодо зазначеного, то суд зазначає, що у зазначених платіжних дорученнях у призначенні платежу, використане скорочення «Proforma», тобто «Proforma Invoice», що у перекладі означає рахунок-фактура, що спростовує будь-яке не співпадіння, оскільки номер рахунку-фактури та його дата повністю співпадають ( № 300123 від 30.01.2023 року).

Крім того, у платіжному дорученні є і посилання, що це передоплата за сіль, згідно контракту № 01/2022 від 01.10.2022 року. Дані платіжки містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (сіль). При електронній ідентифікації клієнта банком, за допомогою апаратного цифрового ключа, його підпис на платіжних документах не вимагається. Працівниками митного органу не було надано експертного висновку, що документ містить ознаки підробки. Таким чином, це лише припущення, на підставі якого, згідно з чинним законодавством України, не проводиться коригування митної вартості товару.

Отже, наведені відповідачем твердження, як підстави для прийняття оскаржуваного рішення, є необґрунтованими та безпідставними.

5) Декларантом подано зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 01/2022 від 01,10.2022, окремі ділянки якого містять сліди неодноразового сканування та повторного друку, а саме: на всіх аркушах наявна сіро-чорна смуга, що унеможливлює сприйняття тексту. Вказане свідчить, що даний документ може містити ознаки підробки.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, частин першої, другої та п`ятої ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом, вказаних розбіжностей в даному випадку не вбачається.

При цьому, суд приймає до уваги твердження позивача, відносно того, що недоліки роботи принтеру не були віднесені, чинним законодавством України, до ознак підробки документу. Підроблення документів припускає повну або часткову зміну змісту документа чи його реквізитів, однак не за рахунок внесення до нього неправдивих відомостей, а шляхом їх виправлень, підчищень, дописок, витравлювань та іншими подібними способами.

Працівниками митного органу не було надано експертного висновку, що документ містить ознаки підробки. Таким чином, це лише припущення, на підставі якого, згідно з чинним законодавством України, не проводиться коригування митної вартості товару. Крім того, за цим договором проводилось не одне розмитнення і, відповідно, він роздруковувався на різних принтерах, але кожного разу митниця вважає, що документ може містити ознаки підробки.

Відповідно, наведені відповідачем твердження, як підстави для прийняття оскаржуваного рішення, є необґрунтованими та безпідставними.

6) Щодо таких розбіжностей, як відсутність відомостей щодо страхування вантажу та можливого демереджу, що за позицією митного органу не дає змоги перевірити правильність визначення митної вартості товарів, то суд враховує наступне.

За умови поставки товару CRF Port Izmail, Ukraine згідно контракту № 01/2022 від 01.10.2022 року перевезення сплачується продавцем, який зобов`язаний своїм коштом доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно та сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення.

А відтак, суд погоджується з позивачем, що у даному випадку демередж не стався, оскільки зазвичай він завдає збитки продавцю, оскільки збільшує вартість загального фрахту.

Крім того, суд вказує, що вищевказане є лише припущенням митного органу, а тому не може бути визнано, як розбіжності у поданих документах позивача.

7) Митний орган також вказує, що згідно п. 4.4 контракту купівлі-продажу товарів від 01.10.2022 року № 01/2022 відсутній сюрвеерний звіт (SGS), а у наданому до митного оформлення сертифікату про походження від 27.02.2023 року № А 1003842 не міститься даних щодо серійного номеру товару.

Щодо вказаного, то суд звертає увагу відповідача, що ст. 53 МК України передбачений вичерпний перелік документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Проте, сертифікат про походження не є тим документом, на підставі якого встановлюється митна вартість.

При цьому, відповідач не заперечує, що позивачем були надані документи, що передбачені ст. 53 МК України, про що свідчить перелік документів, що надав декларант разом з митною декларацією, наведений у картці відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2023/000056 від 09.03.2023 року

Отже, наведені відповідачем твердження, як підстави для прийняття оскаржуваного рішення, є необґрунтованими та безпідставними.

8) Щодо покликання відповідача на ознаки підробки у наданих до митного оформлення платіжних інструкціях № 46 - 52, 55 57, які полягають у розташуванні підписів та печаток ПАТ «МТБ БАНК» на окремому аркуші, то суд зазначає, що підроблення документів припускає повну або часткову зміну змісту документа чи його реквізитів, однак не за рахунок внесення до нього неправдивих відомостей, а шляхом їх виправлень, підчищень, дописок, витравлювань та іншими подібними способами. Працівниками митного органу не було надано експертного висновку, що документ містить ознаки підробки. Таким чином, це лише припущення, на підставі якого, згідно з чинним законодавством України, не проводиться коригування митної вартості товару.

При цьому, суд приймає до уваги пояснення позивача, що платіжний документ займає увесь розмір аркуша формату А4, саме тому печатка банку та підпис проставлені на іншій сторінці. Якщо це було б зроблено на цій же сторінці, - то ускладнило б читання самої платіжки, оскільки деякі дані було б складно прочитати через печатку.

Підсумовуючи вищевказане, суд зауважує, що однієї лише вказівки на відсутність у поданих до митного оформлення документах необхідних відомостей, без роз`яснення, яких відомостей та який вони вплив мають на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Щодо позиції митного органу в частині неподання декларантом запитуваних митним органом додаткових документів, то за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, суд зазначає, що вказане не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 березня 2023 року справа № 815/5817/17.

Підсумовуючи викладене, суд відхиляє вищевказані доводи відповідача про наявність сумніву у заявленій позивачем митній вартості імпортованого товару з підстав, наведених у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, оскільки надані позивачем до митного органу вище перелічені документи, підтверджують ціну імпортованого товару та жодних розбіжностей не містять.

Щодо правомірності застосування відповідачем шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару, суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту графи 33 цього рішення, то " … Відповідно до п. 1 статті 64 МКУ у разі, якщо митну вартість товарів, но можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) - за резервним методом. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України з урахуванням опису, фізичних характеристик, даних щодо виробника товару та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів митна оформлення яких вже здійснено є більшим і становить: по товару № 1-0.24 дол. США/кг (МД від 25.11.2022 № UA500370/2022/006682), по товару № 2-0,24 дол. США/кг (МД від 11.10.2022 № UA100160/22/853508).

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 №598).

Як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, то крім номеру та дати митної декларації, яка була взята за основу для коригування митної вартості товарів, митний орган додатково нічого не вказав, що на думку суду не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

При цьому, суд зауважує, що згідно правової позиції Верховного Суду в аналогічних спірних правовідносинах у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. ( постанови від 19 червня 2018 в справі №826/6346/16 (№К/9901/36092/18), від 31 січня 2018 в справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18), від 02 березня 2018 по справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500370/2023/000019/2 від 09.03.2023 р., оскільки контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500370/2023/000056, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 9, 10 статті 264 Митного кодексу України митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною дванадцятою статті 264 Митного кодексу України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи митного органу про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 Митного кодексу України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів до митного органу вищого рівня або до суду, якщо вважає, що такими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси, створено перешкоди для їх реалізації або на неї незаконно покладено будь-які обов`язки.

Судом встановлено, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2023/000056 вмотивована прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості № UA500370/2023/000019/2 від 09.03.2023, неправомірність якого знайшла підтвердження в ході розгляду справи, а тому суд вважає, що картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню.

VII. Висновок суду.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

VIII. Розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа лише у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Як встановлено судом, позивачем сплачено судовий збір разом в сумі 17 790,21 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № № 681, 686 від 03.04.2023 р.

З огляду на викладене та враховуючи, що судом задоволено вимоги позивача в повному обсязі, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 17 790,21 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, -

вирішив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рост Трейдинг» (вул. Маршала Бірюзова, буд. 37, м. Полтава, 36007, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21-А, м. Одеса, 65078, ) про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA500370/2023/000019/2 від 09.03.2023 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2023/000056 від 09.03.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21-А, м. Одеса, 65078, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рост Трейдинг» (вул. Маршала Бірюзова, буд. 37, м. Полтава, 36007, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 17 790,21 грн. (сімнадцять тисяч сімсот дев`яносто чотири грн. двадцять одна коп.) гривні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна