Справа № 494/1975/23
Суддя: Панчишин А. Ю.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Березівський районний суд Одеської області
02.11.2023
Справа № 494/1975/23
Провадження № 2-а/494/14/23
УХВАЛА

про залишення без руху

02 листопада 2023 року м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Панчишин А.Ю., розглянувши з матеріалами адміністративної справи №494/1975/23 за позовною заявою ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАТ №7920145 від 11.10.2023 року, -

в с т а н о в и в:

20.10.2023 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відносно складеної постанови серії ЕАТ №7920145 від 11.10.2023 року, закриття справи за ст. 247 КУпАП.

Перевіривши матеріали заяви, суддя доходить висновку про залишення її без руху з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначається повне найменування сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження або місце проживання чи перебування, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи, або реєстраційний номер облікової картки платника податків, відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса, або адреса електронної пошти.

У позовній заяві позивач не вказав свій реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі), адресу електронної пошти.

Крім того, як вбачається з позовної заяви позивач зазначив Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 4) в якості відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, що протирічить вимогам КАС України, так як один і той же суб`єкт владних повноважень не може одночасно приймати участь по справі у якості відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та мати різні права та обов`язки.

Також позовна заява не відповідає вимогам ч. 3 ст. 161 КАС України, згідно з якою до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до положень статей 3, 5 Закону України «Про судовий збір» особи, які оскаржують постанову у справі про адміністративне правопорушення, не віднесені до кола суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання адміністративного позову, а позови з таким предметом не належать до об`єктів, за подання яких судовий збір не справляється.

Таким чином, згідно частини 1статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами частини 2статті 9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду держбюджету.

У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Згідно частини 2 статті 132 КАС, розмір судового збору встановлюється законом. Можливості встановлення розміру (ставки) судового збору судом, у тому числі Верховним Судом (Великою Палатою Верховного Суду) норми чинного законодавства не передбачають.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17, у якій відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 13 грудня 2016 року (провадження № 21-1410а16), сформулювала правову позицію, відповідно до якої особи, стосовно яких ухвалено рішення про накладення адміністративного стягнення, є платниками судового збору у розумінні Закону України «Про судовий збір», а у випадку незгоди із судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, позивач та відповідач як рівноправні сторони в адміністративній справі мають право оскаржити це рішення в апеляційному порядку і вказаний Закон винятків чи застережень щодо сплати судового збору за оскарження таких судових рішень не містить.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у цій справі звернула увагу, що відповідно до положень статей 3, 5 Закону України «Про судовий збір» серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду Касаційного адміністративного суду від 16 серпня 2023 року по справі № 212/3575/22 провадження № К/990/10487/23.

Крім того, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення, як і в інших справах щодо накладення адміністративного стягнення - судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (ВС КАС справа № 212/3575/22 від 16.08.2023 р.)

Пунктом 3 частини першої статті 288 КУпАП установлено, що постанову уповноваженого органу державної влади чи його посадової особи (як і постанову адміністративної комісії чи рішення виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради (пункти 1, 2 цієї частини статті) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 4 Закону України «Про судовий збір»). Інших видів платежів (зокрема, у вигляді державного мита) у випадку звернення особи до суду цей закон не передбачає.

Отже, за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287,288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Велика Палата Верховного Суду указала, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи вищевикладене та статтю 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» згідно якої у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, з 01 січня 2023 року, становить 2 684 гривень позивачу ОСОБА_1 необхідно подати до суду оригінал квитанції про сплату судового збору за позовну вимогу немайнового характеру в розмірі 536 грн. 80 коп.

Крім, цього позивачем долучено нечитабельну копію оскаржуваної постанови з якої не можливо зрозуміти відносно кого така винесена, ким винесена та зміст самої постанови.

Згідно ч.1, 2 ст.169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене, прийшов до переконання, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху та надати йому п`ятиденний строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 160 -162, 169, 241-243, 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАТ №7920145 від 11.10.2023 року, - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали 5 /п`ять/ днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог суду позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Панчишин А.Ю.