Справа № 600/110/23-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/110/23-а Головуючий у 1-й інстанції: Анісімов О.В.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

31 жовтня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ласунка Плюс" до Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ласунка Плюс» звернулась до суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби з безпеки на транспорті (далі відповідач), в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області №341378 від 29 листопада 2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Обгрунтовуючи доводи скарги, відповідачем відзначено про обов`язковість обладнання вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 т, які використовується суб`єктами господарювання для внутрішніх перевезень вантажів, діючим та повіреним тахографом, та обов`язковість для водія такого автомобіля, крім оформлення документів, визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", мати у наявності протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.11.2022 року посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області на автошляху №М-19 499км здійснено перевірку транспортного засобу марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причіпом, який належить ТОВ «Ласунка Плюс» під керуванням водія ОСОБА_1 .

Перевірка транспортного засобу здійснювалася на підставі направлення на рейдову перевірку № 015279 від 04.11.2022 року.

За результатами перевірки складено акт №340185 від 07.11.2022 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому міститься запис про те, що водій транспортного засобу з актом ознайомився. Жодних зауважень водієм в акті не зазначено.

Згідно вказаного акту виявлено порушення, передбачене ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт» під час надання послуг з перевезення вантажів згідно ТТН №23 від 07.11.2022 року, а саме, перевізник не забезпечив водія протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, чим порушив ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у тому числі, порушення, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч. 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів визначених ст.48 цього Закону, а саме протокол перевірки та адаптації тахографа до т/з.

16.11.2022 року начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті Віталієм Пономаренко оформлено повідомлення №41449/40-1/24-22, згідно якого ТОВ «Ласунка Плюс» запрошується на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 29.11.2022 року. Вказане повідомлення надіслане позивачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №839, згідно якого, таке відправлення вручено 24.11.2022 року (з відміткою особисто).

У свою чергу, позивачем надано витяг відстеження поштового відправлення №839 із офіційного сайту Укрпошти, згідного якого вказане відправлення вручене адресату лише 02.12.2022 року (з відміткою особисто).

29.11.2022 року начальник Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті Віталій Пономаренко, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, прийняв постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №341378, відповідно до якої, за порушення вимог статей 34, 48 Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, постановлено стягнути з ТОВ «Ласунка Плюс» адміністративно-господарський штраф на загальну суму 17000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведена підставність застосування до позивача відповідальності, яка передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" у вигляді адміністративно-господарського штрафу на загальну суму 17000,00 грн., а також прийняття оскаржуваної постанови з порушенням Порядку №1567, що також свідчить про її протиправність.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Стаття 5 Закону № 2344-ІІІ визначає, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Відповідно до п.п. 2, 3 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:

- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- додержання водієм режиму праці та відпочинку.

У свою чергу, абзацом 7 статті 34 Закону № 2344-ІІІ визначено, що автомобільний перевізник повинен забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Статтею 48 Закону № 2344-III обумовлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж та інші документи, передбачені законодавством.

Абзацом 2 частини 2 статті 49 Закону №2344-III визначено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Таким чином, перелік необхідних документів не є вичерпним, оскільки у статті 48 Закону № 2344-III визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.

Відсутність усіх необхідних документів, визначених положеннями Закону № 2344-ІІІ, на момент проведення рейдової перевірки, знайшло своє відображення в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №340185 від 07.11.2022 року.

Як встановлено з матеріалів справи, інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області в рамках проведення заходів державного контролю відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті - Порядку №1567, шляхом проведення рейдової перевірки, 07.11.2022 року на автодорозі: М-19, 499 км, перевірено транспортний засіб марки MAN реєстраційний номер НОМЕР_1 , що використовувало в своїй діяльності ТОВ «Ласунка Плюс».

За результатами проведення рейдової перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №340185 від 07.11.2022 року, в якому вказано, що автомобілем марки MAN реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювалось перевезення вантажу без документів передбачених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»», а саме: протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

При цьому, у водія т/з MAN тбх. 18.480 державний номер НОМЕР_1 була наявна індивідуальна контрольна книжка водія, яка надавалася посадовим особам контролюючого органу.

Надаючи оцінку вказаній обставині, судова колегія відзначає наступне.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року №340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (надалі - Положення № 340).

Пунктом 1.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв передбачено, що вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Згідно пункту 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Судова колегія зауважує, що як наслідок встановленого законодавством обов`язку встановити відповідний тахограф, ведення документації до нього є таким же обов`язком. Складання/ведення виключно індивідуальної контрольної книжки водія можливе лише тоді, коли встановлення тахографу не є обов`язком перевізника взагалі в силу вагових чи дистанційних показників.

Чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.03.2020 року по справі № 823/1199/17.

З урахуванням вищезазначених приписів Положення № 340 транспортний засіб може бути не обладнаний тахографом виключно тоді, якщо його маса не перевищує 3,5 т.

Разом з тим, оскільки маса транспортного засобу позивача становить понад 3,5 т та він повинен бути обладнаний тахографом, у позивача наявний обов`язок щодо забезпечення належної експлуатації тахографу, а у водія такого транспортного засобу - мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Матеріалами справи підтверджується, що під час проведення перевірки позивачем в порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" не надано протокол перевірки та адаптації тахографа.

Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відтак, оскільки позивач здійснював перевезення вантажів 07.11.2022 року вантажним автомобілем з повною масою понад 3,5 тон, зокрема відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивача, тому є наявними правові підстави для застосування адміністративного-господарського штрафу, передбаченого абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Системний аналіз вищевказаних норм свідчить, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 т, які використовується суб`єктами господарювання для внутрішніх перевезень вантажів в обов`язковому порядку повинні бути обладнані діючим та повіреним тахографом. А для водія такого автомобіля, крім оформлення документів, визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", обов`язковою також є наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Уваги заслуговує і той факт, що позивач не спростував того, що транспортний засіб не обладнаний тахографом.

Перевезення будь-якого вантажу, в тому числі й особистого, а саме для власних потреб товариства, вантажним автомобілем з повною масою понад 3,5 тон не звільняє від обов`язку обладнання останнім повіреним тахографом.

Згідно з абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Щодо належності позивача до автомобільного перевізника в розумінні Закону №2344-III та щодо обов`язку забезпечення водія протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, суд зазначає наступне.

Так, формування та збір документів для перевезення товару завершується на початку руху та мають бути у водія на руках. Саме на підставі первинних документів, які надані водієм на місці зупинки транспортного засобу, а не інших документів, наявних поза місцем події, встановлюються фактичні обставини, зокрема, щодо перевізника.

Носієм доказової інформації щодо встановлених таким чином обставин, є первинні документи контролю, що складаються контролюючим органом, акти, довідки відповідно до зазначених вище правил і процедур, передбачених вищезгаданими профільними нормативно-правовими актами.

У даному випадку, на місці події (зупинки) за наданими водієм транспортного засобу матеріалами та відомостями складено акт, який є носієм доказової інформації (доказової бази), та встановлено, що перевізником у даному випадку є позивач.

Тобто, акт рейдової перевірки, складений на підставі наданих водієм позивача під час здійснення перевірки доказів, який здійснював перевезення вантажу є службовим документом, та основним носієм доказової бази.

В даному випадку, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність відповідачем факту здійснення саме позивачем у спірних правовідносинах господарської діяльності з перевезення вантажів, оскільки, як не заперечується і самим позивачем, останній здійснював за власний кошт перевезення вантажу транспортним засобом в межах провадження власної господарської діяльності, а тому він є автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-ІІІ.

Також, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення посадовими особами Укртрансбезпеки процедури розгляду справи, з огляду на наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, 16.11.2022 року начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті Віталієм Пономаренко оформлено повідомлення №41449/40-1/24-22, згідно якого ТОВ «Ласунка Плюс» запрошується на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 29.11.2022 року. Вказане повідомлення надіслане позивачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №839, згідно якого, таке відправлення вручено адресату 24.11.2022 року (з відміткою особисто).

В свою чергу, позивачем долучено до матеріалів справи витяг відстеження поштового відправлення №839 із офіційного сайту Укрпошти, згідно якого вказане відправлення вручене адресату лише 02.12.2022 року (з відміткою особисто).

Суд першої інстанції, надаючи оцінку розбіжностям між доказами сторін щодо інформування позивача про дату та час розгляду справи про порушення, дійшов висновку, що саме наданий позивачем витяг відстеження поштового відправлення №839 із офіційного сайту Укрпошти відображає дійсну інформацію про хід направлення та вручення позивачу такого відправлення. Натомість, наявність інформації в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, відмінної ніж та, яка відображена на офіційному сайті Укрпошти, ставить під сумнів її правдивість.

Судова колегія не погоджується з вказаним, оскільки відповідач не може відповідати за обставини вручення та фактичного отримання поштової кореспонденції, які від нього не залежать, та обов`язок якого обмежується додержанням відповідного строку направлення повідомлення та виду послуг відправлення.

Надсилання повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцезнаходженням позивача є належним виконанням обов`язків відповідачем щодо інформування. При цьому, відносини між оператором поштового зв`язку, який доставляє листи, та адресатом (позивачем), перебувають поза контролем відправника (відповідача).

В даному випадку, наявність у відповідача рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №839, згідно якого, таке відправлення вручено позивачу 24.11.2022 року, усуває будь-які сумніви щодо неналежного повідомлення товариства про дату та час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, зважаючи на висловлену Верховним Судом правову позицію у такій категорії справ, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що Товариство на час здійснення перевезення вантажу 14.03.2023 діяло як перевізник, є суб`єктом відповідальності за відсутність дійсного протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а тому постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16 березня 2023 року №340986 відповідає встановленим статтею 2 КАС України критеріям законності та обґрунтованості.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ласунка Плюс" відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.