Справа № 240/22246/23
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Житомир справа № 240/22246/23

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо незарахування страхового стажу за період з 01.01.2004 по 04.05.2023 у подвійному розмірі при призначенні позивачу 09.05.2023 пенсії за вислугу років;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 14.07.2023 № 36 про відмову у перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років із зарахуванням страхового стажу за період з 01.01.2004 по 04.05.2023 у подвійному розмірі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 09.05.2023, тобто з дати її призначення, зарахувавши до страхового стажу, період роботи в інфекційних закладах охорони здоров`я з 01.01.2004 по 04.05.2023 у подвійному розмірі відповідно до положень ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 08.06.1999 по 04.05.2023 працювала на посадах медичної сестри, старшої медичної сестри в інфекційних закладах охорони здоров`я. 09.05.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області їй призначена пенсія за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я, при цьому період роботи до 01.01.2004 зараховано до страхового стажу в подвійному розмірі, а з 01.01.2004 по 04.05.2023 в одинарному розмірі. Вважаючи визначення страхового стажу у такий спосіб протиправним, 07.07.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою, про перерахунок призначеної пенсії із зарахуванням стажу в період з 01.01.2004 по 04.05.2023 в подвійному розмір. Однак, рішенням від 14.07.2023 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області відмовило позивачу у такому зарахуванні. Позивач вважає, що управління діяло всупереч вимогам чинного законодавства та стверджує про своє право на зарахування стажу у подвійному розмірі.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області у строк та в порядку, визначеному ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подало відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначено, що згідно ст.60 Закону №1788 робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Відповідно до ст.24 п.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV,з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №1058-IV) пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Обчислення стажу проводиться в місяцях, врахування їх проводиться в одинарному розмірі. Відтак, відсутні підстави щодо обчислення стажу в подвійному розмірі в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги у подвійному розмірі, за період з 01.01.2004, оскільки законодавчо не передбачено.

21.09.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що страховий стаж позивача, підтверджений документально, становить 33 роки 01 місяць 16 днів, в тому числі періоди роботи, зокрема, у інфекційних закладах охорони здоров`я до 01.01.2004 зараховано до страхового стажу у подвійному розмірі, а після 01.01.2004 - у одинарному розмірі. Враховуючи принцип екстериторіальності, розгляд заяви та наданих документів щодо перерахунку пенсії відповідним структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, яким 14.07.2023 винесено рішення про відмову в перерахунку пенсії, оскільки обчислення стажу в подвійному розмірі за роботу в шкідливих умовах за період з 01.01.2004 законодавством не передбачено. Отже, дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області є правомірними та вмотивованими, а позов є необґрунтованим, тому підлягає залишенню без задоволення.

У період із 04.09.2023 по 08.09.2023 (включно) та з 21.10.2023 по 30.10.2023 (включно) головуюча суддя перебувала у відпустці, з 16.10.2023 по 20.10.2023 на підготовці суддів для підвищення кваліфікації.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1ст.263 КАС України.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено, ОСОБА_1 з 09.05.2023 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років, розмір якої обчислено відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При призначенні позивачу пенсії період роботи в інфекційних закладах охорони здоров`я до 01.01.2004 зараховано до страхового стажу в подвійному розмірі, а з 01.01.2004 по 04.05.2023 в одинарному розмірі, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №24015-24307/О-02/8-0600/23 від 05.07.2023.

07.07.2023 позивачка звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою №3202 щодо зміни надбавки за стаж роботи з зарахуванням стажу з 01.01.2004 по 04.05.2023 в подвійному розмірі за роботу в шкідливих умовах.

Листом №0600-0215-8/75421 від 19.07.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача, що за результатом розгляду заяви від 07.07.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було прийнято рішення про відмову в перерахунку позивачу пенсії від 14.07.2023.

Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

За приписами ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч.3 ст.46 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначає Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, та які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним вище особам пенсії призначають за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого в Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Пунктом "е" частини 1 статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) (у редакції від 09.12.2012 у зв`язку з прийняттям рішення КСУ від № 1-р/2020 від 23.01.2020) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що згідно записів копії трудової книжки НОМЕР_1 позивач, в спірний період працювала на наступних посадах:

- з 08.06.1999 по 07.10.1999 на посаді палатної медсестри фтизіатричного відділення Новоград-Волинського міськрайонного територіального об`єднання;

- з 10.04.2000 по 26.11.2000 на посаді палатної медсестри фтизіатричного відділення Новоград-Волинського міськрайонного територіального об`єднання;

- з 27.11.2000 по 23.04.2009 на посаді старшої медсестри протитуберкульозного диспансеру та старшої медсестри фтизіатричного відділення Новоград-Волинського міськрайонного територіального об`єднання;

- з 24.04.2009 по 02.04.2020 на посаді старшої медсестри протитубезкульозного диспансеру поліклініки консультативно-діагностичної допомоги та медсестри процедурного кабінету протитуберкульозного диспансеру поліклініки консультативно-діагностичної допомоги;

- з 03.04.2020 по 04.08.2021 на посаді старшої медсестри протитуберкульозного відділення поліклініки консультативно-діагностичної допомоги;

- з 06.08.2021 по 04.05.2023 на посаді сестри медичної поліклініки (лікарняного кабінету для дорослих) диспансерного відділення для амбулаторного прийому пацієнтів дорослих та дітей комунального підприємства "Обласний протитуберкульозний диспансер" Житомирської обласної ради.

Також характер та періоди роботи позивача підтверджуються довідкою №60 від 04.05.2023, виданою комунальним некомерційним підприємством "Зв`ягельська багатопрофільна лікарня", згідно якої ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Новоград-Волинському міськрайонному територіальному медичному об`єднанні з 08.06.1999 по 07.10.1999, з 10.04.2000 по 26.11.2000, з 27.11.2000 по 23.04.2009, з 24.04.2009 по 02.04.2020, з 03.04.2020 по 04.08.2021 виконувала обслуговування хворих в фтизіатричному відділенні та в протитуберкульозному диспансеру за посадою: палатна медсестра фтизіатричного відділення; палатна медсестра фтизіатричного відділення; 0,5 ст. старшої медсестри протитуберкульозного диспансеру та 0.5 ст. старша медсестра фтизіатричного відділення; 0,5ст. старша медсестра протитуберкульозного диспансеру поліклініки КДД та 0,5 ст. медсестра процедурного кабінету протитуберкульозного диспансеру; старша медсестра протитуберкульозного відділення.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 №1645-III інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

За приписами статті 7 цього Закону лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають, медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.

Відповідно до п.7 ст.1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного фонду України від 29.12.2005 №625/15-05/039-6, від 10.01.2009 №16918/02-20 заклади охорони здоров`я: про туберкульозні кабінети, психіатричні кабінети, кабінети інфекційних захворювань, психоневрологічні відділення, психіатричні бригади швидкої допомоги відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

З аналізу наведених положень нормативно-правових актів слідує висновок, що протитуберкульозні кабінети, психіатричні кабінети, кабінети інфекційних захворювань, психоневрологічні відділення, психіатричні бригади швидкої допомоги відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Відповідно до наказу МОЗ України №514 від 16.07.2009, затверджено перелік протитуберкульозних закладів, до яких поряд з іншими віднесено лікарняно-профілактичні заклади (в т.ч. територіальні медичні об`єднання (протитуберкульозне, фтизіатричне); протитуберкульозний диспансер) та структурні підрозділи лікарняних, амбулаторно-поліклінічних та санаторно-курортних лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я (туберкульозне (протитуберкульозне, фтизіатричне) відділення; туберкульозний (протитуберкульозний, фтизіатричний, у т.ч. дитячий) кабінет; кабінет контрольованого лікування хворих на туберкульоз - ДОТ (Directly Observed Treatment - лікування під безпосереднім наглядом) кабінет).

Згідно з ст.23 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз", працівники протитуберкульозних закладів мають право на пенсію за віком на пільгових умовах у порядку, встановленому пенсійним законодавством.

Враховуючи викладене суд погоджується із твердженням позивача щодо наявності у неї права на подвійне зарахування страхового стажу, що був обчислений під час перебування на різних посадах медичних інфекційних закладах протитуберкульозного профілю, зазначених у статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та на роботу в яких розповсюджуються пільги по обчисленню стажу роботи в подвійному розмірі відповідно до вказаної статті.

Посилання представника відповідача на те, що пільговий стаж позивача за період після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно ст.24 якого страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом суд відхиляє, з огляду на наступне.

Вимогами п.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Крім того, редакція статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не скасовує ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не зупиняє її дію.

Водночас, нормами ст.16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на за вислугою років.

Відповідно до ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відтак, вказані вище доводи відповідача суд також не приймає до уваги.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією викладеної Верховним Судом у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №689/872/17.

Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи в інфекційних закладах охорони здоров`я з 01.01.2004 по 04.05.2023 у подвійному розмірі, відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" при призначенні 09.05.2023 пенсії за вислугу років, є протиправними.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд також дійшов висновку, що рішення про відмову у перерахунку пенсії від 14.07.2023 №36, що винесене Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, є протиправним та підлягає скасуванню.

З метою відновлення прав, порушення яких установлено за результатами розгляду спору, суд уважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в інфекційних закладах охорони здоров`я з 01.01.2004 по 04.05.2023 у подвійному розмірі, відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років з 09.05.2023, з урахуванням проведених виплат.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

З системного аналізу наведених у справі обставин, суд зробив висновок про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Встановлено, що позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України).

З урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області по 50% (536,80 грн) сплаченого позивачем судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича,7, м.Житомир, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул.Саєнка Андрія,10, м.Фастів, Київська обл., 08500, ), про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи в інфекційних закладах охорони здоров`я з 01.01.2004 по 04.05.2023 у подвійному розмірі, відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" при призначенні 09.05.2023 пенсії за вислугу років.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №36 від 14.07.2023 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії із зарахуванням періоду роботи в інфекційних закладах охорони здоров`я з 01.01.2004 по 04.05.2023 у подвійному розмірі, відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в інфекційних закладах охорони здоров`я з 01.01.2004 по 04.05.2023 у подвійному розмірі, відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років з 09.05.2023, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва