Справа № 160/13828/23
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Савченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач 20.06.2023 р. звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 з неправомірної відмови йому у звільненні з військової служби на підставі абз.7 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу»: військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, зокрема (абз.7) у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;
- зобов`язати військову частини НОМЕР_1 звільнити його з військової служби на підставі абз.7 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу»: військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, зокрема (абз.7) у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.
В обґрунтування адміністративного позову позивач посилається на те, що він подав рапорт про звільнення з військової служби у зв`язку з сімейними обставинами, а саме: здійсненням постійного догляду за бабусею дружини, яка згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії, потребує постійного стороннього догляду. Однак, відповідач відмовив у звільненні з військової служби, у зв`язку із відсутністю підстав для звільнення. Такі дії позивач вважає протиправними, оскільки ним було подано всіх необхідні підтверджуючі документи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
24 липня 2023 року від відповідача надійшов відзив, в якому вони зазначили, що необхідність стороннього догляду за бабусею дружини має підтверджуватись саме висновком медико-соціальної експертної комісії. Надана довідка лікарської консультативної комісії не може бути визнана документом, передбаченим чинним законодавством, на підставі якого позивач підлягає звільненню з військової служби, оскільки висновок, виданий такою комісією, може підтверджувати відповідні обставини для звільнення з військової служби лише стосовно особі, яка не досягла18 років. Відтак, підстав для звільнення позивача з військової служби за його рапортом не має.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та докази, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2022 р. №8 старшого солдата ОСОБА_1 призначено на посаду стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, який прибув на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» з 1 березня 2022 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення і вважається таким, що з 1 березня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2730 гривень на місяць, шпк «солдат» ВОС - 100915А.
ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветерані війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням від 01.04.2023 р. серії НОМЕР_2 .
Згідно із довідкою про реєстрацію та склад сім`ї від 17.03.2023 р. №1498, до складу сім`ї ОСОБА_1 входить ОСОБА_2 дідусь, та ОСОБА_3 бабуся.
Відповідно до висновку Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Павлограда» Павлоградської міської ради від 17.03.2023 р. №121, ОСОБА_3 має порушення функцій організму через які невиліковні хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.
Згідно із довідкою Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Павлограда» Павлоградської міської ради №160 ОСОБА_3 потребує стороннього догляду та втратила можливість самообслуговування.
Згідно із довідкою Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Павлограда» Павлоградської міської ради №181 ОСОБА_1 може надавати соціальні послуги, сторонній догляд.
Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов від 19.04.2023 р., яким складено цей акт за результатами обстеження будинку АДРЕСА_1 про те, що в даному будинку зареєстровані троє осіб: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - бабуся; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - чоловік; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - онук.
ОСОБА_1 подав рапорт 20.04.2023 р. до командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту г пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, який за висновком лікарсько-консультативної комісії потребує стороннього догляду.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 24.05.2023 р. №446 призначено ОСОБА_1 помічником над ОСОБА_3 .
Військова частина НОМЕР_1 листом від 03.06.2023 р. №1729 повідомила ОСОБА_1 , що бабуся його дружини віком понад 18 років, необхідність постійного стороннього догляду за нею має підтверджуватись саме висновком медико-соціальної експертної комісії. Надана Довідка лікарської консультативної комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду №160 від 14.04.2023 р. не може бути визнана документом, передбаченим чинним законодавством, на підставі якого він підлягає звільненню з військової служби, оскільки висновок, виданий такою комісією, може підтверджувати відповідні обставини для звільнення з військової служби лише стосовно особи, яка не досягла 18 років. Відтак, за відсутності підтверджуючих підстав для звільнення з військової служби під час воєнного стану, визначених пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», заявлені у Вашому рапорті від 27.05.2023 р. за вх.№1643 від 28.05.2023 р. вимоги щодо звільнення його з військової служби не підлягають задоволенню.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не звільнення його з військової служби, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступним.
В силу дії частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання щодо даних правовідносин передбачене Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232).
Згідно з ч.1 ст.1 Закону №2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Як встановлено ч.3 ст.1 Закону №2232 військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з ч.14 ст.2 Закону №2232 виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 1 ст.4 Закону №2232 встановлено, що Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями, зокрема, шляхом призову громадян України на військову службу.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч.5 ст.1 Закону №2232).
Відповідно до ст. 1 Закону України Про оборону України від 06.12.1991 року №1932-XII особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено:
- ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб;
- військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави;
- у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану.
Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, продовжений строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня строком на 30 діб.
Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжений строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, продовжений строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, продовжений строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, продовжений строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України від 14.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, продовжений строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.
Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року №3057-IX), продовжений строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин строком на 90 діб.
Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023 продовжений строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232.
Відповідно до абз. 7 пп. г п. 2 ч. 4 ст.26 Закону №2232 військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час воєнного стану, через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.
Постановою КМУ "Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу" від 12.06.2013 №413 передбачено, що військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.
Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317, яке визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.
Підпунктом 1 пункту 11 Положення визначено, що міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.
З проведеного аналізу наведених нормативно-правових актів в контексті розподілення повноважень між ЛКК та МСЕК, суд приходить до висновку, що необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), а також батьками своїми чи дружини (чоловіка) підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. В той же час, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії.
Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі справа № 814/76/16, адміністративне провадження №К/9901/6722/18.
Відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин, норми Закону №2232-XII та Постанови КМУ №413 не містять конфлікту щодо їх змісту, оскільки положення Постанови конкретизують суб`єкт, який видає медичний висновок у залежності від віку особи, яка потребує стороннього догляду.
З огляду на зазначене, подані позивачем разом з рапортом про звільнення довідки лікарсько-консультативної комісії про необхідність постійного догляду не є належними підтверджуючими документами для звільнення зі служби пп. г п. 2 ч. 4 ст.26 Закону №2232.
Беручи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про відмову у позові.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача судові витрати, відповідно до статті 139 КАС України, не стягуються.
Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд,
У позові ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко