Справа № 200/4638/23
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року Справа№200/4638/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні матеріали адміністративної справи ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 10.07.2023 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої додав необхідні копії документів.

За результатами розгляду заяви позивача йому було призначено пенсію за віком відповідно до п. 1 ч. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 24.05.2023. Втім, з листа відповідача ОСОБА_1 дізнався, що до його пільгового стажу не були зараховані всі періоди, а саме періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати та період простою.

На переконання позивача, оскільки відповідач не зарахував спірні періоди без зазначення причин та будь-яких дій, направлених на з`ясування чи були вони пов`язані з виробничою необхідністю, не вчинив, такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування цих періодів до пільгового стажу позивача в контексті спірних правовідносин є неправомірними. Крім того, позивач наголошує, що має право на зарахування періодів роботи з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

З огляду на вищевказане, позивач просить суд:

визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області неправомірними в частині не зарахування до пільгового стажу його роботи за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди відпустки без збереження заробітної плати з 14.05.2007 по 17.05.2007, з 15.01.2009 по 15.01.2009, з 30.09.2010 по 30.09.2010, з 05.04.2021 по 07.04.2021, з 02.07.2021 по 04.07.2021, з 12.12.2021 по 14.12.2021, а також періоду простою з 01.05.2020 по 12.07.2020;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу роботи відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період відпустки без збереження заробітної плати з 14.05.2007 по 17.05.2007, з 15.01.2009 по 15.01.2009, з 30.09.2010 по 30.09.2010, з 05.04.2021 по 07.04.2021, з 02.07.2021 по 04.07.2021, з 12.12.2021 по 14.12.2021, а також період простою з 01.05.2020 по 12.07.2020 та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 24.05.2023 з врахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Відповідач позов не визнав та надав до суду відзив. Так, в обґрунтування незгоди з позовними вимогами, представник пенсійного органу зазначає, що відпустка без збереження заробітної плати виключає безпосередню зайнятість повний робочий день на підземних гірничих роботах по видобутку вугілля, а тому відповідні періоди, хоча й зараховуються до загального та безперервного трудового стажу, але не можуть бути зараховані до стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах. Щодо періодів простою, то відповідач наголошує, що позивачем не надано необхідні документи, а саме, наказ ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля», які засвідчують простій підприємства, пов`язаний з виробничою необхідністю, за період роботи з 01.05.2020 по 12.07.2020. Отже, на думку відповідача, оскільки позивач, в спірний період не був зайнятий на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці протягом повного робочого дня, управління не має законних підстав зараховувати період роботи з 01.05.2020 по 12.07.2020 до пільгового стажу.

Щодо застосування положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» відповідач наголошує, що оскільки у позивача відсутні 15 років стажу на підземних роботах за Списком № 1, то в управління відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії.

З огляду на вказане, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 28 серпня 2023 року Донецький окружний адміністративний суд задовольнив клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, та відкрив провадження по справі № 200/4638/23. Розгляд адміністративної справи суд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Разом з тим, суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 22 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 № 573/2022, від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затверджених Законами України «Про продовження дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 № 2119, від 21 квітня 2022 року № 2212, від 22 травня 2022 року № 2263, від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, від 16 листопада 2022 року № 2738-IX відповідно, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 5 год 30 хв 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 5 год 30 хв 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 5 год 30 хв 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 год 30 хв 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

З огляду на введення на території України воєнного стану, справа розглянута судом протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що позивачу призначено пенсію за віком відповідно Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 встановлено, що у період з 07.11.2001 по 11.01.2010, з 01.03.2010 по 30.09.2010, з 24.01.2011 по 09.07.2012, з 04.02.2013 по 15.07.2013, з 05.08.2013 по 14.05.2014, з 28.02.2018 по 27.08.2018, з 22.10.2018 по 26.01.2023 ОСОБА_1 працював на посадах, що визначені Списком № 1.

Із розрахунку стажу позивача вбачається, що періоди з 14.05.2007 по 17.05.2007, з 15.01.2009 по 15.01.2009, з 30.09.2010 по 30.09.2010, з 05.04.2021 по 07.04.2021, з 02.07.2021 по 04.07.2021, з 13.12.2021 по 14.12.2021 та з 01.05.2020 по 12.07.2020 не були враховані до пільгового стажу ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки від 16.09.2022 № 1/1862 встановлено, що у період з 01.04.2020 по 12.07.2020 позивач перебував у простої у зв`язку з виробничою необхідністю.

Довідкою № 20 від 13.03.2023 та Індивідуальними відомостями застрахованої особи (форми ОК-5) підтверджено, що з 14.05.2007 по 17.05.2007, з 15.01.2009 по 15.01.2009, з 30.09.2010 по 30.09.2010, 05.04.2021 по 07.04.2021, з 02.07.2021 по 04.07.2021, з 13.12.2021 по 14.12.2021 позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати.

Вважаючи неправомірними дії пенсійного органу щодо не зарахування спірних періодів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив за наступного.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Постановою Кабінету міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.

Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що право на передбачену частиною 3 статті 114 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) пенсію незалежно від віку мають працівники, за умови безпосередньої зайнятості на роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи - 25 років для працівників, професії яких містяться у Списку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (далі - Список № 202), або мати стаж роботи провідної професії визначених статтею 14 Закону № 1788-XII, частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV - не менше 20 років.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах від 18.11.2005 № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі Порядок № 637).

Згідно з Порядком № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Отже, зазначеним Порядком передбачено підтвердження спеціального трудового стажу також уточнюючою довідкою саме у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Професії (посади) позивача, за якими він працював у спірні періоди, відносяться до відповідного Списку, чинного на період його роботи, що не заперечувалось відповідачем.

Матеріали справи свідчать, що відповідний стаж роботи позивача на посадах передбаченим Списком з повним робочим днем підтверджується записами в трудовій книжці та уточнюючими довідками.

Також, у матеріалах справи наявні накази по підприємству про атестацію робочих місць позивача за Списком № 1.

Досліджуючи матеріали справи суд встановив, що записи у трудовій книжці проведено у відповідності та з дотриманням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а також місять всю необхідну інформацію про характер виконуваної позивачем роботи.

Отже, трудова книжка позивача містить відповідні записи про роботу позивача.

Стосовно доводів з приводу не зарахування періодів роботи позивача у зв`язку із наданням відпустки без збереження заробітної плати та простою, у зв`язку з ненаданням заявником необхідних документів, які засвідчують простій підприємства, пов`язаний з виробничою необхідністю, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Відтак, час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Висновок відповідає правовій позиції, наведений у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі № 423/2860/16-а.

Відповідно до довідки від 16.09.2022 № 1/1862 встановлено, що у період з 01.04.2020 по 12.07.2020 позивач перебував у простої у зв`язку з виробничою необхідністю.

Із розрахунку стажу судом встановлено, що період з 01.04.2020 по 01.05.2020 зараховано до пільгового стажу, як один місяць простою в календарному році.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в даному випадку позивачу вже зарахований період простою, а тому суд відмовляє у задоволенні вимог в цій частині.

Судом встановлено та не заперечується сторонами у даній справі, що з 14.05.2007 по 17.05.2007, з 15.01.2009 по 15.01.2009, з 30.09.2010 по 30.09.2010, 05.04.2021 по 07.04.2021, з 02.07.2021 по 04.07.2021, з 13.12.2021 по 14.12.2021 позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати. Проте матеріалами справи не підтверджено перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати 12.12.2021, про яке він вказав в позовних вимогах.

При цьому, відповідач зазначає, що у наведених довідках про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, відсутні відомості про надання позивачу відпусток без збереження заробітної плати у зв`язку з виробничою необхідністю, як і решта матеріалів справи, не містять відомостей про виробничу необхідність, а тому, управління доходить висновку, що позивач у спірні періоди перебував у відпустках без збереження заробітної плати за власним бажанням.

Отже, висновки відповідача про перебування позивача у вказані періоди у відпустці без збереження заробітної плати ґрунтуються виключно на припущеннях, які не підтверджуються матеріалами справи.

Таким чином, матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу позивача, зокрема Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 (далі - Порядок № 22-1) та Порядком № 637, які підтверджують роботу позивача. Втім, суд наголошує, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що позивач перебував у відпустках без збереження заробітної плати за власним бажанням.

Суд зауважує, що періоди перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати не перевищують допустимого строку для їх зарахування до пільгового стажу, а саме 1 місяця у календарному році, а тому вказані періоди мають бути зараховані до пільгового стажу.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу роботи, окрім 12.12.2021.

Проте, суд вважає за необхідне змінити спосіб захисту порушеного права позивача та визнати спірні дії пенсійного органу протиправними, як то визначено ст. 245 КАС України.

Щодо застосування положень Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно із абзацом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за Списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (в тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Верховний Суд у справах № 345/4616/16 (постанова від 20.11.2018), № 345/4570/16-а (постанова від 06.02.2019), № 345/4462/16-а (постанова від 05.12.2019), № 345/3954/16-а (постанова від 11.07.2019) та інших дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Враховуючи, що позивач не має стажу на підземних роботах за Списком № 1 більше ніж 15 років станом на дату призначення пенсії, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає, що він не набув необхідного стажу на підземних роботах, що дає право на призначення пенсії у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Отже, вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Підсумовуючи, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 600, 00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-262, 293-295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині не зарахування до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів відпустки без збереження заробітної плати з 14.05.2007 по 17.05.2007, з 15.01.2009 по 15.01.2009, з 30.09.2010 по 30.09.2010, з 05.04.2021 по 07.04.2021, з 02.07.2021 по 04.07.2021, з 13.12.2021 по 14.12.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період відпустки без збереження заробітної плати з 14.05.2007 по 17.05.2007, з 15.01.2009 по 15.01.2009, з 30.09.2010 по 30.09.2010, з 05.04.2021 по 07.04.2021, з 02.07.2021 по 04.07.2021, з 13.12.2021 по 14.12.2021, та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 24.05.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 600,00 грн (шістсот гривень).

В решті заявлених вимог - відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 30 жовтня 2023 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб