Справа № 460/14663/23
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.М. Дудар, розглянувши заяву позивача про забезпечення адміністративного позову у справі за позовом
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинення певних дій.
Позивач просить суд:
- зобов`язати відповідача скоригувати податкове зобов`язання позивача із орендної плати за землю, визначивши його відповідно до умов договору оренди землі від 21.12.2017, в розмірі 378968,78грн орендної плати за рік.
Заяву обґрунтовано тим, що оспорювані податкові повідомлення-рішення містять очевидні ознаки протиправності, оскільки автоматична зміна розміру орендної плати шляхом застосування індексації нормативної грошової оцінки землі не передбачена чинним договором оренди.
Позивач зазначає, що, не зважаючи на відсутність податкового боргу, наразі залишається чинною податкова вимога про сплату податкового боргу в сумі 307172,00грн, на підставі якої прийняте рішення про опис майна у податкову заставу, що позбавляє можливості розпоряджатися будь-яким своїм майном.
Позивач вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та здійснення ефективного захисту порушених прав чи оспорюваних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, враховуючи наведені позивачем підстави для вжиття таких заходів, дослідивши матеріали позовної заяви, суд зазначає таке.
Рішенням Конституційного Суду України у справі №3-рп/2003р від 30.01.2003 визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

За приписами ч.1 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі, укладеним з Рівненською міською радою, від 21.12.2017 (із змінами, внесеними договором від 31.08.2020) є орендарем земельної ділянки площею 1,3142га (кадастровий номер :01:006:0034), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Головним управлінням ДПС у Рівненській області сформовано податкові повідомлення-рішення форми "Ф", якими ОСОБА_1 нараховано податкові зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб:

- від 26 12.2022 №1-1712 в сумі 438612,67грн (за 2022 рік);

- від 04.04.2023 №18625-2407-1712 в сумі 504404.57грн (за 2023 рік).

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

Подаючи заяву про забезпечення позову, позивач стверджує про те, що відповідач, не зважаючи на зафіксовану в договорі оренди суму орендної плати за землю, неправомірно збільшив розмір такої плати, застосувавши індексацію нормативної грошової оцінки.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до пп.14.1.156. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності (пп.14.1.157. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).

Згідно з пп.14.1.162. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп.14.1.175. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.265. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За приписами п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, з поданням позивачем позову у цій справі грошові зобов`язання, визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 26.12.2022 №1-1712 та від 04.04.2023 №18625-2407-1712, вважаються неузгодженими, тобто не є податковим боргом, що виключає застосування податковим органом будь-яких санкцій (штрафів, пені) за несплату визначених сум до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Суд звертає увагу на те, що основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.151 КАС України, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Судом також установлено, що Головним управлінням ДПС у Рівненській області сформовано для позивача податкову вимогу від 12.05.2023 №0-1700 на суму 307172,00грн.

Крім того, заступником начальника Головного управління ДПС у Рівненській області прийнято рішення від 12.05.2023 №940/17-00-13-02-16 про опис майна у податкову заставу.

На підставі зазначеного рішення податковим керуючим Головного управління ДПС у Рівненській області 12.05.2023 складено акт опису майна №345, згідно з яким проведено опис майна ОСОБА_1 .

Згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 15.05.2023 №83995926, 15.05.2023 зареєстровано за №30527434 податкову заставу майна ОСОБА_1 згідно з актом опису від 12.05.2023 №45.

Суд звертає увагу на те, що податкова вимога Головного управління ДПС у Рівненській області від 12.05.2023 №0-1700 та рішення від 12.05.2023 №940/17-00-13-02-16 про опис майна у податкову заставу не є предметом оскарження в цій адміністративній справі.

Відтак, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає вимогам КАС України.

Враховуючи викладене, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів ОСОБА_2 щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову у спосіб, визначений позивачем, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150-154, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалу складено 31 жовтня 2023 року.

Суддя О.М. Дудар