Справа № 420/22348/23
Суддя: Бобуйок І. А.
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження № 2-а/521/196/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 року

Малиновський районний суд міста Одеси

у складі: головуючого судді Бобуйок І.А,

секретаря судового засідання Несвіти Ю.І.,

за позовом: ОСОБА_1 (адреса місця фактичного проживання: АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (адреса місцезнаходження: м. Одеса, вул. Преображенська, буд.44), Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. В. Липинського. Буд.7)

про: скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про примусове повернення в країну походження або третю країну іноземця або особи без громадянства ОСОБА_1 №252 від 08 серпня 2023 року та постанови про накладення адміністративного стягнення від 08 серпня 2023 року серія ПН МОД №010306, -

В С Т А Н О В И В:

25.08.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому позивач просила:рішення про скасування дозволу про імміграцію від 17 травня 2019 року №632 - визнати неправомірним та скасувати; визнати рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну іноземця або особи без громадянства №252 від 08 серпня 2023 року - неправомірним та скасувати; постанову про накладення адміністративного стягнення від 08 серпня 2023 року серія ПН МОД №010306 визнати неправомірною та скасувати; зобов?язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне місце проживання серія ДП №17938/1201 від 08.10.2008 року, виданої ОСОБА_1 , у зв?язку з досягненням 45-річного віку.

Ухвалою від 30.08.2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в частині позовних вимог щодо зобов?язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне місце проживання серія НОМЕР_1 від 08.10.2008 року, виданої ОСОБА_1 , у зв?язку з досягненням 45-річного віку.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.09.2023 року постановлено наступне.

Відмовлено представнику позивача у поновленні строку на звернення до суду в частині вимог про визнання неправомірним та скасування Рішення №32 про скасування дозволу про імміграцію в Україну громадянці ОСОБА_1 від 17 травня 2019 року, яке вчинено Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

Повернено позивачеві позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в частині вимог про визнання неправомірним та скасування Рішення №32 про скасування дозволу про імміграцію в Україну громадянці ОСОБА_1 від 17 травня 2019 року, яке вчинено Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

Передано адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в частині вимог про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про примусове повернення в країну походження або третю країну іноземця або особи без громадянства ОСОБА_1 №252 від 08 серпня 2023 року та постанови про накладення адміністративного стягнення від 08 серпня 2023 року серія ПН МОД №010306, для розгляду за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси.

20.10.2023 року матеріали справи надійшли на адресу Малиновського районного суду м. Одеси.

20.10.2023 року автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України визначено головуючого суддю по справі ОСОБА_2 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.10.2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про примусове повернення в країну походження або третю країну іноземця або особи без громадянства ОСОБА_1 №252 від 08 серпня 2023 року та постанови про накладення адміністративного стягнення від 08 серпня 2023 року серія ПН МОД №010306.

02.11.2023 року учасники справи у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час, місце слухання справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили.

Суд, вивчивши та дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 288 КАС, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну чи їх примусове видворення за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органу охорони державного кордону, органу Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. Адміністративні справи, визначені цією статтею, розглядаються судом за обов`язкової участі сторін у десятиденний строк з дня подання позовної заяви.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як встановлює ст.26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі ж обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантуються свобода пересування, вільний вибір місця проживання, а також право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч.1 ст.33 Конституції України).

Судом встановлено, що громадянка В?єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,. до України останній раз прибула 21.04.2019 року, державний кордон перетнула легально через аеропорт «Одеса» за паспортним документом громадянки В?єтнаму для виїзду за кордон, що виданий на її ім?я серії N №1669906, термін дії: 15.06.2015 - 15.06.2025 року.

Перебуваючи на території України була документована посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1 , видана 08.10.2008 року ГУ МВС України в Дніпропетровській області.

Під час перевірки матеріалів справи щодо оформлення дозволу на імміграцію виявлено, що громадянці В?єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 17.05.2019 року №32 на підставі пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію», а видана на підставі дозволу на імміграцію посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 , від 08.10.2008 року скасована, відповідно до вимог підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання.

Рішенням ГУ ДМС в Одеській області №6022 від 03.10.2022 громадянці В?єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було відмовлено в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання.

З метою оскарження рішення ГУ ДМС в Одеській області №6022 від 03.10.2022 року про відмову в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання, позивачка звернулась до суду із позовом, у якому просила суд: визнати неправомірним та скасувати рішення ГУ ДМС в Одеській області від 03.10.2022 р. №6022 про відмову в оформленні (видачі) їй посвідки на постійне проживання; зобов`язати ГУ ДМС в Одеській області та здійснити обмін її посвідки на постійне місце проживання від 08.10.2008 р. серії НОМЕР_1 , у зв`язку з досягненням 45-річного віку.

Постановою Апеляційного суду адміністративного суду від 17.04.2023 року у справі №420/14863/22 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року - скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позову громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнаму ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 24.05.2023 року ОСОБА_1 за касаційною скаргою на постанову П?ятого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2023 у справі за позовом до ГУ ДМС в Одеській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії було відмовлено у відкритті провадження у справі.

25.08.2023 року позивачка звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із позовом, в якому позивач просила:рішення про скасування дозволу про імміграцію від 17 травня 2019 року №632 визнати неправомірним та скасувати; визнати рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну іноземця або особи без громадянства №252 від 08 серпня 2023 року - неправомірним та скасувати, постанову про накладення адміністративного стягнення від 08 серпня 2023 року серія ПН МОД №010306 визнати неправомірною та скасувати; зобов?язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне місце проживання серія ДП №17938/1201 від 08.10.2008 року, виданої ОСОБА_1 , у зв?язку з досягненням 45-річного віку.

Ухвалою від 30.08.2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в частині позовних вимог щодо зобов?язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне місце проживання серія НОМЕР_1 від 08.10.2008 року, виданої ОСОБА_1 , у зв?язку з досягненням 45-річного віку.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.09.2023 року відмовлено представнику позивача у поновленні строку на звернення до суду в частині вимог про визнання неправомірним та скасування Рішення №32 про скасування дозволу про імміграцію в Україну громадянці ОСОБА_1 від 17 травня 2019 року, яке вчинено Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та повернено позивачеві позовну заяву в частині вимог про визнання неправомірним та скасування Рішення №32 про скасування дозволу про імміграцію в Україну громадянці ОСОБА_1 від 17 травня 2019 року, яке вчинено Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

Отже, судом встановлено, що 17.05.2019 р., на підставі п.1 ч.1 ст.12 Закону №2491-ІІІ, ГУ ДМС в Дніпропетровській області було прийнято рішення №32 - про скасування дозволу на імміграцію в Україну. При цьому, видана на підставі дозволу на імміграцію посвідка на постійне місце проживання від 08.10.2008р. серії НОМЕР_1 , також, була скасована на підставі вимог пп.1 п.64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання №321.

Частина 1 пункт 1 стаття 12 Закону України «Про імміграцію» передбачає, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: з`ясується, що його було надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

У силу вимог п.п.1 п.64 та п.п.4 п.72 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання №321, посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі скасування дозволу на імміграцію відповідно до ст.12 Закону України «Про імміграцію», та, у подальшому, вилучається, визнається недійсною та знищується.

Підпунктом 9 п.62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання №321регламентовано, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, зокрема, у разі коли встановлений факт подання іноземцем або особою без громадянства за відомо неправдивих відомостей, підроблених документів або встановлений факт скасування наданого їм дозволу на імміграцію.

Судом встановлено, що рішення ГУ ДМС в Одеській області від 03.10.2022 р. №6022 про відмову в оформленні (видачі) їй посвідки на постійне проживання було прийнято правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені положеннями Закону України «Про іміграцію» та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання №321.

Жодного спростування вищевказаних обставин позивачкою під час розгляду справи не наведено та відповідних доказів не надано. Судом встановлено, що станом на даний час, вказані рішення є чинним та діючим. Доказів зворотного, позивачем не надано.

Судом встановлено, що Громадянка ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території України громадянка В`єтнаму ОСОБА_1 постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

У оскаржуваному рішенні «№252» від 08.08.2023 року, ГУ ДМС України в Одеській області встановлено, що станом на 08.08.2023 року громадянка В`єтнаму ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України перебуває незаконно.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року №3773-VI, рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення. Порядок провадження за заявами іноземців та осіб без громадянства про добровільне повернення визначається Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що громадянка В?єтнаму ОСОБА_1 з відповідною заявою про добровільне повернення до ДМС України не зверталась.

Судом встановлено, що 08.08.2023 року за порушення ч. 1 ст. 203 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, а саме: ухилення від виїзду після відповідного терміну перебування в Україні, стосовно громадянки В?єтнаму ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою про накладення адміністративного стягнення від 08.08.2023 року була притягнута до адміністративної відповідальності. Своїми діями громадянка В?єтнаму ОСОБА_1 порушила законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Згідно до частини 3 статті 3 розділу І Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь в гідність інших людей, інтереси суспільства і держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 розділу ІІ Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно ч. 1 ст. 16 розділу ІІ Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування або укладення гіг-контракту або під час перебування на законних підставах на території України у випадку, передбаченому частиною тринадцятою цієї статті, отримали дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства в Україні та посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Згідно ч. 1 ст. 21 розділу ІІ Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в`їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» перетинання державного кордону у разі в?їзду в Україну або транзитний проїзд через територію України громадянами держав, перелік яких зазначено у додатку 5, та особами без громадянства, які постійно проживають у зазначених державах, здійснюються після подання ними підтвердження фінансового забезпечення свого перебування в Україні, транзитного проїзду через територію України та виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 1 статті 23 розділу III Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 2 статті 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов?язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв?язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутись в країну походження або у третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Відповідно до ч. 1 статті 26 розділу III Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Таким чином, за наведених обставин, суд дійшов висновків, що оскаржуване позивачем рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про примусове повернення в країну походження або третю країну іноземця або особи без громадянства ОСОБА_1 №252 від 08 серпня 2023 року та постанова про накладення адміністративного стягнення від 08 серпня 2023 року серія ПН МОД №010306, були прийнято відповідачем правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені положеннями Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», обґрунтовано, тобто із урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття зазначеного рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, а тому й будь-які правові підстави для його скасування - відсутні.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи все вищевикладене та керуючись статтями 19, 63 Конституції України, 42, 49, 55, 57, 60, 72, 73, 77, 78, 79, 165, 42, 165, 288 КАС України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса місця фактичного проживання: АДРЕСА_1 )Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (адреса місцезнаходження: м. Одеса, вул. Преображенська, буд.44), Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. В. Липинського. Буд.7) скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про примусове повернення в країну походження або третю країну іноземця або особи без громадянства ОСОБА_1 №252 від 08 серпня 2023 року та постанови про накладення адміністративного стягнення від 08 серпня 2023 року серія ПН МОД №010306, - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: І.А.Бобуйок