Справа № 480/11326/23
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Сидорук А.І., за участю секретаря судового засідання - Гонтаренко І.І., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до відповідачів: 1. Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції;
2. Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції;
про визнання протиправною та скасування постанови.
Сторони та їх представники у судове засідання не прибули.
Суть спору. Позиція сторін. Заяви учасників справи. Процесулаьні дії у справі.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження від 05.10.2023 ВП № 72191056.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена з порушенням приписів статті 39 Закону України ''Про виконавче провадження, оскільки рішення суду не виконано в повному обсязі, зокрема, в частині виплати коштів. Таким чином, постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження є передчасною. На підставі зазначеного позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
25.10.2023 судом було відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, залучено до участі у справі Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції в якості другого відповідача.
31.10.2023 до суду надійшов відзив Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому він просить суд прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.
Відзив мотивовано тим, що державним виконавцем у ВП № 72191056 дотримані всі вимоги положень ст. 63 та п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону про виконавце провадження, зокрема після відкриття провадження винесено дві постанови про накладення штрафу за невиконання та повторне невиконання рішення суду, надіслано до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, та після цього закінчено виконавче провадження. З огляду на це дії відділу примусового виконання вчинені в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. Звертає увагу, що управління не є належним відповідачем за даним позов, а таким є саме відділ примусового виконання.
01.11.2023 до суду надійшов відзив Відділу примусового виконання рішень, в якому він просить суд відмовити в задоволенні позову, у зв`язку з необгрунтованістю.
Відзив мотивовано тим, що державним виконавцем було виконано всі вимоги ст. 63 Закону про виконавче провадження, тому постанова про закінчення виконавчого провадження, винесена на підставі норми п. 11 ч. 1 ст. 39 цього Закону є правомірною.
Фактичні обставивни справи.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду по справі № 480/1766/23 від 06.04.2023 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області відновити позивачу з 01.09.2021 нарахування та виплату щомісячної доплати у розмірі 2000 грн згідно із постановою КМУ від 14.07.2021 №713 (з.б.а.с.8).

Після набрання законної сили рішенням суду, судом було видано виконавчий лист у справі, що не заперечується сторонами.

06.07.2023 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 72191056 з примусового виконання рішення суду у справі № 480/1766/23 (ідентифікатор доступу: 4Г8В559Д49Г1) (а.с.9).

21.07.2023 у виконачому провадженні було винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду у сумі 5100 грн (а.с.23).

21.08.2023 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника за повторне невиконання рішення суду у сумі 10200 грн (а.с.24).

03.10.2023 судом у справі № 480/1766/23 було відмовлено у задоволенні заяви держвного виконавця про зміну способу виконання судового рішення (а.с.11).

05.10.2023 виконавче провадження було закінчено на підставі норми п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону про виконавче провадження, про що винесена постанова, у які зазначено, що в ході примусового виконання рішення виконавцем винесено постанови про накладення на боржика штрафів у розмірах 5100 грн та 10200 грн, направлено повідомлення до правоохоронних органів про вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України та направлено до суду заяву про зміну способу виконання судового рішення, в задоволенні якої судом відмовлено (а.с.12).

Оскільки відповідачем закінчено виконавче провадження, проте рішення суду фактично не виконано, то позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту свого права.

Висновки суду та їх мотиви.

Спірні правовідносини врегульовані, в тому числі Законом про виконавче провадження.

Відповідно до норми п. 2 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону однією з основних засад виконавчого провадження є обов`язковість виконання рішень.

Частинами 1, 3, 4 ст. 18 Закону про виконавче провадження передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

За приписами п. 11 ч. 1 ст. 39 вказаного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 41 Закону про виконавче провадження у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Нормами ч.ч. 1-3 ст. 63 вказаного Закону встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З вказаних норм спеціального закону вбчається, що закінчення виконавчого провадження на підставі норми п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону про виконавче провадження можливе лише за умови накладення двічі на боржника штрафів (за невиконання рішення та повторне невиконання у подвійному розмірі) та звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про вчинення боржником кримінального правопорушення.

В матеріалах справи наявні роздруківки з АСВП постанов виконавця про накладення штрафу від 21.07.2023 та від 21.08.2023, з яких вбачається, що згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.07.2023 на виконання рішення суду у травні 2023 року здійснено перерахунок пенсії з 01.04.2019. Ромір пенсії після перерахунку склав 17201,84 грн. Сума перерахованих коштів за період з 01.09.2021 по 31.05.2023 нарахована до виплати та становить 42000 грн. Виплата перерахоаних коштів буде забезпечена у разі їх надходження з Пенсійного фонду України до головного управління на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (а.с. 23-24).

Доказів виплати позивачу коштів за рішенням суду № 480/1766/23 матеріали справи не містять. Отже, відсутні докази, які би підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. При цьому, відповідачі не надали доказів дійсної неможливості виконання судових рішень без участі боржника.

Водночас суд зазначає, що накладення штрафів та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення, оскільки право на судовий захист, було б ілюзорним, якби остаточне та обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Суд звертає увагу, що накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам про вчинення кримінального правопорушенняє лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа та не можуть уважатись достатнім вчиненням виконавчих дій.

Крім того, на переконання суду, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й може залишитись невиконаним у майбутньому, що суперечить основним принципам виконавчого провадження.

Таким чином, позовні вимоги задовольняються судом у повному обсязі, шляхом визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 72191056 від 05.10.2023, яка не відповідає критеріям правомірності рішення, які встановлені нормою ч. 2 ст. 2 КАС України, в тому числі, щодо обгрунтованості такого рішення.

Судові витрати.

Щодо судового збору.

Враховуючи той факт, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд у відповідності до норми ст. 139 КАС України стягує з відповідача судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Відповідно до норми п. 2 ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Приписом ч. 4 зазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Нормою ч. 6 ст. 134 КАС України передбачено, що суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами виключно за клопотанням іншої сторони.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копії наступних документів: договору про надання профксійної правничої (правової) допомоги № 23/10-01 від 16.10.2023, укладеного між адвокатом Садиков В.В. та позивачем; додатку № 01 від 16.10.2023 до договору про надання правничої допомоги від 16.10.2023; акту виконаних робіт (наданих послуг) № 01 від 18.10.2023; рахунку № 000000174 від 18.10.2023 на суму 3000 грн; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відділом примусового виконання рішень у відзиві на позов заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Вказане клопотання мотивовано відповідачем тим, що сама по собі справа є не складною, а спірні правовідносини не є новими у судові практиці, а тому підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем, як витрати на правову допомогу, а отже підлягають зменшенню.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує усталену судову практику у цій категорії спорів, те що дійсно дана справа є терміновою справою незначної складності, а провадження здійснювалося в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей передбачених нормою ст. 287 КАС України. Представником позивача було підготовлено до суду виключно позовну заяву, інші документи представником позивача не готувались.

З огляду на вказані обставини справи та клопотання відповідача, суд дійшов висновку, що заявлена сума витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн є завищеною. Зокрема, суд зазначає, що підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а тому така підготовка не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правничу допомогу.

Таким чином, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд задовольняє клопотання відповідача та вважає, що справедливим буде зменшити розмір вказаних витрат до 1000 грн, які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

При цьому, витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу суд стягує саме зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, оскільки посадові особи відділу примусового виконання рішень є посадовими особами цього міжрегіонального управління, яке є юридичною особою та має рахунки в установі казначейства.

Керуючись ст.ст. 90, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження № 72191056 від 05.10.2023.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Герасима Кондратьєва, 28, м. Суми, 40030, ), за рахунок бюджетних асигнувань, 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн 60 (шістдесят) коп. витрат по сплаті судового збору та 1000 (одну тисячу) грн витрат на правничу допомогу.

4. Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення рішення.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено та підписано суддею 01.11.2023.

Суддя А.І. Сидорук