Справа № 240/6758/23
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
01 листопада 2023 року м. Житомир справа № 240/6758/23
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, яка призначена за Законом України «Про загальне обов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", з урахуванням періоду роботи з 28.03.2005 по 04.05.2016 у податкових органах та з 10.03.2016 по 01.05.2016 в органах Пенсійного фонду України, відповідно до записів у трудовій книжці та з 13.10.2022 провести перерахунок та виплату пенсії.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідачами протиправно відмовлено їй у переведенні на пенсію державного службовця з підстав недостатнього стажу на посадах державної служби станом на 01.05.2016 та відсутності необхідного стажу на державній службі станом на вказану дату. Наголошує, що має право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", а тому прийняте відповідачами рішення про відмову у призначенні пенсії на підставі вказаного Закону є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).
06.10.2022 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою в якій просила перевести її з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі Закон №889-VІІІ) (а.с.26).
З рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 13.10.2022 вбачається, що відповідач відмовив у переведенні на пенсію за Законом України "Про державну службу" у зв`язку з відсутністю 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ.
Крім того, ГУ ПФУ в Житомирській області у відзиві на позовну заяву зазначило, що згідно з ст.25 Закону №3723-ХІІ визначено сім категорій посад державних службовців, в залежності від яких, встановлювались ранги державних службовців. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Тому, періоди роботи працівників/службових осіб державних податкових адміністрацій (інспекцій), посадових осіб державної податкової служби/органів доходів і зборів на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання - не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Позивач вважає таке рішення протиправним, тому звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За змістом ч.1 ст.9, ч.1 ст.10 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно з абзацом третім ч.1 ст.26 Закону №1058-IV право на пенсію за віком мають жінки за наявності відповідного страхового стажу після досягнення ними 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.
Відповідно до ч.3 ст.45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Разом з тим, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Отже, з аналізу наведених вище правових норм вбачається, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі №687/545/17.
Позивач, на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" досягла передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV" віку 62 роки 3 місяці.
Разом з тим, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", у зв`язку з недостатністю 20-річного стажу.
Заперечуючи проти позову, відповідачі вважають, що періоди роботи позивача в державних податкових інспекціях (адміністраціях), не можуть бути зараховані до стажу державної служби.
Суд не погоджується з такими доводами, з огляду на таке.
Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 28.03.2005 до 04.05.2016 працювала у податкових органах та у період з 10.03.2016 до 01.05.2016 працювала в органах Пенсійного фонду України (а.с.13-17).
Так, 28.03.2005 ОСОБА_1 призначена на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок Лугинської МДПІ (наказ від 28.03.2005 №17-О (а.с.14), 29.04.2005 ОСОБА_1 переведена на посаду старшого державного податкового інспектора Ємільчинського відділення ДПІ та присвоєно звання інспектора податкової служби 2 рангу (наказ від 29.04.2005 №19-О а.с.14).
29.04.2005 ОСОБА_1 прийняла Присягу державного службовця та під час роботи в органах податкової служби їй присвоювались спеціальні звання та ранги.
Зазначене вище свідчить, що період роботи ОСОБА_1 у податкових органах з 28.03.2005 до 04.05.2016, та період роботи з 10.03.2016 до 01.05.2016 в органах пенсійного фонду України зараховуються до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ та на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача із відповідною заявою на посадах у податкових органах складав понад 10 років, що дає право позивачу на призначення пенсії у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Також, вказані записи містяться у трудовій книжці, що є основним доказом підтвердження відповідного стажу для призначення пенсії.
Щодо періодів роботи у податковій службі.
Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Згідно з частиною 18 статті 37 Закону №3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (діяв до набрання законної сили Законом України №889-VIII), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Абзацами другим та третім пункту другого Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі Порядок №283), передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби, а також на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.
Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 №509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (далі - Закон №509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України.
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №509-XII державна податкова служба, якій за змістом частини другої цієї статті підпорядковані державні податкові інспекції в областях, районах, містах і районах у міста, є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів податків, зборів та інших платежів і неподаткових доходів і внесків до державних цільових фондів, встановлених законодавством України.
Посадовою особою органу державної податкової служби, за правилами частини першої статті 15 Закону №509-XII, може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством фінансів України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини 1, 4 статті 15 цього Закону).
Цією ж нормою установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондують вимогам статей 5, 12 Закону №3723-ХІІ щодо обмежень пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.
Статтею 6 Закону №509-XII було встановлено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, які обіймали посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержували заробітну плату за рахунок державного бюджету, - мають право на зарахування періодів такої роботи до стажу державної служби.
Відповідно до п.343.1 - 343.2 ст.343 Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи I рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи I рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи I рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи. Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.
Абзацами 1, 2 пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєнні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним законом.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №465/7218/16а та постанові Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а, зокрема, колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".
Виходячи з наведеного слідує, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є службовцями зі спеціальним статусом, та згідно з чинним на час служби законодавством період, проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідного статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Отже, період державної служби в податкових органах у спеціальному званні зараховується до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Таким чином, доводи відповідачів про те, що посадові особи контролюючих органів, яким присвоюються спеціальні звання, не належать до категорій посад державної служби, - є безпідставними.
Пунктом 4 Порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
В контексті наведеного, суд відмічає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Згідно записів у трудовій книжці, позивач працювала на посадах із спеціальними званнями (рангами) державного податкового інспектора, старшого державного податкового інспектора, старшого державного податкового ревізора-інспектора та інших посадах, які відносяться до посад державного службовця, у періоди з 28.03.2005 по 04.05.2016.
Відповідно до записів у трудовій книжці, 29.04.2005 позивач прийняла Присягу державного службовця. 29.04.2005 їй було присвоєно звання Інспектор податкової служби II рангу (наказ Ємільчинського відділення Лугинської МДПІ від 29.04.2005 №19-О) (а.с.14).
Враховуючи те, що позивач з 28.03.2005 по 04.05.2016 працювала в органах державної податкової служби, обіймала відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері податкової політики), та те, що їй присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні звання за наслідками атестації у визначеному Законом України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 №509-XII порядку, а також те, що вона одержувала заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, і з отримуваної нею заробітної плати проводились відрахування підвищених розмірів відповідних (страхових, соціальних) внесків до спеціальних фондів державного бюджету, - то всі періоди роботи (служби) позивача підлягають зарахуванню до стажу державної служби.
Стаття 1 Закону №3723-ХІІ визначала, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.
Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій (частина 2 статті 2 Закону №3723-XII).
Порядком №283 (чинного до 01.05.2016, тобто у період роботи позивача в податкових органах) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Крім цього, згідно ч.2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Зазначені обставини, на думку суду, вказують на безпідставність доводів відповідачів про те, що стаж роботи на посадах в органах податкової служби не може бути зарахований, як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії держави службовця.
Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що займані позивачем посади у період роботи з 28.03.2005 до 04.05.2016 відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, входять до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби.
Таким чином, стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на 01.05.2016 - день набрання чинності Законом України №889-VIII становив більше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Разом з тим, вирішуючи даний спір по суті, суд враховує те, що відповідачами у справі не ставиться під сумнів достовірність даних наведених в трудовій книжці позивача.
Оскільки на час набрання чинності Закону №889-VII, а саме станом на 01.05.2016 в силу перерахованих вище норм законодавства позивач працювала на посадах державної служби понад 20 років, а станом на день звернення до відповідача із заявою від 31.01.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" мала стаж державної служби понад 22 роки та досягла необхідного пенсійного віку, відтак, суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії державного службовця за віком згідно з ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу".
Щодо періодів роботи в органах пенсійного фонду.
Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 10.03.2016 до 01.05.2016 працювала в органах пенсійного фонду (а.с.17 на звороті - 18).
Зокрема, з 10.03.2016 ОСОБА_1 прийнята на посаду головного спеціаліста відділу контролю операційних процесів управління внутрішнього аудиту як така, що пройшла за конкурсом (а.с.17 на звороті - 18).
04.05.2016 ОСОБА_1 присвоєно 9 ранг державного службовця (наказ від 30.05.2016 №529-О (а.с.18).
10.03.2019 ОСОБА_1 присвоєно 8 ранг державного службовця (наказ від 06.03.2019 №64-О (а.с.18).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, приймаючи рішення від 13.10.2022 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з 13.10.2022 з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію державного службовця за віком відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" діяло протиправно, з огляду на що суд вважає за необхідне визнати протиправним вказане рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та скасувати його.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести ОСОБА_1 з 13.10.2022 на пенсію державного службовця за віком відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу", то суд дійшов наступних висновків.
ГУ ПФУ в Житомирській області у відзиві зазначає про те, що призначення пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійних органів.
Відповідно до наведених норм органи Пенсійного фонду України призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії.
Питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого пенсійного органу.
Враховуючи те, що судом підтверджено право позивача на зарахування до стажу державної служби періодів роботи з 28.03.2005 до 04.05.2016 та з 10.03.2016 до 01.05.2016, уповноважений орган на призначення пенсій - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зобов`язаний зарахувати до стажу державної служби позивача зазначені періоди та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням наведених обставин, що і буде належним способом захисту порушеного права позивача.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно до задоволених вимог, а саме: у сумі 536,80 грн з кожного.
Керуючись статтями 77, 139, 143, 243-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.10.2022 про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" з дати звернення з заявою з 13.10.2022, зарахувавши до стажу державної служби період роботи з 28.03.2005 по 04.05.2016 у податкових органах та з 10.03.2016 по 01.05.2016 в органах Пенсійного фонду України.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 536,80 грн на відшкодування витрат зі сплати судового збору.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 536,80 грн на відшкодування витрат зі сплати судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін