Справа № 160/18907/23
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
28.07.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком та всіма необхідними документами. Проте, відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком з причин незарахування до страхового стажу періодів навчання та служби в армії. Позивач вважає таку позицію відповідача протиправною, у зв`язку з чим, звернувся до суду з цією позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою від 04.05.2023 про призначення пенсії за віком.
Вказане вище рішення мотивоване наступним:
«Необхідний страховий стаж згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не менше 30 років з 01 січня по 31 грудня 2023 року.
Страховий стаж особи становить 28 років 6 місяців 1 день.
Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано усі періоди:
- період навчання з 01.09.1980 по 07.03.1985 оскільки період навчання перетинається з військовою службою.
Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату 12.04.2026.
Висновок: відмовити в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.».
З оспорюваним рішенням позивач не погоджується, вважає його протиправним, тому, звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 та Закон України «Про пенсійне забезпечення»
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне забезпечення за віком, по інвалідності, в зв`язку з втратою годувальника та інших випадках, передбачених Законом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-1V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 на підставі документів та порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Абзацом 2 частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року не менше 35 років.
Згідно матеріалів справи суд встановив, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 22.08.2000 Васильківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області.
Таким чином, суд робить висновок, що позивач станом на дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досяг пенсійного віку, встановленого ч. 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Однак таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за №22-1 (далі Порядок №22-1). Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу.
У п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №637 (далі Порядок № 637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (п.2 Порядку).
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку № 637).
Суд наголошує на тому, що відповідне положення міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 21.01.2020 у справі №588/647/17.
З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, ст. 62 Закону № 1788-XII та п. 1 Порядку № 637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Причиною для незарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1980 по 07.03.1985 відповідач зазначив перетин вказаного періоду з військовою службою.
Відповідно до п. 108 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590 (далі Постанова № 590), чинної на час навчання та проходження позивачем військової служби, до загального стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується будь-яка робота як робочий або службовець, незалежно від характеру та тривалості роботи, та тривалості перерв.
Відповідно до п. 109 Постанови № 590, крім роботи як робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних навчальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах тощо), партійних школах, совпартшколах, школах профруху, на робітфаках; перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі (підпункт «і»); служба у складі Збройних Сил СРСР та перебування у партизанських загонах (підпункт «к»).
При призначенні пенсій за старістю періоди, зазначені в підпункті «і», зараховуються до стажу за умови, якщо цим періодам передувала робота як робітника або службовеця, або служба у складі Збройних Сил СРСР, або інша служба, зазначена в підпункті «к».
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 6 Порядку № 637, для підтвердження військової служби, зокрема, приймаються військові квитки.
Згідно п. 8 Порядку №637, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідно до наведених приписів правових норм, які були чинними на момент проходження позивачем строкової військової служби та навчання в лісгосп-технікумі, як строкова військова служба у Радянській Армії так і навчання підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.
Поряд з цим, навчання підлягає зарахуванню до страхового стажу особи тільки у разі якщо цим періодам передувала робота як робітника або службовця, або служба у складі Збройних Сил СРСР, або інша служба, зазначена в підпункті «к».
Періоди навчання у лісгосп-технікумі Мінлісгоспу РСФРР та військової служби позивача підтверджено у встановленому порядку (п. п. 6, 8 Порядку № 637) наступними документами:
- дипломом серії ЗТ № 348720 від 07.03.1985, реєстр. № 4688 з 1980 по 1985;
- військовим квитком серії НОМЕР_3 від 27.04.1981 з 10.05.1981 по 30.05.1983;
- трудовою книжкою серії НОМЕР_4 від 04.04.1985: служба в рядах Радянської Армії з 10.05.1981 по 30.05.1983; навчання в Крапивенському лісгосп-технікумі з 01.06.1983 по 01.03.1985.
Відтак, записами трудової книжки, які виконані у чіткій послідовності, без підчисток та дописок, та не визнані у судовому порядку недійсними, а також інформацією, що міститься у військовому квитку та дипломі позивача підтверджено, що до початку навчання у Крапивенському лісгосп-технікумі позивач проходив службу в рядах Радянської Армії, що вказує на наявність підстав для зарахування періоду навчання, якому передувала служба позивача у Збройних Силах СРСР.
Крім того, суд критично оцінює твердження відповідача про перетин періоду навчання та періоду проходження позивачем військової служби, оскільки із записів, наявних у трудовій крижці позивача серії НОМЕР_4 від 04.04.1985 чітко встановлено, що позивач проходив службу в рядах Радянської Армії з 10.05.1981 по 30.05.1983, а навчання з 01.06.1983 по 01.03.1985. Відтак, докази, наявні у матеріалах справи спростовують твердження відповідача про перетин періоду навчання позивача та періоду проходження останнім військової служби.
Враховуючи викладене, суд встановив наявність підстав для зарахування періоду навчання позивача у Крапивенському лісгосп-технікумі Мінлісгоспу РСФРР з 01.06.1983 по 01.03.1985 та періоду проходження строкової військової служби в рядах Радянської Армії з 10.05.1981 по 30.05.1983.
Разом з тим, суд наголошує, що період навчання позивача з 01.09.1980 по 09.05.1981 зарахуванню до страхового стажу позивача не підлягає, оскільки вказаному періоду не передувала робота позивача як робітника або службовця, або служба у складі Збройних Сил СРСР, або інша служба, зазначена в пп. «к» п. 109 Постанови №590.
Щодо позовних вимог в частині нарахування ОСОБА_1 пенсії за віком з моменту звернення, суд зазначає таке.
З системного аналізу положень ст. 2 КАС України в кореспонденції з приписами ст. 6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади та ст. 8 Конституції України, якою запроваджений принцип верховенства права, слідує, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб`єктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій суб`єкта владних повноважень, а правовим мотивуванням спірного рішення додатковими фактичними підставами, що не відповідає запровадженому ст. 6 Конституції України принципу розподілу державної влади та запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права. При цьому, суд зауважує, що приписи перелічених норм права встановлюють, що суд не має прав перебирати на себе функції органів державної влади, на які законами України покладені певні обов`язки, надані повноваження та віднесені до виключної компетенції такого суб`єкта.
Отже, суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції.
Таким чином, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Між тим, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Судова влада реалізується шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур (ч. 1 ст. 124 Конституції України, ч. 2 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Суд є конституційно визначеним державним інститутом, який правомочний захищати права і свободи людини і громадянина, завданням якого є здійснення правосуддя, забезпечення права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України (ст. 55, розділ VIII Конституції України, ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.
Суд зазначає, що згідно з вимогами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.
Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовної заяви.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову до адміністративного суду в розмірі 536,80 грн.
Керуючись статтями 2, 6, 9, 72-77, 90, 94, 139, 243-246, 255, 257, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання у Крапивенському лісгосп-технікумі Мінлісгоспу РСФРР з 01.06.1983 по 01.03.1985 та період проходження строкової військової служби в рядах Радянської Армії з 10.05.1981 по 30.05.1983.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 04.05.2023, та прийняти обґрунтоване рішення за результатом розгляду заяви з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 02.10.2023.

Суддя О.В. Царікова