Справа № 200/4575/23
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року Справа№200/4575/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Служби Безпеки України в Донецькій та Луганській областях про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Служби Безпеки України в Донецькій та Луганській областях (далі відповідач), де позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась у ненарахуванні та невиплаті позивачу за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 індексації грошового забезпечення в повному розмірі, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078, з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що проходив військову службу у відповідача, з 01.01.2016 по 28.02.2018 йому не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення. Представник позивача звернувся до Відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 індексацію грошового забезпечення, з урахуванням відрахувань, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078, з визначенням базового місяця січень 2008 року .

Листом від 20.07.2023 відповідач повідомив про відсутність правових підстав для здійснення перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення Позивачу у період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з врахуванням базового місяця січень 2008 року.

Таку бездіяльність відповідача вважає протиправними, та такими, що порушують встановлене ст.43 Конституції України право Позивача на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, з наступних підстав. Окрім того, вважає за необхідне стягнути на користь Позивача з Відповідача втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати - за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації.

Ухвалою суду від 28.08.2023 відкрито провадження у справі за позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

12.09.2023 представником відповідача надано заяву про залишення без руху позовної заяви, оскільки, на думку представника, позивачем не наведено поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду у вищевказаній частині, у зв`язку з чим просить залишити позов у цій частині без розгляду.

12.09.2023 також було подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що значне збільшення суми індексації у грудні 2015 року у порівнянні з сумою індексації за листопад 2015 року відбулося не у зв`язку з приростом індексу споживчих цін у грудні 2015 року по відношенню до листопада 2015 року, як це визначає закон. Замість цього, збільшення сум індексації відбулося лише внаслідок введення нового підходу до обчислення сум індексації, який був розрахований на відповідне підвищення у грудні 2015 року тарифних ставок (посадових окладів) за рахунок нарахованих на той час сум індексації, як це було зроблено стосовно категорій працівників, вказаних у п.1, 3 Постанови № 1013.

Зазначає, що для працівників, вказаних у п.1, 3 Постанови № 1013, зміна редакції п.5 Порядку № 1078 та, відповідно, зміна підходу до обчислення сум індексації не відобразилась на сумах індексації, належних їм до виплати. Ці суми продовжували нараховуватись відповідно до динаміки споживчих цін. В свою чергу, застосування зазначеної норми стосовно військовослужбовців, для яких у грудні 2015 року не відбулося підвищення посадових окладів, призвело до значного та нічим не обумовленого зростання належних до виплати сум індексації.

Робить висновок, що застосування нової редакції п. 5 Порядку № 1078 призвело до зростання сум індексації, яке не відповідає динаміці рівня цін.

Вказує, що нова редакція п.5 Порядку № 1078 суперечить як вищевказаному завданню встановлення індексації (підтримання купівельної спроможності населення в умовах зростання цін) так і сутності індексації, яка «дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг».

Аналогічно, порушуються положення ч.2 та 3 ст.4 Закону, з яких слідує, що обчислення індексу споживчих цін проводиться наростаючим підсумком пропорційно зростанню загального рівня цін.

Таким чином вважає, що пункт 5 Порядку № 1078 в редакції з 12.12.2015 (норма застосовується з 01.12.2015) не підлягає застосуванню стосовно військовослужбовців.

В свою чергу, з 01.12.2015 і до відповідного підвищення посадових окладів військовослужбовців (наступне таке підвищення відбулося у березні 2018 року на підставі постанови КМУ від 30.08.2017 № 704) має продовжуватись нарахування індексації із застосуванням останнього базового місяця, визначеного до 01.12.2015 відповідно до попередньої редакції пункту 5 Порядку № 1078.

При цьому, відповідач звертає увагу на те, що з 01.12.2015 новим базовим місяцем може стати лише місяць підвищення посадових окладів. Отже, усі підвищення грошового забезпечення після 01.12.2015 за рахунок відмінних від посадового окладу видів грошового забезпечення не можуть призводити до зміни базового місяця. В свою чергу, стосовно військовослужбовців до підвищення посадових окладів у березні 2018 року має продовжуватись нарахування індексації із застосуванням останнього базового місяця, визначеного до 01.12.2015 відповідно до попередньої редакції пункту 5 Порядку № 1078. В іншому випадку, нарахування індексації буде відбуватись з вищевказаними порушеннями Закону.

Крім того, вказує, що згідно з довідкою ГУ СБУ від 01.08.2023 № 485, посада начальника 3 сектору Покровського міжрайонного відділу 1 управління ГУ СБУ була створена в штаті ГУ СБУ наказом Голови СБУ від 21.08.2017 № 042.

Таким чином, оскільки ця посада позивача була створена 21.08.2017, то у даному випадку не може бути застосовано вищевказане загальне правило. Тобто, у даному випадку січень 2008 року не може бути базовим місяцем, оскільки станом на січень 2008 року зазначена посада позивача взагалі не існувала.

У зв`язку з цим, хоча оклад за посадою позивача і був визначений на підставі Постанови № 1294, але встановлення цього окладу за посадою позивача відбулося лише з моменту її створення, тобто з 21.08.2017, а не з січня 2008 року.

З огляду на це, відповідач вважає, що у випадку створення посади військовослужбовця після січня 2008 року правильним застосування п. 5 Порядку № 1078 є таке застосування, згідно з яким базовим місяцем є місяць створення цієї посади. Адже встановлення окладу за такою посадою на підставі Постанови № 1294 не могло відбутись раніше її створення.

Щодо компенсації вказує, що втрати частини доходу позивача підлягає нарахуванню лише по 19.03.2020, тобто по день його звільнення (згідно з витягом з наказу ГУ СБУ від 19.03.2020 № 107-ОС/дск). Відтак, позивач має право на отримання компенсації лише за період з лютого 2016 року (перший календарний місяць, який слідує за січнем 2016 року, тобто за першим місяцям, за який не була виплачена індексація) по 19.03.2020 (дата звільнення). Відповідно, позивач не має право на отримання цієї компенсації за період з 20.03.2020 по день фактичної виплати.

Крім того, вказує, що застосування протилежного підходу до спірної компенсації, який допускає можливість її нарахування навіть після звільнення працівника, суперечить нормам права та сутності цієї компенсації, як складової заробітної плати (грошового забезпечення).

Також було додано клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін.

Окремим клопотанням від 14.09.2023 представник відповідача просив суд надати оцінку доказам які надані до матеріалів справи, а також доводам, що вказані у відзиві на позовну заяву.

Інших заяв по суті до суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наказом відповідача від 22.09.2017 № 291-ос призначений на посаду начальника 3 сектору Покровського міжрайонного відділу 1 управління Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, яку займав з 23.08.2017 по 15.06.2018. Наказом Голови СБУ від 31.10.2017 № 044 1 управління перейменовано у 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області). (відповідно до довідки від 22.08.23 №78/2/19.857, яку надав представник відповідача)

Відповідно до довідки від 01.08.2023 №485 наказом відповідача від 21.08.2017 №042 в штаті Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях введена посада начальника 3 сектору Покровського міжрайонного відділу 1 управління. Згідно з наказом Голови Служби безпеки України від 31.10.2017 №044 - 1 управління Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях перейменовано в 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях.

Також представником відповідача було долучено витяг щодо індексу споживчих цін у 1991-2019 рр. (до попереднього місяці);

Згідно з листом - відповіддю відповідача від 20.07.2023 на адвокатський запит від 12.07.2023, у ГУ СБУ відсутній розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за вказаний період. В свою чергу, ГУ СБУ володіє відомостями про розмір нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення. У зв`язку з цим, надано довідку про грошове забезпечення позивача та нараховану і виплачену йому індексацію за вказаний період.

До листа було додано довідку про грошове забезпечення позивача, з якої вбачається що за період з 01.01.2016 по 19.03.2020 грошове забезпечення становить 1156152 грн. 60 коп., в тому числі сума індексації за період з 01.03.2018 по 19.03.2020 нарахована та виплачена у розмірі 2566 грн. 95 коп.

На виконання ухвали від 28.08.2023 відповідачем надано витребувані відповідні докази, а саме: довідку про підвищення грошового забезпечення № 15/158 від 06.09.2023, яка містить відомості про відповідні види грошового забезпечення ОСОБА_1 ; довідку № 15/159 від 06.09.2023, яка містить відомості про розмір грошового забезпечення (із зазначенням його складових) ОСОБА_1 за період з січня 2016 року по лютий 2018 року.; довідку № 15/60 від 06.09.2023, яка містить відомості про нарахування та невиплату індексації ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України установлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ Про індексацію грошових доходів населення (далі Закон № 1282).

Згідно зі ст. 1 Закону № 1282 індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індекс споживчих цін показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання;

Поріг індексації величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Об`єкти індексації грошових доходів населення визначає ст. 2 Закону № 1282, відповідно до якої індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Ст. 2 Закону № 1282 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ст. 3 Закону № 1282 індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Підстави для проведення індексації визначає ст. 4 Закону № 1282.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону № 1282 в редакції, що була чинною до 01.01.2016, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

На підставі п. 21 розділу І Закону України від 24.12.2015 № 911-VII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності 01.01.2016, у ч. 1 ст. 4 Закону № 1282 цифри 101 замінені цифрами 103.

Таким чином, до 01.01.2016 індексація грошових доходів населення проводилась в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищувала поріг індексації, який був встановлений в розмірі 101%; з 01.01.2016 поріг індексації встановлений в розмірі 103%.

Зокрема, ч. 2 ст. 4 Закону № 1282 передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону № 1282 для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 1282 підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону № 1282 у разі виникнення обставин, передбачених ст. 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Ч. 2 ст. 6 Закону № 1282 передбачено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078).

Згідно з п. 1 Порядку № 1078 цей акт визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

П. 1-1 Порядку № 1078 загалом дублює приписи ст. ст. 3, 4 Закону № 1282, деталізуючи відповіді на питання про те, коли проводиться індексація.

Так, п. 1-1 Порядку № 1078 встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року № 491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абз. 2 цього пункту.

За змістом абз. 5 п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців.

Абз. 2, 4 п. 4 Порядку № 1078 деталізують межі індексації, які законодавець обумовив в ч. 6 ст. 2 Закону № 1282.

Так, абз. 2 п. 4 Порядку № 1078 визначає, що оплата праці, у тому числі, грошове забезпечення, індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

При цьому абз. 4 п. 4 Порядку № 1078 визначено, що частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Питання про те, як саме визначається сума індексації, регулювалося абз. 6 п. 4 Порядку № 1078, а з 15.03.2018 врегульоване абз. 5 цього ж пункту, норми яких є тотожними і передбачають, що сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

09.12.2015 КМУ прийняв постанову № 1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів (далі Постанова КМУ № 1013), яка набрала чинності 15.12.2015.

Згідно з п. 6 Постанови КМУ № 1013 ця постанова застосовується з 01.12.2015.

Отже, з 01.12.2015 п. 5 Порядку № 1078 застосовувався у новій редакції на підставі Постанови КМУ № 1013.

Абз. 1 п. 5 Порядку № 1078 у вказаній редакції передбачав, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

28.02.2018 КМУ прийнято постанову № 141 Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення (далі Постанова КМУ № 141), яка набрала чинності з 15.03.2018.

31.03.2021 КМУ прийняв постанову № 278 Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення (далі Постанова КМУ № 278), яка набрала чинності з 02.04.2021.

Абз. 1 п. 5 Порядку № 1078 в період з 15.03.2018 по 01.04.2021 включно діяв у редакції Постанови КМУ № 141 і встановлював, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п. 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Абз. 2 п. 5 Порядку № 1078 застосовується з 01.12.2015 дотепер у редакції Постанови КМУ № 1013 і передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Абз. 3 п. 5 Порядку № 1078 застосовувався з 01.12.2015 у редакції Постанови КМУ № 1013 і передбачав, що сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Цей же абзац з 15.03.2018 дотепер діє у редакції Постанови КМУ № 141 та передбачає, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абз. 1 цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 застосовується з 01.12.2015 дотепер у редакції Постанови КМУ № 1013 і встановлює таке правило: якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Абз. 5 п. 5 Порядку № 1078 застосовувався з 01.12.2015 по 01.04.2021 включно в редакції Постанови КМУ № 1013 і передбачав, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Абз. 6 п. 5 Порядку № 1078 діяв 01.12.2015 у редакції Постанови КМУ № 1013 і передбачав, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у п. 1-1 цього Порядку.

Цей же абзац з 15.03.2018 по 01.04.2021 включно діяв у редакції Постанови КМУ № 141 і передбачав, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у п. 1-1 цього Порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону № 2011 передбачає, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Спірні правовідносини виникли щодо нарахування та виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, дії (бездіяльність) відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення належить перевірити на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.

Позивач доводить, що в період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно індексація її грошового забезпечення мала здійснюватися із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

Натомість, відповідач у відзиві вказує, а за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 позивачу індексація грошового забезпечення не виплачувалась, що п. 5 Порядку №1078 не застосовується до військовослужбовців взагалі, стосовно частини спірного періоду з 21.08.2017 по 28.02.2018 базовим місяцем для обчислення суми індексації позивача має бути серпень 2017 року, а не січень 2008 року, як цього вимагає позивач.

У контексті спірних правовідносин насамперед слід зауважити, що Порядок № 1078 у редакції, яка застосовувалася до 01.12.2015, містив поняття базовий місяць.

Базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати).

Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.

Аналіз положень п. п. 6, 10-1, 10-2 Порядку № 1078 в редакції, яка застосовувалася до 01.12.2015, зумовлює висновок, що до 01.12.2015 новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника.

На ці особливості попереднього правового регулювання Верховний Суд звертав увагу, зокрема, в п. 45 постанови від 19.05.2022 у справі № 200/3859/21.

09.12.2015 КМУ прийняв Постанову № 1013. Згідно з Пояснювальною запискою до проекту Постанови № 1013, мета цього акта полягала у внесенні змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників. Постановою КМУ № 1013 внесені зміни до Порядку № 1078.

Відповідно до Пояснювальної записки до проекту Постанови № 1013, ці зміни передбачали:

- здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. Отже, змінюється механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати, при цьому вилучається застосування терміну базовий місяць;

- зменшення розміру індексації заробітної плати у разі підвищення тарифних ставок (окладів), якщо розмір їх підвищення не перевищує величину індексації (чинний на той час механізм передбачав зменшення індексації не тільки при підвищенні тарифних ставок (окладів), а і у разі збільшення доплат та надбавок, що призводить до нарахування різних сум індексації для працівників, які займають однакові посади).

Крім цього, п. п. 1, 3 Постанови КМУ № 1013 було встановлено, що:

- підвищуються посадові оклади з 01.12.2015 працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери;

- підвищуються з 01.12.2015 на 10 відсотків посадові оклади працівників, розміри яких затверджено відповідними постановами Уряду;

- у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено відповідними розпорядженнями й постановами Уряду;

- міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів доручено вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року;

- для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку № 1078.

Отже, з 01.12.2015 Постановою КМУ № 1013 були підвищені посадові оклади окремих працівників бюджетної сфери. Крім того, вказана постанова передбачала підвищення розмірів посадових окладів, тарифних ставок, заробітної плати, а також перегляд постійний додаткових виплат, щоб розмір підвищення у грудні 2015 року перевищив суму індексації у грудні 2015 року. За рахунок цього мала б обнулитися індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого непідвищення доходу працівників. У такому випадку для подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку № 1078, який уже діяв зі змінами, внесеними Постановою КМУ № 1013.

У цьому контексті системний та цільовий способи тлумачення норм Постанови КМУ № 1013 дають підстави для висновку, що січень 2016 року визначений для обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації заробітної плати тим працівникам, яким були підвищені оклади з 01.12.2015.

Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у п. 58 постанови від 21.03.2023 у справі № 620/7687/21 і п. 62 постанови від 22.03.2023 у справі № 380/1730/22.

Разом з цим, до числа основних змін, які внесені Постановою КМУ № 1013 до Порядку № 1078 та пов`язані з індексацією грошового забезпечення військовослужбовців, слід віднести нову редакцію п. п. 5, 10-2 Порядку № 1078, окремими положеннями яких установлено таке:

- у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків;

- обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення;

- для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Порівняльний аналіз указаних положень свідчить, що внаслідок змін, запроваджених Постановою КМУ № 1013, з 01.12.2015 діють єдині правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації для всіх працівників, незалежно від дати їх прийняття, переведення чи виходу на роботу.

Внаслідок цих змін Порядок № 1078 у редакції, що застосовується з 01.12.2015, не містить поняття базовий місяць і передбачає уніфікований підхід до обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації всіх працівників.

Для проведення індексації з 01.12.2015 замість терміну базовий місяць використовується поняття місяць підвищення доходу, яке має інший зміст.

Місяць підвищення доходу це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таке визначення цього поняття висновується із системного тлумачення п. 5 Порядку № 1078 у редакції, яка була запроваджена з 01.12.2015.

Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Тож з 01.12.2015 зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.

У цьому полягає одна з основних відмінностей поняття місяць підвищення доходу від терміну базовий місяць, позаяк визначення останнього залежало також від факту зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.

Водночас вилучення терміну базовий місяць та запровадження поняття місяць підвищення доходу не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у базовому місяці, так і у місяці підвищення доходу індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.

Отже, з урахуванням наведених нормативних положень, розрахунок індексації грошового забезпечення позивача як військовослужбовця з 01.12.2015 не прив`язаний до місяця прийняття (виходу) на військову службу, переведення на іншу посаду тощо.

Відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку вона обіймала.

Системний спосіб тлумачення приписів Постанови КМУ № 1013, у взаємозв`язку із запровадженими нею змінами до п. п. 5, 10-2 Порядку № 1078, дають підстави для висновку, що для проведення подальшої індексації грошового забезпечення відповідачу з 01.12.2015 належало переглянути базовий місяць, визначений за старими правилами, змінивши його на місяць підвищення доходу, тобто на місяць останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, займаною позивачем.

Посадові оклади військовослужбовців визначаються постановами Кабінету Міністрів України. В спірний період (2015-2019 роки) таких постанов було дві.

Так, на час виникнення спірних правовідносин схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені постановою КМУ від 07.11.2007 № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, яка була чинною з 01.01.2008 по 28.02.2018 включно.

Від січня 2008 року посадовий оклад позивача не змінювався.

Він змінився лише в березні 2018 року на підставі постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова КМУ № 704), якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців.

З урахуванням місяця підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців та з огляду на правила п. п. 5, 10-2 Порядку № 1078 суд дійшов висновку, що січень 2008 року є місяцем підвищення доходу позивача, за яким належало здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення в період з з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно.

Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 у справі № 420/3593/20, від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 30.03.2023 у справі № 380/16409/21, від 04.04.2023 у справі № 300/5628/21 та інших.

На основі усталеної практики тлумачення поняття дискреційних повноважень та з огляду на об`єкти, підстави й умови для проведення індексації, що встановлені ст. ст. 2, 4 Закону № 1282, п. п. 1-1, 2, 5, 10-2 Порядку № 1078 Верховний Суд дійшов висновку, що повноваження військової частини стосовно визначення січня 2008 року місяцем підвищення доходу військовослужбовця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно, не є дискреційними.

Цей висновок пояснюється тим, що місяць підвищення доходу для такої індексації визначається нормативно і залежить тільки від місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займав позивач. Відповідно зростання інших постійних складових грошового забезпечення, без підвищення таких ставок (окладів), не має наслідком зміну місяця підвищення доходу позивача. Відтак відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць місяцем грошового доходу, ніж той, у якому востаннє відбулося підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займала позивач.

У даному випадку законодавець установив один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідача з 01.12.2015, а саме: здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації наростаючим підсумком із місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), та провести індексацію грошового забезпечення, коли величина цього індексу перевищить поріг індексації у розмірі 101% (до 01.01.2016 ) чи 103% (після 01.01.2016).

Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 29.11.2021 у справі № 120/313/20-а, від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 у справі № 420/3593/20, від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 30.03.2023 у справі № 380/16409/21, від 04.04.2023 у справі № 300/5628/21 та інших.

Враховуючи встановлені фактичні обставини та виходячи з правового регулювання спірних правовідносин, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача, яка полягала у незастосуванні січня 2008 року як місяця підвищення доходу, за яким належало здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача в період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно, підлягає визнанню протиправною.

Наведене вище спростовує довід відповідача, що п. 5 Порядку № 1078 (в редакції, чинній з 15.12.2015) не підлягає застосуванню стосовно військовослужбовців.

Відповідач зазначає, що позивач неправильно застосував цю норму під час визначення базового місяця для нарахування індексації за частину спірного періоду з 23.08.2017 по 28.02.2018.

Відповідач стверджує, що виходячи з умовного припущення про правомірність застосування цієї редакції п.5 Порядку № 1078 стосовно військовослужбовців, наявні підстави стверджувати, що так, згідно з довідкою ГУ СБУ від 22.08.2023 № 78/2/19-857нт, позивач займав посаду начальника 3 сектору Покровського міжрайонного відділу 1 управління ГУ СБУ з 23.08.2017 по 15.06.2018.

В свою чергу, згідно з довідкою ГУ СБУ від 01.08.2023 № 485, посада начальника 3 сектору Покровського міжрайонного відділу 1 управління ГУ СБУ була створена в штаті ГУ СБУ наказом Голови СБУ від 21.08.2017 № 042.

Таким чином, оскільки ця посада позивача була створена 21.08.2017, то у даному випадку не може бути застосовано вищевказане загальне правило. Тобто, у даному випадку січень 2008 року не може бути базовим місяцем, оскільки станом на січень 2008 року зазначена посада позивача взагалі не існувала.

У зв`язку з цим, хоча оклад за посадою позивача і був визначений на підставі Постанови № 1294, але встановлення цього окладу за посадою позивача відбулося лише з моменту її створення, тобто з 21.08.2017, а не з січня 2008 року.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що у випадку створення посади військовослужбовця після січня 2008 року правильним застосування п.5 Порядку № 1078 є таке застосування, згідно з яким базовим місяцем є місяць створення цієї посади. Адже встановлення окладу за такою посадою на підставі Постанови № 1294 не могло відбутись раніше її створення. Таким чином, стосовно частини спірного періоду з 21.08.2017 по 28.02.2018 базовим місяцем для обчислення суми індексації позивача має бути серпень 2017 року, а не січень 2008 року, як цього вимагає позивач.

Суд не погоджується з цим доводом відповідача, оскільки при призначенні позивача на новостворену посаду, як сам зазначає відповідач оклад за посадою позивача і був визначений на підставі Постанови № 1294, підвищення окладів за якою було в у 2008 році, а яким чином розраховується індексація в такому випадку вказано у Порядку № 1078:

- для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Тобто з 01.12.2015 діють єдині правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації для всіх працівників, незалежно від дати їх прийняття, переведення чи виходу на роботу.

Щодо пропущеного строку звернення до суду.

Згідно з ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Таким законом в даному випадку є Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Однак, 19.07.2022 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352-IX, яким внесено ряд важливих змін до діючого законодавства про працю.

Зокрема, змін зазнали норми законодавства щодо порядку звернення громадян до суду у разі виникнення трудових спорів в частині строків таких звернень.

Ч.1 та 2 ст. 233 КЗпП України викладені у наступній редакції: працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

При цьому, відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Водночас, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб Кабінет Міністрів України постановив: відмінити з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відтак обмеження щодо застосування строків визначених ч.2 ст. 233 КЗпП України скасовано і починаючи з 01.07.2023 у позивача є три місяці для звернення до суду з даним позовом.

При цьому, позовну заяву було подано до суду 24.08.2023, тому тримісячний строк звернення до суду у даному випадку не пропущений.

За змістом ч.2 ст.167 КАС України, якщо заява (клопотання, заперечення) є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Тому оскільки строк на звернення до суду позивачем не пропущено, то клопотання про його поновлення не підлягає задоволенню.

Та відповідно клопотання відповідача про залишення позовної заяви руху та без розгляду не підлягає задоволенню.

Щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. ст. 1 й 2 Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених стоків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (тобто, з 01 січня 2001 року). Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян.

Детально це питання врегульовано Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159.

Питання обчислення суми такої компенсації врегульовано ст. ст. 3 та 4 Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та п.п. 4 та 5 зазначеного Порядку.

Відповідно ст. ст. 3 та 4 Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно з п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.

Приклади обчислення суми компенсації наведено у додатку.

П. 5 цього Порядку визначено, що сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Отже, вирішальними складовими для застосування формули обчислення суми компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків його виплати є: 1) суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць; 2) період невиплати доходу (за виключенням місяця його виплати); 3) індекс інфляції в період невиплати доходу.

Такі висновки суду відповідають положенням вказаних нормативно-правових актів, в тому числі додатку до зазначеного Порядку, в якому наведені приклади обчислення суми такої компенсації.

Згідно з правовим висновком, що міститься в постановах Верховного Суду від 01.04. 2021 у справі № 120/4555/18, від 20.10.2022 у справі № 140/862/19, від 24.01.2023 у справі № 200/10176/19-а, що зроблений на підставі проведеного аналізу Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, що затверджений постановою КМУ від 21.02.2001 №159, основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу. Відтак, законодавець пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу, а відповідно й з датою виплати.

Наведене вище спростовує довід відповідача, що компенсація втрати частини доходів могла нараховуватись лише по 19.03.2020, тобто по день звільнення позивача з військової служби (день припинення відносин публічної служби). Так, відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та п.2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату України 13.01.2004 № 5, а також п.2.2 рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 9-рп/2013 у справі № 1-18/2013, ця виплата входить до складу заробітної плати (грошового забезпечення), яка нараховується лише за наявності трудових правовідносин. Отже, дана компенсація не може нараховуватись поза трудовими правовідносинами (відносинами публічної служби).

Виплата компенсації пов`язується з датою виплати втрачених доходів, а не з датою звільнення, та пов`язана саме з порушенням строку їх виплати.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами, позивачу за відповідні минулі періоди дохід у вигляді спірних сум індексації грошового забезпечення ще не був нарахований, та, відповідно, не був виплачений. Тому, відповідно, компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідачем ще не нараховувалася та не виплачувалася.

Дії (або рішення, або бездіяльність) відповідача щодо такої компенсації в даній справі не оскаржуються та не є предметом спору в ній.

Відповідно позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню оскільки заявлені передчасно.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Суд зазначає, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9.12.1994 р., серія А, № 303А, п. 29). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії від 1.07.2003 р. (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36).

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Служби Безпеки України в Донецькій та Луганській областях (вул. Пивоварова, 6, м.Сєвєродонецьк,93400, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Служби Безпеки України в Донецькій та Луганській областях щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період військової служби з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно, з урахуванням місяця підвищення доходу січня 2008 року.

Зобов`язати Головне управління Служби Безпеки України в Донецькій та Луганській областях нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно, з урахуванням місяця підвищення доходу січня 2008 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст судового рішення складено 30.10.2023.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова