Справа № 520/4496/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 р. Справа № 520/4496/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2023, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 19.04.23 по справі № 520/4496/23 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.02.2023; зобов`язати Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини вжити заходи стосовно розгляду заяв від 05.03.2021, від 20.03.2021, від 27.04.2021 в порядку визначеному наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 №3/02-15, Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнати позивача потерпілим.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в частині позовних вимог, щодо зобов`язання Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини вжити заходи стосовно розгляду заяв від 05.03.2021, від 20.03.2021, від 27.04.2021 в порядку визначеному наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 №3/02-15, Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнати позивача потерпілим.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішенням та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що 24.02.2023 відповідь підписано заступником Керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Вимога частини 3 статті 15, обов`язок встановлений статтею 19 Закону України Про звернення громадян (надалі Закон), відповідачем не виконано, бездіяльність є наочною, очевидною. Однак суд першої інстанції помилково не вбачає в цьому порушення Закону, посилаючись на Положення про Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, що затверджено наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 14.10.2022 № 79.15/22. Стверджує, що сам факт складання протоколу про адміністративне правопорушення у щорічних доповідях подається як результат діяльності Відповідача у справі, є практикою, а отже виключення стосовно позивача є невиправданим, суперечить цілям парламентського контролю за додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина в Україні органами державної влади, їх посадовими і службовими особами, які порушували своїми діями (бездіяльністю) права і свободи людини і громадянина, та про виявлені недоліки в законодавстві щодо захисту прав і свобод людини і громадянина, що декларується у щорічних доповідях.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 05.03.2021 звернувся із заявою до представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях, в якій просив скласти протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212-3 КУпАП, вчинене посадовими особами Ради адвокатів та КДКА Харківської області.

20.03.2021 позивач звернувся до представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях із заявою, в якій просив скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212-3 КУпАП, вчинене посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, залучивши його потерпілим до справи та направити адміністративний протокол до суду для прийняття рішення.

27.04.2021 позивач звернувся до представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях із заявою про складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212-3 КУпАП, вчинене посадовими особами Київського районного суду міста Харкова, залучивши позивача потерпілим до справи та направити адміністративний протокол до суду для прийняття рішення.

16.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою, в якій вказав, що він звертався до представника Уповноваженого Верховної Ради України в східних областях із заявами від 05.03.2021, від 20.03.2021, від 27.04.2021 з відповідними проханнями, однак, заяви не розглянуто, відповідь не надано. У зв`язку з чим, просив визнати факт порушення підпорядкованою посадовою особою вимог наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини №3/02-15 від 16.02.2015, вжити заходи щодо розгляду заяв відповідно до наказу.

Вищевказана заява зареєстрована у Секретаріаті Уповноваженого за вхідним №К-6028.3/23 від 21.02.2023.

Листом від 24.02.2023 №9434.4/К-6028.3/23/53 позивачу надано відповідь на заяву від 16.02.2023 за підпписом заступника керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Не погодившись із діями відповідача щодо розгляду його заяви, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про відсутність відповіді на його заяву від 16.02.2023 не відповідають дійсності, оскільки листом Заступника Керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 24.02.2023 позивачу надана відповідь №9434.4/К-6028.3/23/53, який є повноважним розглядати звернення громадян, відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання бездіяльності Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини стосовно розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.02.2023 протиправною.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96 (далі по тексту - Закон №393/96).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №393/96 громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону №393/96 визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ст.4 Закону №393/96 до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно зі ст.5 Закону №393/96 звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Відповідно до ст.7 Закону №393/96 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Згідно зі ст.8 Закону №393/96 не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Згідно зі ст.14 Закону №393/96 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Пропозиції (зауваження) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Відповідно до ст.15 Закону №393/96 органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.16 Закону № 393/96 встановлено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. Скарги Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Згідно зі ст.18 Закону № 393/96 громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Статтею 19 Закону №393/96 встановлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Частиною 1 ст.20 Закону №393/96 визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що орган, до якого направлена заява громадянина, зобов`язаний об`єктивно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" діяльність Уповноваженого доповнює існуючі засоби захисту конституційних прав і свобод людини, не відміняє їх і не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист і поновлення порушених прав і свобод.

Згідно зі ст.16 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" Уповноважений здійснює свою діяльність на підставі відомостей про порушення прав і свобод людини і громадянина, які отримує за зверненнями громадян України.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України "Про звернення громадян". Звернення подаються Уповноваженому в письмовій формі протягом року після виявлення порушення прав і свобод людини і громадянина. За наявності виняткових обставин цей строк може бути подовжений Уповноваженим, але не більше ніж до двох років.

Судовим розглядом встановлено, що до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшла заява ОСОБА_1 від 16.02.2023, яка зареєстрована в Секретаріаті Уповноваженого за вхідним № К-6028.3/23 від 21.02.2023.

В заяві ОСОБА_1 просив Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини визнати факт порушення представником Уповноваженого в східних областях наказу від 16.02.2015 №3/02-15 та розглянути заяви від 05.03.2021, від 20.03.2021 та від 27.04.2021.

Заяву позивача від 16.02.2023 розглянуто та листом за підписом Заступника керівника Секретаріату надано відповідь 24.02.2023 за №9434.4/К-6028.3/23/53.

У вказаному листі заявника повідомлено, що відповідно до статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Відповідь на звернення від 05.03.2021, що надійшло 10.03.2021 за вх. №К-4287.3/21 надано листом від 09.04.2021 вих. №10023.4/К-4287.3/21/47. Відповідь на звернення від 20.03.2021, що надійшло 25.03.2021 за вх. №К-5372.3/21 надано листом від 16.04.2021 вих. №10767.4/К-5372.3/21/47. Відповідь на звернення від 27.04.2021, що надійшло 29.04.2021 за вх. №К-7631.3/21 надано листом від 12.05.2021 вих. №13410.4/К-7631.3/21/47. Таким чином, зазначені вище звернення були розглянуті у відповідності до вимог статті 20 Закону України "Про звернення громадян". Відповіді направлені на вказану у заявах поштову адресу АДРЕСА_1 . Також позивача повідомлено, що відповідно до наказу Уповноваженого від №683/к "Про затвердження граничної чисельності та зміну структури у Секретаріаті Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" в структурі Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини відсутня посада представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в східних областях.

Отже, зі змісту відповіді вбачається, що вона є обґрунтованою, надана у відповідності до Конституції та Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", у межах та у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян".

Від так колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в межах спірних правовідносин позивачем фактично висловлено особисту незгоду зі змістом відповіді на його заяву від 16.02.2023, наданою Секретаріатом Уповноваженого від 24.02.2023 №9434.4/К-6028.3/23/53.

Отже, врахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду, висловлених у постанові від 25.09.2019 по справі №814/2467/17 (якщо зміст роз`яснень не забезпечив поновлення порушених, на думку позивача, прав, не свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, допущену ним під час розгляду заяви), є доречним в межах розгляду цієї справи.

При вирішенні спору суд враховує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Колегія суддів зазначає, що той факт, що позивач вважає, що змістом роз`яснень не забезпечено поновлення порушених, на думку позивача, прав, не свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, допущену ним під час розгляду заяви, за відсутності доказів реального порушення прав та інтересів позивача.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до оцінки змісту відповіді, яка надана Секретаріатом Уповноваженого від 24.02.2023 №9434.4/К-6028.3/23/53, а також аргументів позивача про те, що його заява по суті не розглянута, оскільки підписана неповноважною особою - Заступником Керівника Секретаріату, а не Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 10 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" для забезпечення діяльності Уповноваженого утворюється секретаріат, який є юридичною особою, має свій рахунок у банку та печатку встановленого зразка.

Структура секретаріату, розподіл обов`язків та інші питання щодо організації його роботи регулюються Положенням про секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. На працівників секретаріату поширюється дія Закону України "Про державну службу". Положення та кошторис секретаріату затверджуються Уповноваженим у межах кошторису витрат, пов`язаних із діяльністю Уповноваженого. Призначення на посаду та звільнення працівників секретаріату здійснюються Уповноваженим.

Відповідно до п. 1.1 Положення про Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини №79.15/22 від 14.10.2022 (далі - Положення), Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Секретаріат) утворюється відповідно до статті 10 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" для забезпечення діяльності Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений).

Згідно з п.п. 2.1-2.3 основним завданням Секретаріату є забезпечення діяльності Уповноваженого з метою здійснення парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захисту прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі.

На Секретаріат покладено завдання з організаційного, правового (юридичного), науково-консультативного, інформаційно-аналітичного, науково-експертного, контрольно-ревізійного, матеріально-технічного, фінансового, а також іншого забезпечення діяльності Уповноваженого в межах чинного законодавства України.

У своїй діяльності Секретаріат взаємодіє з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та їх посадовими і службовими особами, фізичними особами, а також з міжнародними організаціями.

Для забезпечення діяльності Уповноваженого Секретаріат відповідно до покладених на нього завдань та розподілу обов`язків між працівниками організовує та здійснює прийом та розгляд звернень громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до чинного законодавства України та роз`яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення до Уповноваженого (п.п. 3.1.5 п. 3.1 Положення).

Відповідно до п. 4.3. Положення, за дорученням Уповноваженого або Керівника Секретаріату працівники Секретаріату мають право діяти від імені Уповноваженого або Секретаріату та представляти їх інтереси з усіма правами, що надані чинним законодавством України.

Таким чином, приписами Положення, яке узгоджується з нормами Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", надано право Керівнику Секретаріату та окремо визначеним працівникам Секретаріату за дорученням Уповноваженого здійснювати прийом та розгляд звернень громадян.

Вказане також узгоджується з нормами Закону України "Про звернення громадян", статтею 15 якого встановлено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Відповідно до Порядку роботи зі зверненнями у Секретаріаті Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 17.05.2019 року №46.15/19, звернення, що надходять до Секретаріату, передаються на розгляд Уповноваженому. Уповноважений, Керівник Секретаріату чи представник Уповноваженого в регіоні здійснюють попередній розгляд звернень та вносять резолюцію до системи електронного документообігу.

Згідно з п.37 Порядку під час вивчення матеріалів звернення виконавець (головний виконавець) у справі готує пропозиції, проекти листів, які погоджує та підписує в межах своїх функціональних обов`язків представник Уповноваженого, Керівник Секретаріату Уповноваженого, керівник структурного підрозділу чи інша посадова особа, якщо інше не зазначено в дорученні.

Від так, Заступник Керівника Секретаріату у випадку відсутності керівника або за окремим дорученням може розглядати та підписувати відповіді на звернення, які адресовані Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, і надання таких відповідей за його підписом не суперечить нормам Закону України "Про звернення громадян", як помилково стверджує заявник в апеляційній скарзі.

Отже, колегія суддів вважає, що звернення позивача від 16.02.2023 правомірно розглянуто та надано відповідь за підписом уповноваженої на те особи.

На підставі викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 по справі № 520/4496/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов