Справа № 289/2162/23
Суддя: Мельник О. В.
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/289/19/23
Справа №289/2162/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2023 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Мельника О.В., за участю секретаря судового засідання Галькевич Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації/ місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Житомирського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (м. Житомир, вул. Сергія Параджанова, 4, ), про скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 11.09.2023 звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що 25.08.2023 року начальником Житомирського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки було винесено постанову № 147 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3740,00 грн.

Вважає, що вказана постанова прийнята з порушенням встановленої процедури та є протиправною, оскільки не повідомлення особи яка притягується до адміністративної відповідальності про дату, час та місце розгляду справи, а також такий розгляд у її відсутність, складення протоколу, відсутність кваліфікуючих ознак та не роз`яснення прав - є підставою для визнання постанови протиправною.

За таких умов із даною постановою позивач не згоден та вважає її незаконною, оскільки вона не містить доказів вчинення ним правопорушення.

Також, урахуванням цих всіх обставин, позивач вважає винесену постанову не законною та просить її скасувати.

Крім того, зазначив, що оскаржувану постанову він отримав тільки 04.09.2023 року в зв`язку з чим просить поновити строк на оскарження постанови.

Ухвалою суду від 12.09.2023 призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач направив на адресу суду відзив відповідно до якого, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що постанова винесена в межах та у відповідності до вимог чинного законодавства. До відзиву долучив відповідні докази.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

У поданій заяві позивач просить поновити строк на оскарження, посилаючись на те, що постанову йому вручили особисто лише 04.09.2023 року, про що свідчить розписка в копії оскаржуваної постанови.

Частиною 1 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що процесуальний строк звернення із позовною заявою про оскарження постанови позивачем пропущений з поважних причин, у зв`язку із чим підлягає поновленню.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який на даний час є продовженим відповідними Указами Президента України.

Згідно Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 постановлено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до положень ст. 1 ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно з 24.02.2022 в Україні діє особливий період.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 в установленому законом порядку була вручена повістка відповідно до якої громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року № 65/2022 належить з`явитися до сьомого відділу Житомирського РТЦК та СП та запропоновано прибути 20.06.2023 року о 08 годині 40 хвилин за адресою: м. Радомишль, вул.. Старокиївська, буд. 2.

Згідно довідки Філії «Радомишльське лісомисливське господарство» ДП «Ліси України» № 5730 від 07.09.2023 року ОСОБА_2 20.06.2023 перебував на роботі.

Доказів щодо тверджень позивача про прибуття 20.06.2023 до Житомирського РТЦК та СП до позовної заяви не долучено.

З копії повісти виданої на ім`я громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що згідно з ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року № 65/2022 громадянину ОСОБА_1 належить з`явитися до сьомого відділу Житомирського РТЦК та СП та запропоновано прибути 24.07.2023 року о 09 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 .

З протоколу № 147 про адміністративне правопорушення за ч. 2, ст. 210-1 КУпАП складеного діловодом сьомого відділу Житомирського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Сучком С.К. від 24.07.2023 року за № 7/3463 вбачається що, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.07.2023 року прибув до сьомого відділу ЖРТЦК та СП по повістці для уточнення облікових даних та проходження військово-лікарської комісії.

Відповідно, до даної повістки встановлено, що датою прибуття ОСОБА_1 до сьомого відділу ЖРТЦК та СП. що за адресою: АДРЕСА_2 , було призначено 20.06.2023р. Проте, громадянин ОСОБА_1 у визначений час не з`явився, про наявність поважних причин неявки не повідомляв.

Разом з тим, громадянин ОСОБА_1 під час загальної мобілізації, маючи обов`язок з`являтися за викликом до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, грубо порушуючи вимоги зазначених вище нормативно-правових актів, не з`явився за викликом у визначений в повістці час до сьомого відділу Житомирського РТЦК та СП, що за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, своїм умисним діянням, яке виразилось у нез`явленні за викликом до Житомирського територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Під час складання даного протоколу ОСОБА_1 було роз`яснено права та обов`язки та повідомлено про місце, дату і час розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис.

Також зі змісту пояснень, які містяться в протоколі та підписані особисто ОСОБА_1 , неявку до сьомого відділу ЖРТЦК та СП 20.06.2023 без поважних причин він не заперечував.

Згідно заяви підписаної особисто ОСОБА_1 від 24.07.2023 року останній просить розглядати справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП на підставі протоколу № 147 від 24.07.2023 року без його участі.

Постановою № 147 за справою про адміністративне правопорушення від 25.08.2023 року прийнятою начальником РТЦК та СЦ, враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП - порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинив адміністративне правопорушення в особливий період, що тягнуть за собою накладення штрафу - на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3740 грн.

Відповідно до положень ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог ст. ст.1,3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Згідно положень ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1ст.77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду у справі № 520/2261/19 обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

З огляду на вищевказане та зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає, що в діянні ОСОБА_1 містилися ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а тому суб`єктом владних повноважень правомірно складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за вказаною статтею КУпАП.

Дотримано вимог законодавства і при винесенні оспорюваної постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , оскільки посадовою особою, яка винесла постанову, враховано характер вчиненого правопорушення, особу позивача і накладено штраф у наближеному до мінімального розмірі, передбаченому санкцією статті.

За таких обставин, суд вважає, що оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення є правомірною, і підстав для її скасування не вбачає, обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджені наявними матеріалами справи.

Дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважає прийняте рішення законним та обґрунтованим, підстав для задоволення позовних вимог і його скасування не вбачає.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2,5,7,126,245,251,252,254,256,268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.2,4,5,6,7,72, 211,217,241,245,246,262,286 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови № 147 від 25.08.2023 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Житомирського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, про скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Мельник