Справа № 400/11175/23
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 р. № 400/11175/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, Черкаський район, Черкаська область, 18002,

про:визнання протиправним та скасування рішення, забов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2023 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач) про:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову в призначенні пенсії за віком від 29.06.2023 № 44;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 21.06.2023.

Позов обґрунтовано позивачем тим, що приймаючи оскаржуване рішення відповідач протиправно не зарахував до його страхового стажу періоди його роботи відповідно до трудової книжки, а саме: з 30.05.1988 по 08.12.1988, з 17.12.1991 по 30.04.1994 та з 23.12.1999 по 31.12.2003.

У відзиві на позовну заяву від 13.09.2023 відповідач заперечив проти позову і просив у його задоволені відмовити в повному обсязі. На переконання відповідача його рішення про відмову в призначені пенсії за віком позивачу є правомірним, оскільки за результатами розгляду наданих заявником документів встановлено, що його страховий стаж становить 27 років 06 місяців 14 днів при необхідних 30 років. До страхового стажу позивача не зараховано періоди його роботи відповідно до трудової книжки:

з 30.05.1988 по 08.12.1988, оскільки наявне виправлення наказу про звільнення;

з 17.12.1991 по 30.04.1994, оскільки відсутній підпис відповідальної особи на записі про звільнення;

з 23.12.1999 по 31.12.2003, оскільки відсутній наказ про прийняття на роботу.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 263 КАС України (без виклику сторін у судове засідання).

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі її обставини в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Згідно із записами №№ 11, 12, 17, 18, 22, 23 у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 позивач працював відповідно:

з 30.05.1988 по 08.12.1988 вантажником дрібнооптового магазину Миколаївського обласного управління торгівлі;

з 17.12.1991 по 30.04.1994 товарознавцем-експедитором Агентства по співдії малому підприємництву «Крок»;

з 23.12.1999 по 26.10.2012 директором Приватного підприємства «Конрад».

Відповідно до архівних довідок Відділу інформації та використання документів ліквідованих установ (трудовий архів) Миколаївської міської ради:

від 13.06.2023 № Т-488/24.03-01 документи з особового складу госпрозрахункового дрібнооптового магазину обласного управління торгівлі до відділу не надходили, тому надати довідку, що підтверджує стаж роботи позивача на вищезазначеному підприємстві в 1985-1988, неможливо;

від 18.07.2023 № Т-590/24.03-01 документи з особового складу Агентства по співдії малому підприємництву «Крок» до відділу не надходили, тому надати довідку про підтвердження стажу роботи позивача за 1991-1994 роки неможливо.

21.06.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення йому пенсії за віком.

У зв`язку з тим, що призначення / перерахунок пенсії здійснюється за екстериторіальним принципом, вищенаведена заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, яке 29.06.2023 прийняло рішення № 44 про відмову у призначенні пенсії.

Вказане рішення аргументовано тим, що позивач не має право на призначення пенсії, оскільки у нього відсутній необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме: 30 років. Страховий стаж для визначення права становить 29 років 02 місяці 01 день. До страхового стажу позивача не зараховано періоди його роботи відповідно до трудової книжки:

з 30.05.1988 по 08.12.1988, оскільки наявне виправлення наказу про звільнення;

з 17.12.1991 по 30.04.1994, оскільки відсутній підпис відповідальної особи на записі про звільнення;

з 23.12.1999 по 31.12.2003, оскільки відсутній наказ про прийняття на роботу

Вважаючи вищенаведене рішення про відмову у призначені йому пенсії протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом. Він переконаний, що відповідач порушив його право на отримання пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». (далі Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Абзацом тридцять шостим статті 1 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування.

Згідно з абзацом першим пункту 1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV цей Закон набирав чинності з 01.01.2004.

Тому страховий стаж за період до 01.01.2004 обчислюється на підставі документів і в порядку, визначених законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, тобто Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, періоди роботи позивача до 31.12.2003 можуть бути зараховані до страхового стажу лише на підставі документів і в порядку, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом «а» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Отже, періоди роботи позивача з 30.05.1988 по 08.12.1988, з 17.12.1991 по 30.04.1994 та з 23.12.1999 по 31.12.2003 згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» можуть бути зараховані до страхового (трудового) стажу на підставі документів, що їх підтверджують.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відтак у разі наявності трудової книжки страховий стаж за періоди роботи до 31.12.2003 встановлюється на підставі відповідних записів у ній.

Відповідно до абзацу першого пункту 2.9, абзацу першого пункту 4.1 Інструкції про порядок введення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 (чинна до 17.08.1993), а також абзацу першого пункту 2.10 абзацу першого пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110:

у розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається;

у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до 09.06.2021) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з абзацом першим пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Отож, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

З огляду на вищенаведене, суд прийшов до висновку, що наявне виправлення номера наказа про звільнення у записів № 12 трудової книжки позивача і відсутність підпису відповідальної особи на записів № 17 трудової книжки про звільнення позивача за наявності відбитку печатки відповідного роботодавця не можуть бути підставами для не зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача.

Відтак рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком від 29.06.2023 № 44 є протиправним, а позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Що стосується відсутності у записі № 22 трудової книжки позивача відомостей про наказ про прийняття позивача на посаду директора Приватного підприємства «Конкорд» з 23.12.1999, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України «Про підприємства в Україні» (втратив чинність з 01.01.2004) в Україні можуть діяти підприємства таких видів: приватне підприємство, засноване на власності фізичної особи.

Згідно з частиною другою статті 14 Закону України «Про підприємства в Україні» найняття (призначення, обрання) керівника підприємства є правом власника (власників) майна підприємства і реалізується безпосередньо або через уповноважені ним органи.

Отже, порядок найняття (призначення, обрання) керівника приватного підприємства визначався власником (власниками) такого підприємства, і, як наслідок, це рішення могло бути оформлено не лише наказом або іншим розпорядчим документом.

Суд встановив, що відповідно до Виписки № 7292 із Єдиного держаного реєстру підприємств і організацій України, виданого Миколаївським обласним управлінням статистики 04.08.1997, керівником Приватного підприємства «Конрад» є позивач.

Крім цього, період роботи позивача на посаді директора Приватного підприємства «Конрад» з 01.01.2004 по 26.10.2012 відповідач зарахував до його страхового стажу.

З огляду на вищевикладене суд прийшов до висновку про підтвердження матеріалами справи періоду роботи позивача з 23.12.1999 по 31.12.2003 на посаді директора Приватного підприємства «Конрад», а отже і про право позивача на зарахування цього періоду до його страхового стажу.

У позовній заяві позивач просить зобов`язати відповідача повторно розглянути його заяву про призначення йому пенсії за віком від 21.06.2023. Однак, у позовній заяві відсутня позовна вимога про зарахування до його страхового стажу періодів роботи, які не були враховані відповідачем при прийнятті рішення від 29.06.2023 № 44. Відтак при повторному розгляді заяви позивача відповідач не буде зобов`язаний зарахувати ці періоди роботи позивача до його страхового стажу.

Відповідно до частини другої статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи із наведеного, суд дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи з 30.05.1988 по 08.12.1988, з 17.12.1991 по 30.04.1994 та з 23.12.1999 по 31.12.2003.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 07.09.2023, що міститься в матеріалах справи (а.с. 1), підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 1073,60 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, Черкаський район, Черкаська область, 18002; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову в призначенні пенсії за віком від 29.06.2023 № 44.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області(вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, Черкаський район, Черкаська область, 18002; ):

зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до страхового стажу при призначені пенсії за віком періоди його роботи з 30.05.1988 по 08.12.1988, з 17.12.1991 по 30.04.1994 та з 23.12.1999 по 31.12.2003;

повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) про призначення пенсії за віком від 21.06.2023.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, Черкаський район, Черкаська область, 18002; ) судовий збір у розмірі 1073 (Одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 01 листопада 2023 року