Справа № 160/16061/23
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
06.07.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до загального стажу періоду роботи з 01.01.1992 по 21.08.1992 та періодів роботи з 01.06.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1985 по 31.05.1989, з 09.06.1989 по 21.08.1992 з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців страхового стажу;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу періоду роботи з 01.01.1992 по 21.08.1992 та періодів роботи з 01.06.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1985 по 31.05.1989, з 09.06.1989 по 21.08.1992 з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців страхового стажу, перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію починаючи з 08.04.2023 з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Стверджує, що при призначенні пенсії не було зараховано до його загального страхового стажу період роботи з 01.01.1992 по 21.08.1992 та в пільговому обчисленні (один рік і шість місяців за один рік роботи) стаж роботи в районах Крайньої Півночі в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за періоди з 01.06.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1985 по 31.05.1989, з 09.06.1989 по 21.08.1992. Позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з проханням зарахувати зазначені періоди роботи до страхового стажу. Однак, відповідач відмовив у такому зарахуванні, з підстав відсутності письмового трудового договору або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в зв`язку з тим, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Позивач вважає, що відповідач діяв всупереч вимогам чинного законодавства, що й стало підставою для звернення до суду з цим адміністративним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та встановлено позивачу п`ятнадцятиденний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 08.04.2023 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Щодо спірних періодів роботи позивача у трудовій книжці останнього серії НОМЕР_2 від 25.04.1983, копія якої міститься у матеріалах справи, наявні наступні записи:
- 01.06.1983 прийнятий бетонщиком третього розряду на будівельну ділянку №2 тресту «Магадангорстрой» на підставі наказу №58/к від 01.06.1983 (запис №4, стор. 2-3);
- 27.04.1984 присвоєно 4 розряд бетонщика на підставі наказу №54/к від 04.06.1984 (запис №5, стор. 4-5);
- 31.12.1984 звільнений за переведенням у зв`язку з ліквідацією підприємства за п. 5 ст. 29 КЗпП РСФРР на підставі наказу №6/к від 30.01.1985 (запис №6, стор. 4-5);
- 01.01.1985 -прийнятий за переведенням з ХСУ-1 тресту «Магадангорстрой» бетонщиком четвертого розряду на підставі наказу №7/к від 12.02.1985 (запис №7, стор. 4-5);
- 01.01.1988 переведений бетонщиком 3 розряду в зв`язку з перетарифікацією робіт на підставі наказу №1 від 12.01.1988 (запис №8, стор. 4-5);
- 31.05.1989 звільнений у зв`язку з закінченням строкового трудового договору за п. 2 ст. 29 КЗпП РСФРР на підставі наказу №17/к від 20.02.1989 (запис №9, стор. 6-7);
- 09.06.1989 прийнятий до ПСО «Магадангражданстрой» тесляром-бетонщиком третього розряду в ремонтну групу цеху КПД на підставі наказу №101к від 13.06.1989 (запис №10, стор. 6-7);
- 09.04.1991 переведений тесляром-бетонщиком 3 розряду в цех КПД №1 на підставі наказу №46к від 15.04.1991 (запис №11, стор. 6-7);
- 03.04.1992 переведений в орендне підприємство Магаданський завод великопомільного домобудівництва у складі ПСО «МГС» на підставі наказу №7 від 09.01.1992 по ПСО «МГС» (запис №12, стор. 6-7);
- 21.08.1992 звільнений за власним бажанням ст. 31 КЗпП РСФРР на підставі наказу №4-к від 04.03.1992 (запис №13, стор. 8-9).
Крім того, трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 від 25.04.1983, копія якої міститься у матеріалах справи, у розділі «Відомості про нагородження орденами і медалями, про присвоєння почесних звань» містить наступні записи:
- 08.08.1984 трест «Магадангорстрой»: нагороджений почесною грамотою за високі виробничі показники на підставі постанови від 08.08.1984 (запис №1 стор. 18-19);
- 06.11.1990 ПСО «Магадангражданстрой»: нагороджений почесною грамотою в честь свята Жовтня на підставі наказу №560 від 06.11.1990 (запис №2, стор. 18-19);
27.04.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою щодо зарахування до його загального страхового стажу періоду роботи з 01.01.1992 по 21.08.1992 та в пільговому обчисленні (один рік і шість місяців за один рік роботи) стажу роботи в районах Крайньої Півночі в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за періоди з 01.06.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1985 по 31.05.1989, з 09.06.1989 по 21.08.1992.
З 08.04.2023 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058).
Статтею 24 Закону №1058 передбачено, страховий стаж період (строк) протягом якого Особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно пункту 5 розділу XV Закону №1058 період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу PCP, зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10.02.1960 Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та інших нормативно-правових актів.
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Враховуючи викладене, зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 01.06.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1985 по 31.05.1989 та з 09.06.1989 по 21.08.1992, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 25.04.1983, в пільговому обчисленні немає підстав, оскільки зазначена інформація в трудовій книжці відсутня.
З 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, при цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991.
З огляду на зазначене, період роботи з 09.06.1989 по 21.08.1992 зараховано до страхового стажу по 31.12.1991.
Згідно наданих документів та даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страховий стаж позивача складає 39 років 1 день (зарахований по 27.11.2022), у тому числі періоди роботи з 01.06.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1985 по 31.05.1989 та з 09.06.1989 по 31.12.1991.
Не погодившись із позицією Пенсійного органу, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) передбачено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 передбачено, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи.
Відповідач посилається на те, що зарахувати до страхового стажу періоди роботи позивача з 01.06.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1985 по 31.05.1989 та з 09.06.1989 по 21.08.1992, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 25.04.1983, в пільговому обчисленні немає підстав, оскільки зазначена інформація в трудовій книжці відсутня.
Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 2.4. Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Аналогічні норми були закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162 (далі Інструкція №162), яка діяла під час оформлення трудової книжки позивача.
Так, пунктом 1.1. Інструкції №162 було передбачено (мовою оригіналу): «Трудовая книжка является основным документом о трудовой деятельности рабочих и служащих. Трудовые книжки ведутся на всех рабочих и служащих государственных, кооперативных и общественных предприятий, учреждений и организаций*, проработавших свыше 5 дней, в том числе на сезонных и временных работников, а также на нештатных работников при условии, если они подлежат государственному социальному страхованию.».
Пунктами 2.1-2.3 Інструкції №162 було визначено (мовою оригіналу):
« 2.1. Заполнение трудовых книжек и вкладышей к ним производится на языке союзной, автономной республики, автономной области, автономного округа, на территории которых расположено данное предприятие, учреждение, организация, и на официальном языке СССР.
2.2. Заполнение трудовой книжки впервые производится администрацией предприятия в присутствии работника не позднее недельного срока со дня приема на работу.
В трудовую книжку вносятся: сведения о работе: прием на работу, перевод на другую постоянную работу, увольнение;
2.3. Все записи в трудовой книжке о приеме на работу, переводе на другую постоянную работу или увольнении, а также о награждениях и поощрениях вносятся администрацией предприятия после издания приказа (распоряжения), но не позднее недельного срока, а при увольнении - в день увольнения и должны точно соответствовать тексту приказа (распоряжения).».
Суд зазначає, що обов`язок належного оформлення записів у трудові книжці покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд зазначає, що позивач надав належний пакет документів на підтвердження трудової діяльності; відповідачем відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 01.06.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1985 по 31.05.1989 та з 09.06.1989 по 21.08.1992, фактично за формальних обставин.
За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до загального страхового стажу періоду роботи з 01.01.1992 по 21.08.1992 та до стажу його роботи в районах Крайньої Півночі періодів роботи з 01.06.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1985 по 31.05.1989, з 09.06.1989 по 21.08.1992.
Також, слід вказати, що відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.
Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до пункту 7 параграфу «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01.01.1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 і від 26.09.1967 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10.11.1967.
Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10.02.1960 регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.
Указом Президії ВР СРСР від 29.09.1967 було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.
Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 №530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.
Системний аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 29.09.1967 та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі». При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.
З огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані: або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.06.2018 у справі №173/637/17, від 03.07.2018 у справі №302/662/17-а, від 25.09.2018 у справі №554/1723/17 та від 21.08.2019 у справі №750/1717/16-а.
Слід вказати, що відмовляючи у пільговому обчисленні періоду роботи позивача в районах Крайньої Півночі, відповідач виходив з того, що в пенсійній справі позивача відсутні документи, підтверджуючі право на вищевказані пільги (договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги тощо).
Трудовою книжкою позивача підтверджено та не заперечувалось відповідачем, що позивач працював в місцевості, прирівняної до району Крайньої Півночі в періоди: з 01.06.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1985 по 31.05.1989, з 09.06.1989 по 21.08.1992.
Таким чином, зазначені періоди роботи позивача в районах Крайньої Півночі підлягають кратному обчисленню з розрахунку один рік фактичної роботи за один рік шість місяців при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність протиправних дій Пенсійного органу щодо обчислення періоду роботи позивача в районах Крайньої Півночі в одинарному розмірі при призначенні пенсії.
Враховуючи зазначене, належним способом захисту порушеного права є проведення перерахунку і виплати пенсії з дня призначення позивачу пенсії за віком.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до приписів частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.
Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, з огляду на задоволення адміністративного позову повністю, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 5, 6, 9, 72-77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до загального страхового стажу періоду роботи з 01.01.1992 по 21.08.1992 та до стажу його роботи в районах Крайньої Півночі періодів роботи з 01.06.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1985 по 31.05.1989, з 09.06.1989 по 21.08.1992, на пільгових умовах з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців страхового стажу.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоду роботи з 01.01.1992 по 21.08.1992 та до стажу його роботи в районах Крайньої Півночі періодів роботи з 01.06.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1985 по 31.05.1989, з 09.06.1989 по 21.08.1992, на пільгових умовах з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців страхового стажу.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 08.04.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням до загального страхового стажу періоду роботи з 01.01.1992 по 21.08.1992 та до стажу його роботи в районах Крайньої Півночі періодів роботи з 01.06.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1985 по 31.05.1989, з 09.06.1989 по 21.08.1992, на пільгових умовах з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців страхового стажу.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 11.09.2023.

Суддя О.В. Царікова