Справа № 160/18854/23
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2023-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
27 липня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 з вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування, а військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди на період дії воєнного стану у розмірі 100 000 гривень на місяць пропорційно часу знаходження на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати, а військову частину НОМЕР_2 сплатити на рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 додаткову винагороду на період дії воєнного стану у розмірі 100 000 гривень на місяць пропорційно часу знаходження на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я з 30.01.2023 р. по 25.04.2023 р., а всього за 86 днів.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач проходив службу в Збройних Силах України. 09.08.2022 під час виконання бойового завдання, пов`язаного з захистом Батьківщини, ОСОБА_1 отримав контузію, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 від 27.01.2023 № 484 про обставини травми. Таким чином, у зв`язку з отриманими контузіями, безперервно в період з 30.01.2023 по 25.04.2023, а всього 86 днів, позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Однак, за період знаходження на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 30.01.2023 по 25.04.2023 додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень на місяць, як передбачено діючим законодавством, відповідачами нарахована та виплачена ОСОБА_1 не була. Про порушення відповідачами його прав і законних інтересів ОСОБА_1 стало відомо 01 березня 2023 року. В подальшому, додаткова винагорода за період лікування у закладах охорони здоров`я відповідачами не сплачена за лютий, березень та квітень 2023 року. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позову.
11.08.2023 представником позивача подано до суду заяву про виконання ухвали суду.
06.09.2023 на означений інформаційний запит отримано відповідь.
Відповідачам було направлено копію ухвали суду від 07.09.2023 року про продовження розгляду справи, проте правом на подання відзиву на позов відповідачі не скористались.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 .
Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 від 15.04.2023.
27.05.2022 Покровсько-Тернівським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 був призваний по мобілізації до лав Збройних Сил України та проходив військову службу у званні солдат на посаді стрільця-снайпера у військовій частині НОМЕР_1 (окремий батальйон), яка входить до складу і безпосередньо підпорядковується військовій частині НОМЕР_2 (окрема бригада).
Відповідно до підпункту б) пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 13.1992 № 2232-ХІІ, 27.05.2023 позивач був звільнений з військової служби за станом здоров`я згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 148 та на підставі постанови військово-лікарської комісії НВМКЦ «ГВКГ» віл 07.04.2023 (свідоцтво про хворобу № 666-п. реєстр. № 2233 від 22.04.2023) про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.
В період проходження військової служби, а саме з 12.07.2022 по 09.08.2022, з 21.08.2022 по 22.08.2022, з 01.09.2022 по 09.01.2023, з 24.01.2023 по 27.01.2023 позивач брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Херсонській, Харківській, Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 від 10.05.2023 № 1031. Посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 , видане в/ч НОМЕР_6 15.04.2023.
09.08.2022 під час виконання бойового завдання, пов`язаного з захистом Батьківщини, ОСОБА_1 отримав контузію, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 від 27.01.2023 № 484 про обставини травми.
06.01.2023 під час виконання бойового завдання, пов`язаного з захистом Батьківщини, він отримав другу контузію, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 від 31.03.2023 № 688 про обставини травми.
Внаслідок отриманих контузій та погіршенням стану здоров`я, в кінці січня 2023 року позивач був направлений командуванням в/ч НОМЕР_1 на лікування до Головного військового клінічного госпіталю МО України (НВМКЦ «ГВКГ»), де знаходився у стаціонарі в період з 30.01.2023 по 24.02.2023, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 1577.
Для подальшої етапної реабілітації, з НВМКЦ «ГВКГ» позивач був направлений в Державний заклад «Центр психічного здоров`я та реабілітації ветеранів «Лісова поляна» МОЗ України», де знаходився на стаціонарному лікуванні з 24.02.2023 по 16.03.2023, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 000533/2023.
Для подальшого обстеження та лікування ОСОБА_1 був направлений на стаціонар НВМКЦ «ГВКГ», де знаходився в період з 16.03.2023 по 25.04.2023. Вказане підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №4002.
Таким чином, у зв`язку з отриманими контузіями, безперервно в період з 30.01.2023 по 25.04.2023, а всього 86 днів, позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.
За період знаходження на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 30.01.2023 по 25.04.2023 додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень на місяць, як передбачено діючим законодавством, відповідачами нарахована та виплачена ОСОБА_1 не була.
Вказане підтверджується долученими до матеріалів справи копіями:
- довідки в/ч НОМЕР_1 від 27.05.2023 № 1095 про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У пункті 2 цієї довідки вказано, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану у розмірі 70 000 грн із розрахунку на місяць та пропорційно часу проходження служби та участі в таких діях за відповідний період ОСОБА_1 виплачена за липень 2022 р. - січень 2023 р. У пункті 3 довідки зазначено, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану у розмірі 30 000 грн. із розрахунку на місяць та пропорційно часу проходження служби за відповідний період ОСОБА_1 виплачена за червень 2022 р.-січень 2023 р.;
- даними, зазначеними у грошовому атестаті № 143, згідно з якими додаткова винагорода за період знаходження на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я ОСОБА_1 не виплачувалася;
З матеріалів справи встановлено, що 08.06.2023 позивачу виплачена сума 83 768,42 грн, що складається з основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідно до довідки № 1095, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення згідно з даними грошового атестата №143.
Таким чином, судом встановлено факт не виплати позивачу за період знаходження на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 30.01.2023 по 25.04.2023 додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень на місяць.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє на даний час.
Указами Президента України воєнний стан продовжено, діє на теперішній час.
Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Постанова №168 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачала у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів військовослужбовцями права на отримання збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил передбачала отримання додаткової винагороду в розмірі 30 000,00 гривень.

У контексті наведеного відслідковується, що сам факт виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби (несення військової служби), без виконання умов визначених Постановою №168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн.

За таких обставин, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях є достатньою підставою для нарахування такому військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Так, на момент виникнення спірних правовідносин, було чинним рішення (телеграма) Міністра оборони України №248/1298 від 25.03.2022 абзацом 8 пункту 10 якого передбачені підстави, наявність яких позбавляє права військовослужбовців на отримання додаткової винагороди передбаченої Постановою №168 в розмірі 100 000 грн чи 30 000 грн.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацом 4 п.1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:

- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини,

- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

При цьому, суд зауважує, що Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.

Як було встановлено судом та свідчать матеріали справи, 09.08.2022 під час виконання бойового завдання, пов`язаного з захистом Батьківщини, ОСОБА_1 отримав контузію, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 від 27.01.2023 № 484 про обставини травми.

06.01.2023 під час виконання бойового завдання, пов`язаного з захистом Батьківщини, він отримав другу контузію, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 від 31.03.2023 № 688 про обставини травми.

Внаслідок отриманих контузій та погіршенням стану здоров`я, в кінці січня 2023 року позивач був направлений командуванням в/ч НОМЕР_1 на лікування до Головного військового клінічного госпіталю МО України (НВМКЦ «ГВКГ»), де знаходився у стаціонарі в період з стаціонарного хворого № 1577.

Внаслідок отриманих контузій та погіршенням стану здоров`я, в кінці січня 2023 року позивач був направлений командуванням в/ч НОМЕР_1 на лікування до Головного військового клінічного госпіталю МО України (НВМКЦ «ГВКГ»), де знаходився у стаціонарі в період з 30.01.2023 по 24.02.2023, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 1577.

Для подальшої етапної реабілітації, з НВМКЦ «ГВКГ» позивач був направлений в Державний заклад «Центр психічного здоров`я та реабілітації ветеранів «Лісова поляна» МОЗ України», де знаходився на стаціонарному лікуванні з 24.02.2023 по 16.03.2023, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 000533/2023.

Для подальшого обстеження та лікування ОСОБА_1 був направлений на стаціонар НВМКЦ «ГВКГ», де знаходився в період з 16.03.2023 по 25.04.2023. Вказане підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №4002.

При цьому, суд звертає увагу, що у виписці з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1577, виданої НВМКЦ «ГВКГ», та виписному епікризі з медичної карти стаціонарного хворого №000533/2023, виданої 16.03.2023 Державним закладом «Центр психічного здоров`я та реабілітації ветеранів «Лісова поляна» Міністерства охорони здоров`я» зазначено, що 09.08.2022 та 07.01.2023 позивач отримав травми під час участі в бойових діях.

Також, відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузції, каліцтва) від 31.03.2023 №688 06.01.2023 близько 11 год. 37 хв. збройними силами рф здійснено мінометний обстріл ВОП 518.1.1, в результаті якого солдат ОСОБА_1 отримав контузію.

В довідці вказано: вважати контузію, яку отримав солдат ОСОБА_1 такою, що сталась під час виконання бойового завдання, що пов`язано з захистом Батьківщини умовах агресії збройних сил рф, та не пов`язане з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.

Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузції, каліцтва) від 27.01.2023 №484 09.08.2023 близько 21 год. 00 хв. під час бою в околицях населеного пункту Байрак, Балаклійського району Харківської області солдат ОСОБА_1 отримав контузію.

В довідці вказано: вважати контузію, яку отримав солдат ОСОБА_1 такою, що сталась під час виконання бойового завдання, що пов`язано з захистом Батьківщини умовах агресії збройних сил рф, та не пов`язане з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.

Таким чином, вищевикладене свідчить про те, що позивач дійсно проходив лікування та перебував у відпустці за станом здоров`я, а саме через наявність у нього контузії.

Суд констатує, що обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами складеними на позивача, які містяться в матеріалах справи.

Відтак, як вже зазначалося, відповідно до положень Постанови №168 додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому, за наявними у матеріалах справи доказами (переліченими вище), позивач проходив лікування з 30.01.2023 по 25.04.2023, а всього 86 днів (включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), а отже період лікування підлягають врахуванню до періоду, протягом якого позивач має право на отримання додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн відповідно до Постанови №168.

Однак, зі замісту наявних у матеріалах справи розрахункових відомостей встановлено, що додаткова винагорода позивача за період з 30.01.2023 по 25.04.2023 обчислена з розрахунку 30 000 грн.

З урахуванням вищенаведеного, суд робить висновок, що позивачу підлягає донарахуванню та виплаті додаткова винагорода передбачена Постановою №168 за період з 30.01.2023 по 25.04.2023 з розрахунку 100 000 грн, враховуючи отриманий розмір такої винагороди за такий період.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати, а військову частину НОМЕР_2 сплатити додаткову винагороду, суд зазначає, що відповідно до наявних в матеріалах справи розрахункових відомостей, нарахування грошового забезпечення позивачу здійснюється військовою частиною НОМЕР_1 , матеріали справи не містять доданих доказів виплати грошового забезпечення військовою частиною НОМЕР_2 .

Позивачем не пояснено обставини неможливості здійснення виплати додаткової винагороди військовою частиною НОМЕР_1 , тобто якою здійснюється відповідне нарахування.

Суд зважає, що позивача звільнено з військової служби, а тому нарахування та виплата додаткової винагороди мають здійснюватись військовою частиною, яка проводить нарахування, або через визначені такою військовою частиною засоби комунікації.

Стосовно вимоги про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування, а військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди на період дії воєнного стану у розмірі 100 000 гривень на місяць пропорційно часу знаходження на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я, суд зазначає, що без нарахування додаткової винагороди військовою частиною НОМЕР_1 , військова частина НОМЕР_2 позбавлена можливості провести виплати. Отже, відповідна вимога є передчасною.

Відтак, позовні вимоги до військової частини НОМЕР_2 задоволенню не підлягають.

Також, суд зважає на недоцільність визначення в резолютивній частині рішення конкретний розрахунковий рахунок для виплати додаткової винагороди, оскільки суд встановлює право особи на отримання виплат, в той час як суб`єкт владних повноважень здійснює перерахування коштів на визначений позивачем рахунок. Відповідний рахунок станом на день виконання рішення суду може бутим закритим, що унеможливить виконання рішення суду.

З метою належного виконання рішення, суд присуджує нарахувати та виплатити додаткову винагороду ОСОБА_1 без зазначення рахунку для перерахування коштів.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_8 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; ІК в ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ; ІК в ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 30.01.2023 по 25.04.2023 у розмірі 100 000 гривень на місяць пропорційно часу знаходження на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з 30.01.2023 по 25.04.2023 у розмірі 100 000 гривень на місяць пропорційно часу знаходження на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 02 листопада 2023 року.

Суддя Е.О. Юрков