Справа № 755/16039/23
Суддя: Гаврилова О. В.
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

за участю секретаря - Дубенко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м.Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни в частині заборони в`їзду на територію України та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Яремчук В.Ю. з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м.Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни в частині заборони в`їзду на територію України та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до заявлених позовних вимог, представник позивача просить суд скасувати рішення №145 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині заборони в`їзду на територію України строком на 3 роки до 13 квітня 2025 року та зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у м.Києві та Київській області видалити із відповідних баз даних осіб відомості про заборону в`їзду в Україну щодо громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги позову мотивовано тим, що 13 квітня 2022 року працівниками ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області виявлений громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився на території України з порушенням Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Того ж дня відносно ОСОБА_1 складний протокол за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП, а саме за проживання без документів на право проживання. На підставі вказаного протоколу, того ж дня, перший заступник начальника ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області наклав на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Також

13 квітня 2022 року прийнято рішення №145 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Грузії ОСОБА_1 . Також вказаним рішенням ОСОБА_1 заборонено в`їзд на території України строком на 3 роки до 13 квітня 2025 року. Представник позивач зазначив, що посадові особи ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області, приймаючи рішення про заборону в`їзду ОСОБА_1 на територію України не дослідили усі обставини справи, не правильно застосували положення законодавства, а тому пункт щодо заборони в`їзду в Україну терміном на три роки підлягає скасуванню. Представник позивача вказує, що 13 квітня 2022 року ОСОБА_1 добровільно з`явився до органів ДМС для отримання документів на проживання на території України, посадові особи пояснили йому, що у зв`язку з тим, що він прострочив термін перебування в Україні відносно нього складуть протокол, після того він виїде за межі України, а через кілька місяців повернеться і зможе отримати всі необхідні документи для проживання в Україні. Представник позивача зазначає, що позивач підписав всі документи, які йому надавались, про можливість залучення перекладача та адвоката йому не роз`яснювалось, разом з тим, позивач сплатив штраф за прострочення проживання та виїхав з України у встановлений термін. Про те, що позивачу заборонено в`їзд в Україну терміном на 3 роки йому не повідомлялось. 23 вересня 2022 року позивача не впустили в Україну через наявність в базі даних рішення про заборону в`їзду.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року поновлено позивачу ОСОБА_1 пропущений строк для звернення з позовом до суду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Яремчук В.Ю. подав заяву, в якій просив розгляд адміністративного позову провести без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Крім того зазначив, що позивач виконав обов`язок щодо залишення України до 27 квітня 2022 року, відмітка в паспорті про заборону виїзду в Україні була проставлена працівниками Державної прикордонної служби в пункті пропуску 23 вересня 2022 року під час спроби повернення в Україну.

Представник відповідача ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області в судове засідання не з`явився, представник відповідача Мельник М.М. подав до суду заяву, в якій просив здійснити розгляд справи без участі представника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області та заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну чи їх примусове видворення за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органу охорони державного кордону, органу Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Судом установлено, що 13 квітня 2022 року відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП. (а.с.29)

13 квітня 2022 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКМ №010175, на громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. (а.с. 30)

Разом з тим, 13 квітня 2022 року начальником відділу супроводу Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області прийнято рішення №145 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким, серед іншого, зобов`язано громадянина Грузії ОСОБА_1 покинути територію України в термін до 27 квітня 2022 року та заборонено йому в`їзд на територію України строком

на 3 роки до 13 квітня 2025 року (а.с. 26-27).

Як убачається зі змісту даного рішення, 13 квітня 2022 року працівниками ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області виявлений громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на території України з порушенням Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». 11 вересня 2020 року громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Україну прибув з приватною метою. Кордон України перетнув через ПП «Рава-Руська». З вересня 2020 року громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснював трудову діяльність різноробочим на різних будівництвах та підробляв таксистом у службах таксі, такі як «Болт» та «Уклон». Проте, відповідного дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства на кожен із вищезазначених видів діяльності зазначений іноземний громадянин не оформлював, у зв`язку із тим, що не бачив у цьому необхідності. За оформленням посвідки на тимчасове проживання в Україні до відповідних органів ДМС громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Україну не звертався. З питань отримання дозволу на імміграцію в Україну іноземний громадянин не звертався. До компетентних органів про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні не звертався. Після закінчення дозволеного строку перебування на території України з його продовженням громадян Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не звертався, оскільки не бачив в цьому необхідності. Про те, що зазначеному іноземному громадянину потрібно покинути територію України після закінчення дозволеного строку перебування на території України було відомо. Громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мав можливість покинути територію України, але не виїхав у зв`язку із своїм небажанням. Іноземний громадянин усвідомлював, що цими діями умисно порушує законодавство України. На теперішній час громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України знаходиться з порушенням Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Документи підтверджуючі законні підстави для легального перебування на території України у громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні. Проживає за кошти, які йому надсилають родичі із Грузії та накопичених коштів. В Україні іноземний громадянин проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За житло сплачує його знайомий. За порушення правил перебування іноземних громадян на території України громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП (адміністративний протокол МКМ 010193 від 13 квітня 2022 року). Встановлені обставини, а саме: нелегальне становище, відсутність у громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підстав для подальшого перебування на території України свідчать про те, що ним порушені вимоги ст.4, 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

До цього рішення долучено розписку громадянина Грузії ОСОБА_1 від 13 квітня

2022 року про його повідомлення про прийняття рішення про примусове повернення та зобов`язання не пізніше 27 квітня 2022 року залишити територію України (а.с. 28).

14 квітня 2022 року позивачем сплачено штраф у сумі 3400,00 грн, що підтверджується квитанцією, долученою стороною відповідача.

З копії паспорту громадянина Грузії ОСОБА_1 вбачається, що останній виїхав з території України 24 квітня 2022 року (а.с.40).

23 вересня 2022 року начальником І групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » лейтенантом ОСОБА_3 прийнято рішення про відмову в перетині державного кордону України іноземцю або особі без громадянства №1166, яким відмовлено в перетині державного кордону громадянину Грузії ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12-13).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним законодавчим актом, що регулює спірні правовідносини є Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За визначенням статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

Рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати

30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення.

Порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 (далі - Інструкція).

Пункт 5 Інструкції вказує, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

Приймаючи рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства до країни проходження, уповноважені органи не зобов`язані одночасно приймати рішення й про заборону в`їзду цієї особи на територію України.

Зазначене узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 802/294/17-а.

Встановлена ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» можливість прийняття рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну, свідчить про наявність в органу Державної міграційної служби дискреційних повноважень.

Тобто, суб`єкту владних повноважень надається свобода, оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів можливих рішень.

Виходячи з конструкції правової норми, закріпленої в ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну не є обов`язковою санкцією, а являється факультативною, яка може застосовуватись під час прийняття рішення про примусове повернення в країну походження, за наявності передбачених Законом підстав.

При цьому, ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не визначено підстави для заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, а лише передбачено можливість встановлення такої заборони строком на 3 роки, у випадку прийняття рішення про примусове повернення.

За таких обставин, при прийнятті рішення про заборону в`їзду на територію України іноземця або особи без громадянства, щодо яких приймається рішення про примусове повернення в країну походження, суб`єкт владних повноважень повинен керуватися передбаченими законом підставами для заборони в`їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, які визначені в статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

З рішення про примусове повернення до країни походження не вбачається, що позивач притягувався до кримінальної відповідальності, або перебував чи перебуває в розшуку, під слідством та судом в Україні, не встановлено обставин, які забороняли б в`їзд в Україну, відповідно до ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Отже, докази, які свідчать про наявність достатніх підстав для застосування до позивача заборони в`їзду в Україну терміном на три роки, відсутні.

При цьому оскаржуване рішення взагалі не містить обґрунтування та зазначення підстав для застосування щодо позивача заборони в`їзду в Україну терміном на три роки.

У відповідності з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

При цьому відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї, а подані відповідачем докази не спростовують вищевказані обставини.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що обґрунтування позивача знайшли своє підтвердження під час дослідження доказів, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Також для повного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області видалити із відповідних баз даних осіб відомості про заборону в`їзду в Україну щодо громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтями 5, 19, 20, 72, 77, 78, 90, 241-246, 288 КАС України, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Березняківська, 4-А) про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни в частині заборони в`їзду на територію України та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Скасувати рішення №145 Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 13 квітня 2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині заборони в`їзду на територію України строком на 3 роки до 13 квітня 2025 року.

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у

м. Києві та Київській області видалити із відповідних баз даних осіб відомості про заборону в`їзду в Україну щодо громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ),

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано у десятиденний строк з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: