Справа № 380/4417/23
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 рокуЛьвівСправа № 380/4417/23 пров. № А/857/10212/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.

за участю секретаря судового засідання Доморадової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року (головуючий суддя Брильовський Р.М., м. Львів) у справі № 380/4417/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трафік Менеджмент Груп" до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

ТОВ "Трафік Менеджмент Груп" звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України, в якому просило скасувати рішення Головного управління ДПС у Львівській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної, розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: від 03.02.2023 №8203067/39612538; від 09.02.2023 №8244634/39612538; від 01.02.2023 №8191727/39612538; від 03.02.2023 №8203071/39612538; від 09.02.2023 №8244636/39612538; від 27.01.2023 №8163730/39612538; від 27.01..2023 №8163729/39612538; від 27.01.2023 №8163746/39612538; від 27.01.2023 №8163720/39612538; від 27.01.2023 №8163721/39612538; від 25.11.2022 №7715670/39612538; від 01.02.2023 №8191724/39612538; від 01.02.2023 №8191728/39612538; від 03.02.2023 №8203062/39612538; від 03.02.2023 №8203063/39612538; від 09.02.2023 №8244641/39612538; від 03.02.2023 №8203070/39612538; від 25.11.2023 №7715671/39612538; від 03.02.2023 №8203064/39612538; від 03.02.2023 №8203066/39612538; від 03.02.2023 №8203065/39612538; від 09.02.2023 №8244639/39612538; від 03.02.2023 №8203069/39612538; від 09.02.2023 №8244637/39612538; від 03.02.2023 №8203068/39612538 від 09.02.2023 №8244640/39612538; від 09.02.2023 №8244638/39612538; від 01.02.2023 №8191723/39612538; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні: №17 від 25.05.2022; № 12 від 08.06.2022; №14 від 09.06.2022; №27 від 27.06.2022; №23 від 07.07.2022; №30 від 11.07.2022; №31 від 11.07.2022; №49 від 12.07.2022; №50 від 12.07.2022; №51 від 12.07.2022; №60 від 12 07.2022; №62 від 14.07.2022; №65 від 19.07.2022; №12 від 16.08.2022; №5 від 06.09.2022; №13 від 13.09.2022; №27 від 30.09.2022; №3 від 03.10.2022; №4 від 06.10.2022; №7 від 11.10.2022; №10 від 17.10.2022; №4 від 03.11.2022; №5 від 07.11.2022; №11 від 11.11.2022; №14 від 16.11.2022; №19 від 23.11.2022; №12 від 08.12.2022; №18 від 16.12.2022 датами подання їх на реєстрацію.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року позов задоволено.

Позивачем подано заяву про відшкодування судових витрат, у якій позивач просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27420 грн.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року заяву задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області та Державної податкової служби України на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі по 2500 грн відповідно.

Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції в частині задоволення заяви про стягнення судових витрат, Головне управління ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що витрати на правничу допомогу відшкодовуються в тому випадку, коли підтверджується відповідними фінансовими документами. Зазначає, що суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру. Звертає увагу, що дана справа є незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, яка розглядалася судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в матеріалах справи доказами, а тому розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним із обсягом виконаної роботи адвокатом.

Позивач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Представник Головного управління ДПС у Львівській області під час апеляційного розгляду підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про його дату, час та місце.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представників, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на межі апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції в частині задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення суду.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частин першої, третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої статті 134 КАС України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як встановлено з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надані суду договір про надання правової допомоги №01/02/22-11 від 01.02.2022, додатковий договір №3 до договору про надання правничої допомоги, акт наданих послуг №10/05/23-1 від 10 травня 2023 року.

З акту наданих послуг №10/05/23-1 від 10 травня 2023 року вбачається, що позивачу надано професійну правничу допомогу за обсягом послуг: первинне консультування клієнта, юридична експертиза 28 господарських операцій, аналіз релевантної судової практики та формування правової позиції у справі, збір доказів, підготовка та подання до суду позовної заяви з додатками, підготовка та подання до суду заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з додатками.

Понесені витрати на професійну правничу допомогу склали 27420 грн.

Колегія суддів враховує, що за вимогами процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Аналізуючи надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що дана справа віднесена до категорії справ незначної складності, судова практика з вирішення даного спору судом є незмінною, великий об`єм судової справи зумовлений лише значною кількістю податкових накладних, в реєстрації яких відповідачем було відмовлено та всі епізоди спірних правовідносин є взаємопов`язані між собою, а підстави для відмови в реєстрації податкових накладних є однаковими.

Суд апеляційної інстанції також враховує відсутність юридичного супроводу адвоката в суді першої інстанції у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи та змісту наданих послуг слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів понесені позивачем судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі по 2500 грн відповідно.

Суд апеляційної інстанції при вирішенні питання про розмір стягнення витрат на правничу допомогу враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 21.01.2021 № 280/2635/20, відповідно до якого за положеннями КАС України відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Наведене спростовує доводи апелянта про те, що витрати на правничу допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, коли це підтверджено відповідними квитанціями про оплату.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про неспівмірність витрат на правову допомогу з наданими адвокатом послугами, оскільки такі не обґрунтовані та не зазначено, який розмір гонорару адвоката скаржник вважає співмірним з наданою ним правничою допомогою.

Крім того, відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Слід також зазначити, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі справа №826/841/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини застосовують, як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального чи матеріального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а додаткового рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року у справі № 380/4417/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 01 листопада 2023 року