Справа № 400/10766/23
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 р. № 400/10766/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001,
про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивачка) до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (надалі - відповідач) з позовними вимогами про:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Миколаївській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2018, 2020-2022 рр. у загальній кількості 44 доби;

- зобов`язання Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2018, 2020-2022 рр. у загальній кількості 44 доби, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби, а саме - 42 184, 28 грн.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що при звільненні відповідачем не було проведено повний розрахунок, а саме: безпідставно не виплачено компенсацію за невикористані дні щорічної чергової відпустки за попередні роки служби 2018, 2020-2022 роки. Позивачка вважає, що така бездіяльність відповідача є протиправною та просить суд зобов`язати ГУ Національної поліції в Миколаївській області здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової відпустки за 2018, 2020-2022 роки, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби.

Ухвалою від 04.09.2023 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/10766/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління Національної поліції в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що дні невикористаних відпусток за 2018, 2020-2022 роки у наказі №546 о/с від 28.07.2022 р. не визначались як такі, що підлягають грошовій компенсації. Розрахунок при звільненні був проведений виключно на підставі наказу №546 о/с від 28.07.2022 р. Позивачкою Наказ № 546 о/с в частині належних сум до виплати при повному розрахунку не оскаржувався, а відтак, у позивачки відсутні підстави вимагати нарахування та виплати компенсації невикористаних днів відпустки за попередні роки служби.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що вона вважає відзив не вмотивованим та таким, що не містить аргументованих посилань на відповідні докази та норми права.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходила службу в ГУНП в Миколаївській області у період з 25.06.2018 року по 31.07.2023 рок.

Наказом начальника Головного управління НП в Миколаївській області від 28.07.2023 року №546 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" (за власним бажанням).

У вказаному наказі зазначено про виплату компенсації за невикористані 19 діб щорічної чергової відпустки за 2023 рік.

На адвокатський запит відповідачем листом від 21.08.2023 року надано інформацію щодо використання позивачкою відпусток за 2019-2022 роки:

- за 2018 рік не використано 12 діб щорічної чергової відпустки;

- за 2019 рік відпустку використано в повному обсязі;

- за 2020 рік не використано 5 діб щорічної чергової відпустки;

- за 2021 рік не використано 1 добу щорічної чергової відпустки;

- за 2022 рік не використано 26 діб щорічної чергової відпустки.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати їй грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової відпустки за 2018, 2020 - 2022 роки, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 р. № 260, передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена.

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Закон України "Про відпустки" (надалі - Закон № 504) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі ст. 4 Закону № 504 установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка; додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці; додаткова відпустка за особливий характер праці; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням; 3) творча відпустка ; 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях; 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; відпустка у зв`язку з усиновленням дитини; додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи; 5) відпустки без збереження заробітної плати. Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (ч. 1 ст. 24 Закону № 504).

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 83 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України).

Закон № 580 визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 92 Закону № 580 поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Положення Порядку № 260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (надалі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Згідно з абз. 7, 8 п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Отже, право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у ст. 92 Закону № 580.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд зазначає, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав у попередньому календарному році. Водночас, надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, у тому числі й за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

З огляду на відсутність правового врегулювання положеннями Закону № 580 і Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону № 504, яким передбачено право працівника у разі звільнення на виплату грошової компенсації за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 19.01.2021 р. у справі № 160/10875/19.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної чергової оплачуваної відпустки у розмірі 42184,28 грн., то суд не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на наступне.

У цій справі суд надав оцінку неправомірним діям відповідача щодо не нарахування і виплати позивачці грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової оплачуваної відпустки за охоплений позовними вимогами період і, з метою відновлення прав позивачки, приймає рішення зобов`язального характеру.

Тому суд вважає вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити донараховану суму грошової компенсації в конкретній сумі передчасними та такими, що не підлягають до задоволення. В межах цієї справи питання суми грошової компенсації не входить в предмет доказування.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головне управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5,Миколаїв,545) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Миколаївській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової відпустки за 2018 рік (12 діб), 2020 рік (5 діб), 2021 рік (1 доба), 2022 рік (26 діб), виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової відпустки за за 2018 рік (12 діб), 2020 рік (5 діб), 2021 рік (1 доба), 2022 рік (26 діб), виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби.

4. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко