Справа № 200/5184/23
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 року Справа№200/5184/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (юридична адреса: 29000, М. Хмельницький, вул. Чекірди Гната, 10, ); Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (юридична адреса: 69057, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 158б, ); третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) про визнання протиправним та зобов`язання повторно призначити пенсію,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач 1); Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 2); третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Просив: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.07.2022 року № 42 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; 2) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1, відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу періоду роботи з 29.01.1993 року по 15.09.1994 року на Гірницькому ШСУ тресту «Селидіввуглебуд» в якості підземного гірничого майстра, з 26.08.1997 року по 28.01.1998 року на Державному відкритому акціонерному товаристві «Техпром» в якості підземного гірничого робітника 3 розряду на монтажно-демонтажній дільниці з повним робочим днем під землею, на приватному підприємстві «Рудник» з 05.02.1998 року по 07.02.1998 року в якості гірничого робітника підземного ІІІ розряду з повним робочим днем у шахті та з 07.02.1998 року по 31.07.1998 року у якості гірничого майстра на дільниці прохідничих робіт № 1 з повним робочим днем у шахті; з 07.03.2000 року по 05.08.2000 року на Державному підприємстві «Гірник» Відкритого акціонерного товариства «Гірницький шахтобуд» в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем під землею; 4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.01.2023 року із зарахуванням до страхового та пільгового стажу періоду роботи з 23.04.2021 року по 08.01.2023 року на відокремленому підрозділі «Шахта Україна» Державного підприємства «Селидіввугілля» в якості підземного прохідника дільниці підготовчих робіт № 2 з повним робочим днем на підземних шахтах.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області йому було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Отже, позивач вважає що його права були порушенні такими рішеннями відповідачів, у зв`язку із чим він звернувся до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також даною ухвалою позивачу було поновлено строк звернення до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року закрито провадження в адміністративній справі № 200/5184/23 за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до його пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 29.01.1993 року по 15.09.1994 року на Гірницькому ШСУ тресту «Селидіввуглебуд» в якості підземного гірничого майстра; з 05.02.1998 року по 07.02.1998 року в якості гірничого робітника підземного ІІІ розряду з повним робочим днем у шахті та з 07.02.1998 року по 31.07.1998 року у якості гірничого майстра на дільниці прохідничих робіт № 1 з повним робочим днем у шахті на приватному підприємстві «Рудник».

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог, мотивуючи це тим, що рішенням від 16.01.2023 року № 42 прийнято відмовити у призначенні пенсії позивачу у зв`язку з відсутністю у нього необхідного страхового стажу.

Розглянувши заяву та надані документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області встановлено, що страховий стаж позивача складає 28 років 06 місяців 17 днів, у тому числі пільговий стаж за Списком № 1 08 років 00 місяці 26 днів.

До пільгового стажу не враховано період роботи ОСОБА_1 за Списком № 1 по довідці № 1-1322 від 28.12.2022 року з 23.04.2021 року по теперішній час, оскільки відсутня сплата страхових внесків відповідно до даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Представник відповідача 2 зазначив, що згідно даного законодавчого визначення, якщо страхові внески не були сплачені, то відповідний стаж не можна вважати страховим, з чого випливає, що його не може бути зараховано особі при обчисленні страхового стажу при призначенні пенсії.

Отже, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вважає, що рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 є таким, що відповідає чинному законодавству.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області також надав суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у зарахуванні певного стажу позивача, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Представники Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву ОСОБА_1 не надав.

У відповідності до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У зв`язку з чим суд приходить висновку про необхідність вирішення спору за наявними матеріалами справи.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 03 червня 2021 року звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, заява ОСОБА_1 надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

09.06.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за наслідком розгляду наведеної заяви позивача прийнято рішення № 42 про відмову в призначенні пенсії. За змістом рішення заявнику на час звернення із заявою про призначення пенсії виповнилося 50 років, пільговий стаж роботи позивача становить 6 років 10 місяців 2 дні. У рішенні зазначено, що до пільгового стажу роботи позивача не включено період роботи з 04.08.2008 року по 08.06.2009 року, оскільки уточнююча довідка не відповідає додатку № 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Листом від 06.10.2021 року № 14495-13761/З-15/8-0500/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача про те, що до пільгового стажу позивача не зараховано: періоди роботи з 08.06.1989 року по 04.07.1989 року, з 10.07.1989 року по 09.08.1989 року, з 08.01.1990 року по 04.05.1990 року через відсутність документів, що підтверджують тривалість роботи в підземних умовах (спуски-виїзди в шахту), робота проходила під час навчання в технікумі та періоди роботи з 29.01.1993 року по 15.09.1994 року, з 05.02.1998 року по 31.07.1998 року та з 04.08.2008 року по 08.06.2009 року, оскільки довідки, що підтверджують пільговий стаж роботи не відповідають додатку № 5 Порядку . В зазначеному листі позивачу запропоновано надати довідку, уточнюючу пільговий характер роботи або звернутися до територіального управління за місцем проживання із заявою про підтвердження пільгового стажу роботи.

Позивач не погодився із такими діями Пенсійних фондів та звернувся за захистом своїх прав до суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.12.2021 року у справі № 200/16138/21: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09.06.2021 року № 42 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та питання зарахування до спеціального (пільгового) стажу періоду роботи з 29.01.1993 року по 15.09.1994 року та з 05.02.1998 року по 31.07.1998 року з урахуванням висновків суду; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до спеціального (пільгового) стажу періоди роботи з 08.06.1989 року по 04.07.1989 року, з 10.07.1989 року по 09.08.1989 року, з 08.01.1990 року по 04.05.1990 року, з 04.08.2008 року по 08.06.2009 року.

Вказане рішення набрало законної сили 28.01.2022 року.

Листом Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 26.08.2022 року № 20975-20666/3-03/8-2800/22 позивачу було повідомлено про те, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.12.2021 року у справі № 200/16138/21, виконано в межах покладених судом зобов`язань. У зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.12.2022 року № 17833-16087/3-02/8-0500/22, позивачу було повідомлено про те, що його заява про призначення пенсії відпрацьована за принципом екстериторіальності Головним управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. За результатами розгляду наданих позивачем документів, його стаж складав 23 роки 10 місяців 4 дні, пільговий стаж за Списком № 1 складав 06 років 10 місяців 02 дні, в тому числі військова служба 1 рік 1 місяців 4 дні.

У вказаному листі позивачу також було роз`яснено, що після виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/16138/21, стаж позивача склав 28 років 6 місяців 17 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № 1 8 років 26 днів.

Отже, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.07.2022 року № 44 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Позивачу було повідомлено про те, що до його пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 29.01.1993 року по 15.09.1994 року та з 05.02.1998 року по 31.07.1998 року, так як відсутні довідки уточнюючі пільговий характер роботи згідно з Додатком 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій та відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

08 січня 2023 року ОСОБА_1 через Веб-портал Пенсійного фонду звернувся із заявою про призначення пенсії на пільговий умовах.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.02.2023 року № 2575-1469/3-02/8-0500/23 на запит позивача, йому було повідомлено, що його заяву про призначення пенсії від 08.01.2023 року було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за результатами чого ОСОБА_1 відмолено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У вказаному листі позивачу роз`яснено, що право на призначення пенсії він буде мати з 01.06.2023 року. Його страховий стаж складає 28 років 06 місяців 17 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № 1 08 років 0 місяців 26 днів.

За доданими позивачем документами до страхового стажу враховано всі періоди роботи. До пільгового стажу роботи позивача не враховано період роботи за Списком № 1 відповідно до довідки № 1-1322 від 28.12.2022 року, з 23.04.2021 року по теперішній час, оскільки відсутня сплата страхових внесків відповідно до даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, спірним питання даної справи є законність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Хельницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закону № 1058-ІV).

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності останньої або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, який затвердив постановою від 12 серпня 1993 року № 637 Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зважаючи на викладене, у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці, особа має право подати до органів пенсійного фонду довідку, що містить інформацію на підтвердження загального страхового стажу.

Згідно п. 18 вказаного Порядку за відсутності документів, про наявний стаж роботи і неможливістю одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, які зазначені в п. 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань неменше двох свідків, які знають заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Як вбачається зі спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 42 від 16.01.2023 року, позивачу не було зараховано до його пільгового стажу за Списком № 1 по довідці № 1-1322 від 28.12.2022 року, з 23.04.2021 року теперішній час (08.01.2023 року дата звернення позивача із заявою про призначення пенсії), оскільки відсутня сплата страхових внесків відповідно до даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 він з 23 квітня 2021 року працює у відокремленому підрозділі «Шахта Україна» Державного підприємства «Селидіввугілля» в якості підземного прохідника дільниці підготовчих робіт № 2 з повним робочим днем на підземних шахтах

Відповідно до ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-XII.

Згідно п «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію за віком відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону № 1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Суд не погоджується із позицією Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відносно того, що період роботи позивача з 23 квітня 2021 року по 08.01.2023 року у відокремленому підрозділі «Шахта Україна» Державного підприємства «Селидіввугілля» в якості підземного прохідника дільниці підготовчих робіт № 2 з повним робочим днем на підземних шахтах не може бути зарахований до страхового або пільгового стажу позивача у зв`язку із несплатою підприємством страхових внесків за вказаний період, виходячи з наступного.

За приписами ст. 113 Закону № 1058 держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на ДП «Селидіввугілля» яке здійснювало нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Крім того суд зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання ДП «Селидіввугілля» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 42 від 16.02.2023 року є таким що підлягає скасуванню, як неправомірне, а період роботи позивача з 23.04.2021 року по 08.01.2023 року повинен бути зарахований до його страхового та пільгового стажу.

Щодо позовних вимог позивача про визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.07.2022 року № 42 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1, відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу періоду роботи, з 26.08.1997 року по 28.01.1998 року на Державному відкритому акціонерному товаристві «Техпром» в якості підземного гірничого робітника 3 розряду на монтажно-демонтажній дільниці з повним робочим днем під землею; з 07.03.2000 року по 05.08.2000 року на Державному підприємстві «Гірник» Відкритого акціонерного товариства «Гірницький шахтобуд» в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем під землею, суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , позивачу не було зараховано до його пільгового стажу періоди роботи з 26.08.1997 року по 28.01.1998 року та з 07.03.2000 року по 05.08.2000 року, проте дані періоди роботи зараховані до його страхового стажу.

Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_4 , він з 26.08.1997 року по 28.01.1998 року працював на Державному відкритому акціонерному товаристві «Техпром» в якості підземного гірничого робітника 3 розряду на монтажно-демонтажній дільниці з повним робочим днем під землею та з 07.03.2000 року по 05.08.2000 року працював на Державному підприємстві «Гірник» Відкритого акціонерного товариства «Гірницький шахтобуд» в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем під землею.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

При визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застосовується «Список № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах» і «Список № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах».

Як встановлено з трудової книжки позивача у спірні періоди позивач працював на підземних роботах, на посадах «гірничого робітника» та «гірничого майстра».

Вказані професії, за якими працював позивач, віднесені до Списку № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, які затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, Постановою Ради Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991, Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 24.03.1994.

Отже, позивач у спірні періоди виконував роботи, які дають право на призначення йому пенсії на пільгових умовах.

Суд також зазначає, що посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на необхідність позивача надати будь-які додаткові довідки для підтвердження пільгового характеру робіт, які він виконував у спірні періоди є протиправними діями посадових осіб Пенсійного фонду, оскільки перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Згідно правової позицією Вищого адміністративного суду України, який при розгляді аналогічних справ № К/800/40969/13 від 13 березня 2014 року та № К/800/27262/13 від 19 червня 2014 року зазначено, що відсутність у позивача уточнюючої довідки про характер роботи та характеристики виконування роботи за наявності чином оформленої трудової книжки та усіх додаткових документів не спростовує наявність у працівника пільгового стажу роботи, що дає право виходу на пенсію на пільгових умовах.

Тобто, уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавити лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення» за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідачами не надано суду жодних доказів, що дані, які містяться в трудовій книжці позивача, містять неправдиві або недостовірні дані.

Отже, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.07.2022 року № 42 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а періоди роботи з 26.08.1997 року по 28.01.1998 року та з 07.03.2000 року по 05.08.2000 року зараховані до пільгового стажу по Списку №1.

Крім того суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейським судом з прав людини напрацьована практика за якою пенсія включається в поняття «майно» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном». Отже, при з`ясуванні змісту поняття «майно» недостатньо керуватися національним законодавством держав-учасниць Конвенції.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 07 листопада 2013 року у справі «Пічкур проти України» (заява № 10441/06, пункти 41- 43, 52) Суд акцентував увагу на тому, що: якщо в Договірній державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, обумовлені або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства.

Водночас юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається ЄСПЛ не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту «законних очікувань» (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави та верховенства права.

Так, у справі «Суханов та Ільченко проти України» ЄСПЛ зазначив, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (Заява № 68385/10 та № 71378/10, пункт 35).

Отже, у контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути у тому числі «легітимні очікування» та «майнові права» (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland), заява № 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84).

Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і, якщо людина очевидно підходить під ці критерії, це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.

Також практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення «Брумареску проти Румунії» Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права (Brumarescu v. the Romania, заява № 28342/95). У пункті 109 справи «Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови» Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. the Moldova, заява № 45701/99).

Отже, неправомірне позбавлення особи пенсії не узгоджується з принципом правової визначеності.

Щодо звуження прав на отримання пенсії суд зазначає наступне.

Згідно з позицією Конституційного Суду України, яка висловлена у рішенні від 4 червня 2019 року № 2-р/2019 (пункти 3.1 та 3.2 мотивувальної частини) до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави; гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.

Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).

За будь-яких обставин сутність права на пенсійне забезпечення як складової частини конституційного права на соціальний захист не може бути порушена, а законодавче регулювання у цій сфері має відповідати принципам соціальної держави. Конституційний Суд України наголошував на необхідності дотримання вказаних принципів, зокрема, у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011.

У справі «Трегубенко проти України» (заява № 61333/00, пункт 53) Суд вказав, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, зокрема «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Таким чином, позбавлення права на пенсію або звуження обсягу цього права має здійснюватися на підставі принципу верховенства права (закону, який не повинен суперечити принципам верховенства права має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм).

З аналізу вищенаведених норм, позиції Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини беззастережно вбачається, що збільшення пенсійного віку для отримання пенсії на пільгових умовах для осіб, які відпрацювали в особливих умовах, набули на момент підвищення пенсійного віку необхідний стаж, який передбачав право на пільгову пенсію, є звуженням цього права.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

З матеріалів справи встановлено, що останнім Пенсійним органом яким здійснювався розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача про призначення пенсії було Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку.

Суд зазначає, що належним способом захисту порушеного права позивача має бути визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 42 від 25.07.2022 року та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 42 від 16.01.2023, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 08.01.2023 року з урахуванням висновків суду та зарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періодів його роботи з 26.08.1997 року по 28.01.1998 року на Державному відкритому акціонерному товаристві «Техпром» в якості підземного гірничого робітника 3 розряду на монтажно-демонтажній дільниці з повним робочим днем під землею та з 07.03.2000 року по 05.08.2000 року працював на Державному підприємстві «Гірник» Відкритого акціонерного товариства «Гірницький шахтобуд» в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем під землею та зарахуванням до страхового та пільгового стажу періоду роботи з 23.04.2021 року по 08.01.2023 року на відокремленому підрозділі «Шахта Україна» Державного підприємства «Селидіввугілля» в якості підземного прохідника дільниці підготовчих робіт № 2 з повним робочим днем на підземних шахтах.

Таким чином, суд доходить висновку про необхідність повторного розгляду заяви позивача саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як визначений суб`єкт призначення, який останнім розглядав заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії на пільгових умовах.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статі 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2147,20 грн. (квитанція № 2377-6223-4574-7565 від 09.09.2023 року).

Отже, враховуючи співмірність заявлених та задоволених позовних вимог а також враховуючи те, що в частині позовних вимог ОСОБА_1 провадження було закрито, суд приходить до висновку, про стягнення з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь позивача судових витрат в розмірі 700,00 грн. та з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 373,60 грн.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (юридична адреса: 29000, М. Хмельницький, вул. Чекірди Гната, 10, ); Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (юридична адреса: 69057, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 158б, ); третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) про визнання протиправним та зобов`язання повторно призначити пенсію задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (юридична адреса: 29000, М. Хмельницький, вул. Чекірди Гната, 10, ) від 25.07.2022 року № 42 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (юридична адреса: 69057, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 158б, ) № 42 від 16.01.2023 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: 69057, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 158б, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 08.01.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, із зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) періодів роботи з 26.08.1997 року по 28.01.1998 року на Державному відкритому акціонерному товаристві «Техпром» в якості підземного гірничого робітника 3 розряду на монтажно-демонтажній дільниці з повним робочим днем під землею; з 07.03.2000 року по 05.08.2000 року на Державному підприємстві «Гірник» Відкритого акціонерного товариства «Гірницький шахтобуд» в якості гірничого майстра підземного з повним робочим днем під землею; 23.04.2021 року по 08.01.2023 року на відокремленому підрозділі «Шахта Україна» Державного підприємства «Селидіввугілля» в якості підземного прохідника дільниці підготовчих робіт № 2 з повним робочим днем на підземних шахтах та до страхового стажу періоду роботи з 23.04.2021 року по 08.01.2023 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: 69057, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 158б, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 700 (сімсот) грн 00 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (юридична адреса: 29000, М. Хмельницький, вул. Чекірди Гната, 10, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 373 (триста сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко