Справа № 200/4736/23
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року Справа№200/4736/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабаш Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: Місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 , в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.04.2023 по 27.07.2023 включно;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.04.2023 по 27.07.2023 включно відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 №100.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що його було звільнено з військової служби з 24.01.2022. Проте у період проходження військової служби грошове забезпечення йому виплачувалось у заниженому розмірі, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022, що змусило його звернутися до суду. На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.12.2022 у справі № 200/4528/22 відповідачем виплачено грошове забезпечення 20.04.2023 у сумі 107066,78 грн. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі № 200/2177/23 стягнуто з ВЧ НОМЕР_2 на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.01.2022 по 19.04.2023 в розмірі 65212,94 грн.

Разом з цим, у період проходження позивачем військової служби йому не у повному обсязі виплачувалась індексація грошового забезпечення, що він оскаржив до суду. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.03.2023 у справі 200/4527/22 позов задоволено і 28.07.2023 на виконання даного судового рішення відповідач виплатив на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 у загальній сумі 57806,04 грн.

Таким чином відповідачем затримано виплату індексації грошового забезпечення на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.03.2023 у справі № 200/4527/22 понад період затримки виплати перерахунку грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.12.2022 у справі № 200/4528/22.

Оскільки крайня дата періоду, який розглядався в суді щодо виплати позивачу середнього заробітку у справі № 200/2177/23 це 19.04.2023, а остаточний перерахунок грошового забезпечення відповідачем здійснено 28.07.2023, то відповідачем додатково затримано розрахунок при звільненні з 20.04.2023 по 27.07.2023.

З огляду на затримку в розрахунку позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позовних вимог та вважає їх такими, що задоволенню не підлягають. По суті спірних правовідносин пояснює, що персонал ВЧ НОМЕР_2 залучений до виконання першочергових завдань з відбиття вторгнення та нападу на територію України. Тому виконання рішення суду у справі № 200/4528/22 здійснено тільки 28.07.2023 через обставини, які не залежали від дій відповідача. Також відповідач вказує, що згідно статей 116,117 КЗпП України середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні виплачується не більш як за шість місяців. При розгляді справи № 200/2177/23 суд вже розглянув аналогічні правовідносини з виплати середнього заробітку за період, який вже охоплює шестимісячний строк.

Крім того відповідач наголошує на застосуванні принципу пропорційності при обрахуванні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Так відповідач вказує, що мав заплатити позивачу при звільненні грошове забезпечення у розмірі 377555,15 грн., на підставі рішення суду у справі № 200/4527/22 заборгованість в розмірі 57856,04 грн. виплачена 28.07.2023, ця сума становить 15,32% від 377555,15 грн. Отже при розрахунку середнього заробітку це має бути враховано.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Дію воєнного стану продовжено Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023.

02.03.2022 Рада суддів України опублікувала Рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану року. Судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Відповідно до наказу голови Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2022 №14/І-г «Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи» запроваджено особливий режим роботи для суддів Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи з 26.02.2022 до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач проходив військову службу на посаді інспектора прикордонної служби вищої категорії - начальника групи прикордонних катерів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) НОМЕР_4 прикордонного загону, є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_5 .

Наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 05.01.2022 року № 4-ОС звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту ОСОБА_1 .

Наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 24.01.2022 року № 43-ОС (про особовий склад) з майстром-сержантом ОСОБА_1 припинено (розірвано) контракт та виключено його із списків особового складу та всіх видів забезпечення.

В зв`язку з невиплатою усіх належних сум грошового забезпечення ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.12.2022 у справі №200/4528/22 зобов`язано відповідача: здійснити перерахунок грошового забезпечення з 30.01.2020 по 31.12.2020 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум; здійснити перерахунок грошового забезпечення з 01.01.2021 по 31.12.2021 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум; здійснити перерахунок грошового забезпечення з 01.01.2022 по 24.01.2022, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2022 роки, одноразової допомоги при звільненні з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання даного рішення у межах виконавчих проваджень 71172461, №71172455, №71172444 відповідачем 20.04.2023 виплачено позивачу кошти у сумі 107066,78 грн.

У зв`язку з тим, що повний розрахунок при звільненні був проведений з порушенням строків, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.06.2023 в справі №200/2177/23 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 задоволено частково, зокрема,

стягнуто з Військової частини НОМЕР_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.01.2022 по 19.04.2023 в розмірі 65212,94 грн.

Крім того рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.03.2023 в справі №200/4527/23 частково задоволено позов ОСОБА_1 та зобов`язано ВЧ НОМЕР_2

- нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум,

- виплатити в повному розмірі індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.09.2020 та з 01.10.2020 по 24.01.2022 з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання даного рішення сума індексації в розмірі 57806,04 грн. перерахована на банківський рахунок позивача 28.07.2023, що визнається обома сторонами.

Оскільки крайня дата періоду, який розглядався в суді щодо виплати позивачу середнього заробітку за затримку в розрахунку при звільненні у справі № 200/2177/23 це 19.04.2023, а остаточний розрахунок відповідачем здійснено 28.07.2023, то позивач додатково просить стягнути середній заробіток за період з 20.04.2023 по 27.07.2023.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 1-1 даного Закону визначено, що законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Згідно статті 1-2 Закону військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

В даному випадку наведеним законом врегульовані питання грошового забезпечення військовослужбовців, питання відповідальності за затримку виплати грошового забезпечення не врегульовані положеннями спеціального законодавства.

Отже до спірних правовідносин підлягає застосуванню Кодекс законів про працю України, яким врегульовані гарантії захисту конституційного права особи на оплату праці.

Стаття 47 Кодексу законів про працю України визначає, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно Закону України № 2352-IX від 01.07.2022 статті 116, 117 КЗпП України викладені в наступній редакції:

Стаття 116: При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Стаття 117: У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Разом з цим, на час виникнення спірних правовідносин, дані норми мали іншу редакцію, яка не визначала строку, за який має бути стягнуте відшкодування.

Стаття 116: При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, роботодавець в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Стаття 117: В разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо застосування в даній справі шестимісячного строку, оскільки на час звільнення позивача січень 2022 року, тобто на час виникнення спірних відносин Закон України № 2352-IX від 01.07.2022, яким статті 116, 117 КЗпП України викладено в новій редакції, ще не був прийнятий.

Зважаючи, що спеціальне законодавство, яким врегульовані питання грошового забезпечення військовослужбовців, не містить порядку обчислення середнього грошового забезпечення, суд вважає необхідним застосувати Постанову Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Абзацами першим, третім пункту 3 Порядку № 100 врегульовано, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абзац перший пункту 8 Порядку № 100).

Разом з цим Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 в справі № 761/9584/15-ц висловила наступну правову позицію: закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Однак, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

При цьому, за висновком Великої Палати Верховного Суду, якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

30.11.2020 Верховний Суд ухвалив постанову у справі № 480/3105/19. У цьому судовому рішенні у частині, що стосується виплати середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку, Верховний Суд зазначив про те, що в разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності.

Отже, згідно з чинним законодавством нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовцям проводиться шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім грошовим забезпеченням. Середньоденне грошове забезпечення військовослужбовця обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню, та визначається діленням грошового забезпечення за фактично відпрацьовані протягом цих двох місяців календарні дні на число календарних днів за цей період.

Відтак, судом визначено, що період затримки розрахунку з 20.04.2023 (день наступний за днем, до якого середній заробіток вже стягнуто судовим рішенням у справі № 200/2177/23) по 27.07.2023 (останній день затримки, 28.07.2023 заборгованість виплачено) становить 99 календарних днів.

Середньоденний розмір грошового забезпечення 432,59 грн, згідно довідки відповідача від 03.06.2023 року №377.

Розрахункова сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 42826,41 грн (99 днів х 432,59 грн).

Водночас, згідно довідки про грошове забезпечення позивача від 17.09.2023 року № 676 відповідачем при звільненні позивачу сплачено 212577,33 грн.

З урахуванням добровільно сплачених та спірних сум, сплачених на виконання рішень суду у справах № 200/4527/22, № 200/4527/22, загальна сума грошового забезпечення, яка мала бути сплачена позивачу при звільненні, склала 377555,15 грн. (100%).

Отже з затримкою з 20.04.2023 по 27.07.2023 відповідачем сплачена сума 57806,04 грн., що становить 15,31% від загальної суми.

Відтак, керуючись принципом співмірності відповідальності, сума середнього заробітку, яка має бути виплачена позивачу, становить 6556,72 грн. (42826,41 грн. х 15,31%).

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 20.04.2023 по 27.07.2023 в сумі 6556,72 грн.

Решта доводів сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п.29). Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2-17, 42-47, 72-77, 90, 94, 121, 122, 139, 143, 159-164, 241-246, 255, 263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.04.2023 по 27.07.2023 включно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.04.2023 по 27.07.2023 включно в сумі 6556,72 грн. відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 №100.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.П. Бабаш