Справа № 520/12940/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позову без руху

30 жовтня 2023 р. справа № 520/12940/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сліденко А.В., розглянувши питання прийняття до розгляду позову ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 (далі за текстом - позивач, заявник) до Служби у справах дітей Малоданилівської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивачем у порядку адміністративного судочинства були заявлені вимоги про: 1) визнання протиправним (незаконним) та скасування рішення Служби у справах дітей Малоданилівської селищної ради з приводу постановки з 14.12.2021р. ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на облік у якості дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах у зв`язку із вчиненням психологічного насильства; 2) зобов`язання Служби у справах дітей Малоданилівської селищної ради надіслати лист - спростування до ВП №1 Полтавського РУП, до слідчого, до процесуального керівника кримінального провадження №0000192, до представника позивача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 р. у справі №12940/23 позов в частині вимоги про визнання протиправним (незаконним) та скасування рішення Служби у справах дітей Малоданилівської селищної ради з приводу постановки з 14.12.2021р. ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на облік у якості дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах у зв`язку із вчиненням психологічного насильства, було повернуто у порядку ч.3 ст.45 КАС України.

Таке процесуальне рішення суду було умотивовано тим, що за матеріалами позову особа, указана у позові у якості позивача ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є малолітньою дитиною, батьком якої є ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ), а матір`ю - ОСОБА_3 .

Між батьком та матір`ю малолітньої дитини - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) виникла низка конфліктних ситуацій, розвиток яких призвів, зокрема, до складання відносно ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ) протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розгляду судової справи №619/895/22, прийняття Дергачівською РДА Харківської області розпорядження №224 від 04.05.2017р., розгляду судової справи №619/3051/17.

Як вбачається із викладених у позові доводів та змісту приєднаних до позову документів, оскаржене рішення Служби у справах дітей Малоданилівської селищної ради з приводу постановки з 14.12.2021р. ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на облік у якості дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах у зв`язку із вчиненням психологічного насильства, було прийнято саме у зв`язку із вчиненням батьком дитини - ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ) діяння, котре службою у справах дітей (за викладеним у позові твердженням заявника) було помилково кваліфіковано у якості психологічного насильства.

За таких обставин, суд зазначив, що малолітня дитина - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) безпідставно указаний заявником у якості позивача, позаяк позов насправді подано на захист прав та інтересів батька дитини - ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ).

Окрім того, суд зауважив, що посилання на ч.1 ст.272 акту права, найменування якого не зазначено у тексті позову (процитований у позові зміст якої відповідає положенням ч.1 ст.272 Цивільного кодексу України), є юридично неспроможним, позаяк право на звернення до суду не належить до кола перелічених ст.ст.270 Цивільного кодексу України особистих немайнових прав фізичної особи.

Натомість, ч.1 ст.56 КАС України визначено, що права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

За приписами ст.ст.49 та 50 Сімейного кодексу України батьками дитини є матір та батько.

Права матері та батька відносно захисту інтересів дитини є безумовними, але не абсолютними в аспекті умовної підміни внутрішньої волі та прагнення дитини лише внутрішньою волею або прагненням виключно одного з батьків.

Тому, суд дійшов до переконання про те, що адміністративний позов в інтересах малолітньої особи (неповнолітньої особи) має бути підписаний одночасно обома батьками, тобто і матір`ю дитини, і батьком дитини.

Між тим, із приєднаних до позову документів випливає, що між заявником як батьком малолітньої дитини - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 як матер`ю малолітньої дитини - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) існує тривалий, багатоаспектний та істотний конфлікт в частині визначення інтересів спільної дитини - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Із викладених у тексті позову доводів та зі змісту приєднаних документів слідує, оскаржене рішення Служби у справах дітей Малоданилівської селищної ради з приводу постановки з 14.12.2021р. ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на облік у якості дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах у зв`язку із вчиненням психологічного насильства, відповідає інтересам ОСОБА_3 як матері малолітньої дитини - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Наведена обставина у даному конкретному випадку виключає одноособове представництво лише заявником прав (інтересів) малолітньої дитини - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у справі №520/12940/23.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2023р. у справі №12940/23 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом в частині вимоги про зобов`язання Служби у справах дітей Малоданилівської селищної ради надіслати лист - спростування до ВП №1 Полтавського РУП, до слідчого, до процесуального керівника кримінального провадження №0000192, до представника позивача.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2023 р. по справі №520/12940/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 по справі №520/12940/23 скасовано в частині повернення позову щодо визнання протиправним та скасування рішення Служби у справах дітей Малоданилівської селищної ради з приводу постановки з 14.12.2021 року ОСОБА_2 на облік в якості дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах у зв`язку із вчиненням психологічного насильства. Справу у цій частині направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. В іншій частині ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 по справі № 520/12940/23 залишено без змін.

У постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2023 р. по справі №520/12940/23 указано про передчасність викладених вище висновків окружного адміністративного суду, оскільки питання чи подано позов законним представником саме з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, чи дійсно має місце порушення такого права, належності способу захисту такого порушеного права, з`ясування всіх обставин у справі підлягають вирішенню під час розгляду справи по суті. Під час такого розгляду, з метою встановлення всіх істотних обставин справи, суд не позбавлений можливості залучити до участі у справі третіх осіб, вислухати думку учасників справи, витребувати за необхідності додаткові докази у справі.

27.10.2023 р. зазначену справу відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду передано у провадження судді Сліденку А.В.

Отже, суд у даній справі розглядає виключно вимогу позову про визнання протиправним (незаконним) та скасування рішення Служби у справах дітей Малоданилівської селищної ради з приводу постановки з 14.12.2021р. ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на облік у якості дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах у зв`язку із вчиненням психологічного насильства.

Згідно з ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

В оформленні матеріалів адміністративного позову виявлено низку недоліків.

По-перше, відповідно ч. 7 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Як встановлено зі змісту позову, заявник просить суд скасувати рішення Служби у справах дітей Малоданилівської селищної ради з приводу постановки з 14.12.2021р. ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на облік у якості дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах у зв`язку із вчиненням психологічного насильства.

Проте до матеріалів позову правового акту індивідуальної дії суб"єкта владних повноважень - рішення Служби у справах дітей Малоданилівської селищної ради з приводу постановки з 14.12.2021р. ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на облік у якості дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах у зв`язку із вчиненням психологічного насильства позивачем в порушення ч. 7 ст. 161 КАС України не додано, клопотання про витребування означеного рішення позивачем не заявлено.

Тому позові підлягає залишенню без руху за епізодом невідповідності оформлення положенням ч.7 ст.161 КАС України.

По-друге, у спірних правовідносинах наявні ознаки звернення до суду із пропущенням 6-місячного строку.

За змістом п.9 ч.3 ст.2, ч.2 ст.44, ч.1 ст.45 КАС України учасники справи повинні діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до власних прав і здійснювати реалізацію цих прав таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, і стосовно дотримання строку звернення до адміністративного суду.

Такий висновок цілком корелюється із правовою позицією постанови Верховного Суду від 21.05.2020 у справі №826/22361/15 та постанови Верховного Суду від 28.02.2023р. у справі №807/627/16.

За правилами ч.1 ст.122 і ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано у межах строку звернення до суду, встановленого законом, а перебіг згаданого строку розпочинається з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення власних прав (інтересів).

З положень наведених норм процесуального закону витікає, що законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення власних прав (інтересів), а й об`єктивної можливості особи знати про існування таких фактів, а тому застосовану законодавцем конструкцію «повинна була дізнатись» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення власних прав (інтересів).

Такий висновок цілком корелюється із правовою позицією постанови Верховного Суду від 31.03.2021р. по справі №520/3047/2020 та постанови Верховного Суду від 28.02.2023р. у справі №807/627/16.

При цьому, згідно з правовою позицією постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.07.2023р. у справі №990/154/22: 1) порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду; 2) Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов.

Згідно з ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч.1 ст.121 та ч.1 ст.123 КАС України умовою для поновлення пропущеного процесуального строку є поважність причини, котра зумовила такий стан практичної реалізації процесуального права чи обов`язку.

Тому до кола поважних причин пропуску процесуального строку можуть бути віднесені реально існуючі обставини фактичної дійсності, які не залежать від внутрішньої волі заінтересованої особи, мали місце протягом перебігу пропущеного строку і створюють істотні та об"єктивно непереборні чи нездоланні перешкоди або труднощі у виконанні конкретної процесуальної дії у межах встановленого законом проміжку часу, у тому числі і дії з подання позову.

Такий висновок цілком корелюється із правовою позицією постанови Верховного Суду від 21.04.2021р. у справі №640/25046/19 та постанови Верховного Суду від 06.04.2023р. у справі №320/7204/21.

Докази існування цих обставин відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.79, ч.1 ст.123, ч.2 ст.123, ч.4 ст.161, ч.6 ст.161 КАС України повинні бути подані до суду разом із позовом, бо на етапі відкриття провадження у справі у суду відсутні повноваження витребовувати будь-які докази.

Такий висновок цілком корелюється із правовою позицією постанови Верховного Суду від 31.03.2021р. по справі №520/3047/2020 та постанови Верховного Суду від 19.12.2022р. у справі №420/13281/20, де указано, зокрема, що суд вивчає лише ті докази, що надійшли разом з позовною заявою.

Отже, на стадії вирішення питання про прийняття позову до розгляду суд досліджує та оцінює саме надані позивачем докази виключно у контексті подання позову із дотриманням вимог ч.2 ст.122, ч.1 ст.123, ч.6 ст.161, ч.1 ст.169, ч.2 ст.171 КАС України.

Умотивовуючи поважність причини пропуску строку на звернення до суду позивач посилається на те, що про оскаржуване рішення Служби у справах дітей Малоданилівської селищної ради з приводу постановки з 14.12.2021р. ОСОБА_2 на облік у якості дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах у зв`язку із вчиненням психологічного насильства, представник позивача дізнався лише 07.05.2023р. під час ознайомлення з відповіддю ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 26.04.2023р., а сам позивач взагалі про таке рішення не знав поки представник позивача з ним спілкувався (до 25.02.2022р.).

У силу правового висновку п.20 постанови Верховного Суду від 07.12.2022р. у справі №420/4995/21 під час вирішення питання про дотримання особою, яка звернулася до суду з адміністративним позовом, встановленого строку звернення з`ясуванню підлягають наступні обставини, а саме: - за захистом якого порушеного права особа звернулася до суду; - коли особа дізналася про порушення своїх прав (чи дотримано строк з дати обізнаності); - коли вона повинна була дізнатися про їх порушення; - чи мала вона можливість дізнатися про порушення своїх прав; - наявність поважних причин, які об`єктивно заважали дізнатись про порушення своїх прав чи звернутися з позовом до суду.

Тлумачення змісту абз.1 ч.2 ст.122 КАС України викладено також і в постанові Верховного Суду від 20.04.2022р. у справі №807/627/16, відповідно до якої неможливість точного встановлення дня обізнаності особи з порушенням власних прав зумовлює обчислення строку з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Згідно з правовою позицією постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.07.2023р. у справі №990/154/22: 1) порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду; 2) Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов.

При цьому суд зважає, що за правовою позицією, сформульованою у постанові Верховного суду від 14.09.2023р. у справі №520/12477/22: 1) поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.; 2) Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.; 3) Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.; 4) Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Проте, у позові заявником не викладено жодних юридично спроможних аргументів та не подано жодних доказів існування об`єктивних перепон/перешкод (істотних труднощів чи значних ускладнень) для вчинення процесуальної дії з подачі позову до суду в частині згаданих вище вимог у межах строку згідно з ч.2 ст.122 КАС України від дійсної календарної обізнаності із фактом існування оскарженого рішення суб"єкта владних повноважень.

Саме лише звернення від 07.05.2023р. без доказів направлення цього звернення указаним у ньому адресатам та за обставини подачі позову - 30.05.2023р. (тобто до збігу визначеного ст.20 Закону України "Про звернення громадян" місячного строку розгляду звернення громадянина) у даному конкретному випадку не може бути кваліфіковано судом у якості поважної причини визнаного представником позивача факту пропуску строку на звернення до суду.

Отже, позов поданий поза межами строку звернення до суду без достатніх доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, що є порушенням ч.1 ст.123 та ч.6 ст.161 КАС України.

Викладене зумовлює залишення позову без руху відповідно до ст. 169 КАС України з встановленням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4, 12, 121-123, 160, 161, 169, 171, 241-243, 248, 257, 262, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

ухвалив:

1.Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - залишити без задоволення.

2.Позов - залишити без руху.

3.Надати час для усунення недоліків в оформленні позову - 10 днів від дати отримання цієї ухвали.

4.Встановити способом усунення недоліків подання до суду: копії рішення Служби у справах дітей Малоданилівської селищної ради з приводу постановки з 14.12.2021р. ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на облік у якості дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах у зв`язку із вчиненням психологічного насильства або клопотання про витребування копії рішення Служби у справах дітей Малоданилівської селищної ради з приводу постановки з 14.12.2021р. ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на облік у якості дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах у зв`язку із вчиненням психологічного насильства; юридично умотивованої та документально доведеної заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із долученням належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів настання цього наслідку через дію поважної причини.

5.Роз`яснити, що невиправлення недоліків в оформлення позову зумовлює повернення позову.

6.Роз`яснити, що ухвала набирає законної сили з моменту підписання, оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Сліденко