Справа № 520/25537/23
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 жовтня 2023 року № 520/25537/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) щодо здійснення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунку та виплати пенсії з обмеженням її максимального розміру - десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, що втратили працездатність виходячи з відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в довідці Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ФХ 109037 від 18.01.2021 року з 01 квітня 2019 року, з 01.07.2019 року, з 01.12.2019 року, з 01.07.2020 року, з 01.12.2020 року, з 01.07.2021 року, з 01.12.2021 року, з 01.03.2022 року, з 01.07.2022 року, з 01.12.2022 року, з 01.03.2023 року ( тобто з дат змін в законодавстві України стосовно підвищення прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб та проведення індексацій пенсійних виплат);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх , ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виходячи з відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в довідці Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ФХ 109037 від 18.01.2021 року БЕЗ ОБМЕЖЕННЯ ЇЇ МАКСИМАЛЬНИМ РОЗМІРОМ - десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, що втратили працездатність починаючи з 01 квітня 2019 року, з 01.07.2019 року, з 01.12.2019 року, з 01.07.2020 року, з 01.12.2020 року, з 01.07.2021 року, з 01.12.2021 року, з 01.03.2022 року, з 01.07.2022 року, з 01.12.2022 року, з 01.03.2023 року ( тобто з дат змін в законодавстві України стосовно підвищення прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб та проведення індексацій пенсійних виплат);

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) доплати до пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 №713;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.07.2021 нарахування та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 №713 в повному обсязі з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою судді від 18.09.20203 залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків шляхом подання: належним чином засвідченої копії довідки пенсійного органу про розмір та складові пенсії станом на 01.07.2019; заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням обґрунтування поважності причин пропуску такого строку та доказів на підтвердження поважності таких причин.

Ухвалою судді від 29.09.2023 відмовлено у відкритті провадження у справі в частині вимог, що стосуються перерахунку та виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром з 01.04.2019. Відмовлено позивачу в поновленні строку звернення до суду в частині вимог, що стосуються нарахування та виплати щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000 грн. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині вимог, що стосуються виплати щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 грн - повернуто позивачу.

Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині вимог, що стосуються перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), виходячи з відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в довідці Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ФХ 109037 від 18.01.2021 без обмеження її максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, що втратили працездатність, починаючи з 01.07.2019, з 01.12.2019, з 01.07.2020, з 01.12.2020, з 01.07.2021, з 01.12.2021, з 01.03.2022, з 01.07.2022, з 01.12.2022, з 01.03.2023 (тобто з дат змін в законодавстві України стосовно підвищення прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб та проведення індексацій пенсійних виплат).

Вказану ухвалу доставлено в електронний кабінет Електронного суду відповідача 29.09.2023.

В обґрунтування позову позивачем вказано, що дії відповідача, які полягають у відмові виплати пенсії за спірні періоди без обмеження суми виплат пенсії максимальним розміром та виплати пенсії з урахуванням нарахованих йому до виплати сум індексації пенсії згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 та від 01.03.2023 № 168, є протиправними. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області правом подання відзиву не скористався.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив в такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області, позивачу було призначено пенсію за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262 (далі Закон 2262).

06.08.2020 року позивач отримав статус ветерана війни - інваліда війни 2 групи, з 11.08.2020 позивач перейшов на пенсію за Законом 2262.

21.05.2021 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/7019/2021 частково задоволено позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ЄДРПОУ 14099344) щодо нездійснення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року по довідці Харківського обласною територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ФХ-109037 від 18.01.2021, що складена на виконання рішення ХОАС від 16.12.2020 по справі №520/12340/2020.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ЄДРПОУ 14099344) перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 квітня 2019 року, виходячи з відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в довідці Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ФХ-109037 від 18.01.2021.

Щодо вимоги про здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним строком суд першої інстанції зазначив, що наразі відсутні підстави вважати, що перерахунок пенсії позивача відбудеться із розміру з встановленням обмеження максимальним розміром, оскільки такий перерахунок ще не проводився.

Постановою ДААС від 07.12.2021 року по справі № 520/7019/21 апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Харківській області залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На виконання рішення ХОАС від 21.05.2021 р. по справі № 520/7019/21 ГУ ПФУ у Харківській області провело перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 року, проте даний перерахунок пенсії здійснено з обмеженням її максимальним розміром, що стало предметом спору в рамках справи №520/9037/22.

13.02.2023 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/9037/22 задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року, виходячи з відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в довідці Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ФХ 109037 від 18.01.2021 року без обмеження її максимальним розміром.

На виконання рішення ХОАС від 12.02.2023 року по справі №520/9037/22 ГУ ПФУ у Харківській області провело перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 року без обмеження пенсії максимальним розміром.

Позивач оскаржує виплату пенсії з обмеженням максимальним розміром за такі періоди: з 01.12.2019; 01.07.2020, 01.12.2020, 01.07.2021, 01.12.2021, 01.03.2022, 01.07.2022, 01.12.2022, 01.03.2023. Крім того, позивач посилається на те, що пенсія виплачується без урахування індексації з 01.03.2022 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та без урахування індексації з 01.03.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році".

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Як вбачається з довідки ГУ ПФУ від 15.06.2023 № 2000/0203-8/81747, розмір пенсії позивача з 01.12.19 та з 01.07.2020 визначений позивачу на виконання рішення суду без обмеження максимальним розміром.

З огляду на зазначене, в задоволенні позовних вимог щодо стосовно обмеження пенсії максимальним розміром за вказані періоди належить відмовити.

Стосовно періодів з 01.12.2020, 01.07.2021, 01.12.2021, 01.03.2022, 01.07.2022, 01.12.2022, з 01.03.2023 судом встановлено, що відповідно до довідки ГУ ПФУ від 15.06.2023 № 2000/0203-8/81747 основний розмір пенсії склав 21375,4 грн, в той час як з урахуванням максимального розміру до виплати зазначено: з 01.12.2020 19117,73 грн; з 01.07.2021- 19117,73 грн; з 01.12.2021- 19340 грн; з 01.03.2022 19340 грн; з 01.07.2022 20270 грн; з 01.12.2022- 20930 грн; з 01.03.2023- 20930 грн.

Таким чином, відповідачем з вказаних дат застосовано обмеження максимальним розміром основного розміру пенсії позивача.

З вказаного приводу суд зазначає наступне.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-ХІІ. десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI (далі Закон № 3668-VI), який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про статус народного депутата України», «;Про Національний банк України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «;Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «;Про пенсійне забезпечення», «;Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-ХП, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/20І6, яким визнав такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-ХІІ, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХП та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХП, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

На момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, такі норми явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд в Постанові від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В той же час, перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром відповідачем на момент звернення до суду з даним позовом фактично вже проведено, розмір основної суми пенсії без обмеження максимальним розміром визначений у відповідних перерахунках, що підтверджується довідкою від 15.06.2023, а відтак вимоги позову щодо зобов`язання провести повторний перерахунок не є обгрунтованими.

Відтак, позовні вимоги у вказаній частині вимог підлягають задоволенню в частині зобов`язання відповідача виплатити пенсію без обмеження її максимальним розміром.

Стосовно виплати індексації пенсійних виплат за періоди з 01.03.2022, з 01.07.2022, 01.12.2022, з 01.03.2023 суд зазначає наступне.

Відповідно до абзаців 1,4 частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

16.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" (далі по тексту - Постанова №118).

Пунктами 1, 2 Постанови №118 встановлено, що з 1 березня 2022 року:

- перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14;

- у разі, коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного в абзаці другому цього пункту, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії;

- розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Також Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № від 01.03.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (Далі Постанова № 168).

Пунктами 1, 2 Постанови № 168 встановлено, що з 1 березня 2023 р.:

- перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197;

- розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

З 01.07.2022 відповідач на виконання Постанови №118 здійснив нарахування індексації основного розміру пенсії в сумі 2992,56 грн із збереженням її при перерахунку з 01.07.2022 та 01.12.2022.

Так само, з 01.03.2023 відповідач на виконання Постанов №118, та №168 нарахував індексацію основного розміру пенсії в сумі 3740,70 грн та 1500,00 грн відповідно.

Надаючи оцінку обґрунтованості невиплати індексації, суд виходить з такого.

Пунктом 2 Постанови №118 та п. 2 Постанови №168 визначені умови виплати індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, а саме: така виплата індексації має здійснюватися в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Тобто, за приписами Постанов №118 та № 168 у разі, якщо розмір пенсії перевищує максимальний розмір, встановлений законом, виплата індексації здійснюється в межах максимального розміру пенсії.

При цьому вказаний припис є саме умовою виплати індексації та не регулює загальний розмір пенсії до виплати.

Щодо наявності визначеного законом максимального розміру пенсії для цілей застосування п.2 Постанов №118 та № 168 суд виходить з такого.

Рішенням Конституційного Суду від 12 жовтня 2022 року № 7-р(II)/2022 було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

Конституційний Суд у вказаному рішенні в межах наданих законом повноважень визначив момент втрати чинності вказаної норми, а саме: "приписи статті 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Верховній Раді України привести нормативне регулювання щодо забезпечення соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням."

Таким чином, з урахуванням того, що Рішення Конституційного суду прийнято 12.10.2022, втрата чинності приписами статті 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII відповідно до п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного суду відбулася 12.04.2023.

Отже, на дати проведення нарахування індексації пенсії позивача (01.03.2022, 01.07.2022, 01.12.2022 та 01.03.2023) відповідно до Постанов №118 та № 168, дата втрати чинності нормою статті 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, ще не настала, а відтак вказана норма була чинною.

Отже, станом на дату виникнення спірних правовідносин існував законодавчо встановлений максимальний розмір пенсії (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), який мав бути застосований, зокрема, для визначення наявності підстав для виплати індексації пенсії відповідно до Постанов №118 та № 168.

З огляду на зазначене, судом не встановлено порушень прав позивача у зв`язку з невиплатою йому з 01.03.2022, з 01.07.2022, 01.12.2022 та 01.03.2023 індексації пенсії, оскільки умови виплати індексації не дотримані.

З огляду на зазначене, позов зазначеній частині вимог задоволенню не підлягає.

З урахуванням вище викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо здійснення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виплати основного розміру пенсії з обмеженням її максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, що втратили працездатність, з 01.12.2020, з 01.07.2021, з 01.12.2021, з 01.03.2022, з 01.07.2022, з 01.12.2022, з 01.03.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) без обмеження основного розміру пенсії максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, що втратили працездатність, починаючи з 01.12.2020, з 01.07.2021, з 01.12.2021, з 01.03.2022, з 01.07.2022, з 01.12.2022, з 01.03.2023.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 30.10.2023.

Суддя Білова О.В.