Справа № 712/8302/23
Суддя: Марцішевська О. М.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рішення

Іменем України

Справа № 712/8302/23

Номер провадження № 2-а/712/120/23

31 жовтня 2023 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді - Марцішевської О.М.

за участі секретаря судового засідання Булах А.В.

представника позивача адвоката Севастьянової А.В.

представника відповідача Трохименко М.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2023 року адвокат Севастьянова А.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 2 батальйону № 1 УПП в Черкаській області сержанта Цимбала В.А. про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАС № 7410685 від 27.07.2023 року.

11 серпня 2023 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси позовну заяву залишено без руху та наданий позивачу строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

25 серпня 2023 року представник позивача адвокат Севастянова А.В. скерувала до суду заяву про усунення недоліків та адміністративний позов в редакції позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що постановою серії ЕАС № 7410685 від 27.07.2023 року, складеною інспектором роти № 2, батальйону №1 УПП в Черкаській області сержантом Цимбал В.А. на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення в розмірі 20400 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.126 КпАП України. Як вбачається зі спірної постанови, позивач, начебто, 27.07.2023 року о 21-55 год., у м. Черкаси по вул.30-річчя Перемоги, 40 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, чим порушив п.2.1а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 ст. 126 КпАП України. З винесеною постановою позивач не згоден, обставини, викладені у постанові про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності, а подія і склад правопорушення відсутні. Оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення. В оскаржуваній постанові зазначено, що до постанови додаються: відео з БК 471687 та службового реєстратора ТЗ 9424. Враховуючи дійсні обставини справи та відеозаписи, на які посилається відповідач у оскаржуваній постанові, вважають постанову необґрунтованою, а викладені в ній обставини такими, що не відповідають дійсності, оскільки 27 липня 2023 року позивач перебував в автомобілі OPEL INSIGNIA SPORTS TOURER НОМЕР_1 в якості пасажира, за кермом якого находилась власниця т/з ОСОБА_2 . Рухаючись по вулиці 30-річчя Перемоги, в бік будинку №40, приблизно о 21-45 год. автомобіль був зупинений співробітниками патрульної поліції з застосуванням світлової сигналізації.

До автомобіля, де знаходився позивач підійшли двоє співробітників поліції, та стукаючи у вікно заднього сидіння автомобіля вимагали вийти з автомобіля, зазначаючи, що пасажири пересіли. Звертає увагу суду, що працівники поліції, не пояснили причини зупинки, не представилися, та не перевіряючи жодних документів, були завідомо обізнані, хто знаходиться в машині, оскільки звертались безпосередньо до позивача, називаючи його ОСОБА_3 . Усі ці зі обставини зафіксовані на відео з бодікамери 471687.

Крім того, аналізуючи запис з відеореєстратора т/з поліцейських, останні навмисно слідували за автомобілем, де знаходився позивач значний відрізок шляху: починаючи з мосту на проспект Хіміків до будинку АДРЕСА_1 , однак світлову сигналізацію увімкнули вже коли автомобіль OPEL INSIGNIA SPORTS TOURER НОМЕР_1 заїжджав y подвір`я. З відезапису бодікамери 471687 вбачається, що автомобілем керувала жінка, особу якої встановлено не було, її документи відповідачем не перевірялися. На задньому сидінні автомобіля знаходилися 2 особи: позивач та ОСОБА_4 , документи яких не перевірялися. На твердження позивача, що він не керував транспортним засобом, та не розуміє причин зупинки, відповідачі зазначили, що причина зупинки, перебування в автомобілі особи, що позбавлена права керувати т/з вказане підтверджується відеозаписом з бодікамери №471687 починаючи з 09:00 хвилини запису).

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. Позивачу було відмовлено в ознайомленні з відеозаписом. Крім того поліцейським не було встановлено особу позивача.

Відповідачами не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність згідно з ч. 4 ст. 126 КпАП України.

Просить скасувати постанову серії ЕАС № 7410685 від 27.07.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 визнати незаконною та скасувати, провадження по справі закрити.

Також в позовній заяві представник позивача адвокат Севастьянова А.В. просила суд викликати в якості свідків ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ) для підтвердження обставин, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог.

30 серпня 2023 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

02 жовтня 2023 року представник відповідача ОСОБА_5 скерувала до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що 27.07.2023 близько 21 год. 55 хв. інспектор роти № 2 управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Цимбал Вадим Анатолійович ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку шляхом патрулювання на службовому автомобілі та виконував службові обов`язки відповідно повноважень передбачених Законом України «Про Національну поліцію». У цей час поліцейський став свідком того, як водій транспортного засобу OPEL INSIGNIA ід.н.з. НОМЕР_2 керуючи транспортним засобом, здійснив проїзд перехрестя, на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ґ) «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Зупинивши відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зазначений автомобіль, інспектор звертаючись до позивача, який був за кермом автомобіля, представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання), оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб.

Під час встановлення особи, було виявлено, що позивач позбавлений права керування транспортними засобами постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.05.2023 по справі № 712/3742/23. Інспектор з дотримання вимог КУпАП виніс постанову серії ЕАС №7410685 за ч. 4 ст. 126 КУпАП відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Позивач зазначає, що не керував транспортним засобом, однак на підтвердження факту вчинення правопорушення позивачем до відзиву додано відеозаписи збоді-камери та автомобільного службового відеореєстратора, якими зафіксовано факт керування позивачем транспортним засобом: на 00 хв. 03 сек. відеозапису № clip-1 зафіксовано як пасажирка, пересідає з переднього пасажирського сидіння на сидіння водія (скрін кадру з відеозапису додається до відзиву); на 00 хв. 36 сек. відеозапису № clip-1 зафіксовано як пасажирка, що пересіла з переднього пасажирського сидіння на сидіння водія, каже, що це вона попросила позивача керувати транспортним засобом; на 07 хв. 21 сек. відеозапису № clip-0 зафіксовано розгляд справи відносно позивача. Враховуючи зазначене, пасажирка не могла бути водієм транспортного засобу OPEL INSIGNIA (д.н.з. НОМЕР_2 ), так як відеозаписом № clip-1 доводиться, що вона пересіла на водійське місце з переднього пасажирського. Цим же відеозаписом зафіксовано, що і пасажирка і позивач неодноразово зізнались, що за кермом транспортного засобу був саме позивач, так як пасажирці стало, нібито, зле і вони шукали аптеку. При цьому, у позовній заяві позивач про те, що його пасажиру стало зле, і він за необхідності сів за кермо автомобіля не зазначено.

У позовній заяві представник позивача вказує, що оскаржувана постанова є неправомірною, позаяк, не було підстав для зупинки транспортного засобу позивача відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Дане твердження представника позивача не відповідає дійсним обставинам справи та спростовується доданим до відзиву відеозаписом № clip-0, яким зафіксовано факт проїзду позивачем перехрестя, на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим він порушив п. 8.7.3 ґ) «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. З огляду на зазначене вище, відповідач дійшов до висновку, що позивач намагається уникнути від адміністративної відповідальності, постійно змінюючи свої свідчення та вводячи суд в оману.

До даного відзиву долучаються відеозаписи, на яких зафіксовано правопорушення та процедуру розгляду справи.

04 жовтня 2023 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси клопотання представника позивача - адвоката Севастьянової А.В. про виклик свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 задоволено, в зв`язку з чим ухвалено перейти до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

30.10.2023р.до суду представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що патрульні безпідставно переслідували та зупинили автомобіль, оскільки в ході розгляду справи причину зупинки зазначали "перебування в автомобілі особи, що позбавлена права керування". Зупиняючи автомобіль, патрульні вже знали, хто перебуває в автомобілі, звертаючись до позивача. Також вказувала, що доданий до відзиву відеозапис з боді-камери БК 472485 не є належним доказом, оскільки у спірній постанові зазначено про відеозаписи з боді-камери БК 471687 та службового реєстратора ТЗ 9424. Аналогічна правова позиція викладена у постанові КАС ВС в рамках справи № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені статею 286 КАС України § 2. «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Глави 11 « Особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ».

Відповідно до ч.2 ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Оскільки у справі даної категорії законом не передбачено подання таких заяв по суті справи, як відповідь на відзив, суд враховує подану представником позивача заяву у формі відповіді на відзив в якості письмового пояснення з метою забезпечення можливості учасників ефективно реалізувати гарантовані статтею 44 КАС України процесуальні права на надання пояснення суду, наведення свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Представник позивача адвокат Севастьянова А.В. в судовому засіданні підтримала позов та просила його задоволити з підстав, викладених у позові та поясненні у формі відповіді на відзив.

Представник відповідача Трохименко М.О. в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Додатково пояснила, що відеозаписи з боді-камер БК 472485 та БК 471687 відображають одні події - зупинку ТЗ та розгляд справи відносно позивача, але з різних ракурсів, оскільки розташовувались у двох інспекторів поліції. Також вказувала, що крім проїзду ТЗ на заборонений сигнал світлофора іншою законною причиною зупинки була також інформація про імовірну причетність водія до вчинення адмінправопорушення, яке полягало у керуванні ТЗ особою, що позбавлена права керування.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, приходить до такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст.77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Так, відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII (далі Закон №3353-XII), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до стаття 53 Закону №3353-XII юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, серед іншого: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.1 «а» ПДР України, встановлено що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що 30 травня 2023 року постановою Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і піддано його адміністративному стягненню в вигляді накладення адміністративного штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постанова Соснівського районного суду м.Черкаси від 30.05.2023 року набрала законної сили.

Згідно постанови серії ЕАС № 7410685 від 27.07.2023 р. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 статті 126 КУпАП України, яке полягало в тому, що 27.07.2023 21:55:58 м. Черкаси, вул. 30-річчя Перемоги, 40 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, чим порушив п.2.1.а ПДР (керування т/з особою, позбавленою права керування т/з).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 дала покази про те, що є матір`ю позивача та має посвідчення водія. 27 липня 2023 року через погіршення самопочуття визвала сина і знайомого ОСОБА_4 , які перебували в автомобілі в якості пасажира. Під час керування автомобілем не порушувала ПДР.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 дав покази про те, що ОСОБА_2 попросила його приїхати через погане самопочуття, на момент зупинки автомобілем керувала ОСОБА_2 .

Спірна постанова містить дані про технічні засоби НОМЕР_3 та службовий реєстратор ТЗ 9424. Також до відзиву відповідачем доданий відеозапис з боді камери БК 472485, яким одночасно з БК 471687 фіксувались ті ж події з іншого ракурсу.

Оцінивши зібрані у справі докази в сукупності суд доходить висновку, що факт вчинення правопорушення позивачем підтверджується відеозаписами з боді камер поліцейських БК 472485 (clip-1), БК 471687 (clip-2) та службового реєстратора ТЗ 9424 (clip-0), якими зафіксовано проїзд автомобіля на заборонений жовтий сигнал світлофора перед його зупинкою (clip-0), також на відеозаписі БК 472485 (clip-1) на 00 хв. 03 сек. зафіксовано як пассажирка ОСОБА_2 , пересідає з переднього пасажирського сидіння на сидіння водія; також відеозаписами БК 472485 (clip-1), БК 471687 (clip-2) зафіксовано як пассажирка ОСОБА_2 , що пересіла з переднього пасажирського сидіння на сидіння водія, пояснює, що це вона в зв`язку з погіршенням стану здоров`я попросила позивача керувати транспортним засобом; в подальшому зафіксовано розгляд справи відносно позивача.

Отже, відеозаписами з боді камер поліцейських спростовані покази свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , оскільки зафіксовано переміщення ОСОБА_2 з пасажирського сидіння на водійське після зупинки автомобіля. Також, вказаними відеозаписами зафіксовано дотримання процесуального порядку при розгляді адміністративної справи, в тому числі і те, що позивачем при наданні пояснень не заявлялись клопотання про залучення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в зв`язку з стверджуваним інспектором поліції під час розгляду справи факту переміщення ОСОБА_2 з пасажирського сидіння на водійське після зупинки автомобіля.

Таким чином, оскільки відеозаписом службового реєстратора ТЗ 9424 зафіксовано проїзд автомобіля на заборонений жовтий сигнал світлофора перед його зупинкою, суд вважає підтвердженими доводи представника відповідача про законність зупинки транспортного засобу від ст.35 Закону України "Про Національну поліцію".

Доводи представника позивача про те, що доданий до відзиву відеозапис з боді-камери БК 472485 не є належним доказом, оскільки у спірній постанові зазначено технічний пристрій БК 471687 суд вважає необґрунтованими, виходячи з такого.

У постанові Верховного Суду в рамках справи № 524/5536/17 зроблено висновок про те, що наданий суб`єктом владних повноважень відеозапис не є належним доказом, оскільки оскаржувана постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містила посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Вказані обставини не можуть бути визнані релевантними до обставин цієї справи, оскільки спірна постанова серії ЕАС № 7410685 від 27.07.2023 р. містить посилання на технічний засіб за допомогою якого здійснено даний відеозапис - БК 471687.

Дослідження змісту доданого до позову відеозапису з боді-камери БК 471687 та доданого до відзиву відповідача відеозапису з боді-камери БК 472485 дає підстави для висновку, що вказані відеозаписи по суті фіксують одні і ті самі події після зупинки автомобіля та розгляду справи з винесенням спірної постанови, але з різних ракурсів. Отже, доданий до відзиву відеозапис з боді-камери БК 472485 за своїм змістом не є відмінним від відеозапису з технічного засобу, зазначеного у спірній постанові серії ЕАС № 7410685 від 27.07.2023 р. - з боді-камери БК 471687.

Враховуючи викладене, а також подання відповідачем доказу з дотриманням встановленого судом строку разом з відзивом, суд вважає, що в силу положень ст. 251 КУпАП, ст.ст.72, 99 КАС України відеозапис з боді-камери БК 472485 є належним та допустимим доказом.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, з-поміж іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З метою безумовного дотримання цього конституційного принципу в частині третій статті 2 та статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що до основних засад (принципів) адміністративного судочинства належить, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Загалом принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі.

Принцип змагальності судового провадження охоплює, зокрема, можливість коментувати представлені докази і пояснення у належній формі та у встановлений час.

Європейським судом з прав людини сформовані вже сталі підходи до розуміння принципу змагальності як однієї з базових гарантій права особи на справедливий суд, що може та, певною мірою, повинна враховуватися судами України при розгляді справи та винесенні рішень.

У справі "Салов проти України" (заява №65518/01, п. 87) Суд зробив висновок, що принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу ("Руїс-Матеос проти Іспанії" (Ruiz-Mateos v. Spain), заява №12952/87, п. 63).

У справі "Лазаренко та інші проти України" (№70329/12, п. 37) Суд нагадує, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, як і тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, невід`ємними частинами права на суд необхідно розглядати, зокрема, такі вимоги, як змагальність процесу (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden), заява №10563/83, п. 24-33) та право на ефективну участь (T. проти Сполученого Королівства (T. v. the United Kingdom), заява №24724/94, п. 83-89).

Таким чином, принцип змагальності спільно з принципом рівності є одним з основних елементів поняття "право на справедливий суд", що гарантоване Конвенцією.

Оцінивши зібрані у справі докази в сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем доведений факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови, тому позовна заява не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-74, 122, 242-244, 250, 262, 286 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволення позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення суду може бути оскаржене у відповідності до ч. 4 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано або за результатом розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Дата виготовлення повного тексту рішення 31 жовтня 2023 року.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Відповідач: Департамент патрульної поліції (, м. Київ, вул.. Федора Ернста, 3)