Справа № 240/28997/23
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Житомир справа № 240/28997/23

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Богунського відділу ДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Господарчук Ірини Володимирівни про відкриття провадження ВП №72937962 від 03.10.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що державний виконавець в порушення вимог ч.1 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" протиправно відкрив виконавче провадження, оскільки був пропущений строк для пред`явлення постанови до примусового виконання.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12.10.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду 31.10.2023 без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що боржником було оскаржено виконавчий документ до Богунського районного суду міста Житомира. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 05.05.2023 у справі №295/2444/23 за позовною заявою про оскарження постанови АА №00005114 від 10.02.2023 задоволено. В подальшому стягувач у виконавчому провадженні звернувся до Сьомого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою про оскарження рішення Богунського районного суду міста Житомира у справі №295/2444/23. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2023 у справі № 295/2444/23 рішення Богунського районного суду міста Житомира від 05.05.2023 - скасовано. Відповідно до вимог статтей 287-289, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня набрання постанови законної сили у вищестоящий орган або районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

У період із 16.10.2023 по 20.10.2023 головуюча суддя перебувала на підготовці суддів для підтримання кваліфікації, із 21.10.2023 по 30.10.2023 - у відпустці.

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, заступником директора Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті начальником відділу впровадження системи автоматичної фіксації порушень ОСОБА_2 10.02.2023 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00005114, за змістом якої встановлено, що 05.01.2023 о 08 год. 00 хв. за адресою М-21 Виступовичі-Житомир-Могилів-Поділський (через м.Вінницю), км 247+432 автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF CF 85, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 .

Відповідальною особою допущено рух транспортного засобу (з перевищенням нормативних параметрів, зазначених п.22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 26,209 % (10,484 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 50,68 % (10,643 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на строєні осі 21 тона та відстані між осями 1,3 м або менше.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП, застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51000,00 грн.

Постанову №АА00005114 від 10.02.2023 спрямовано Державною службою України з безпеки на транспорті на виконання до Богунського відділу ДВС у м.Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Старшим державним виконавцем Богунського відділу ДВС у м.Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 15.08.2023 постанову Державної служби України з безпеки на транспорті №АА00005114 повернуто стягувачу без прийняття до виконання.

Підставою рішення державного виконавця про повернення постанови Державної служби України з безпеки на транспорті №АА00005114 стягувачу без виконання стало те, що Державна служба України з безпеки на транспорті спрямувала виконавчий документ на виконання поза межами трьох місяців з дня винесення постанови, що суперечить п.2 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".

03.10.2023 старшим державним виконавцем Богунського відділу ДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Господарчук Іриною Володимирівною винесено постанову про відкриття провадження ВП №72937962, якою відкрито виконавче провадження з виконання постанови Державної служби України з безпеки на транспорті від 10.02.2023 року №АА00005114, якою застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 102000 грн до ОСОБА_1 .

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII 2 "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до положень ст.1, 3, 5 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, тощо.

Примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Згідно з ч.ч.1-2 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Стаття 26 Закону №1404-VIII, визначає, що виконавець розпочинає процедуру примусового виконання на підставі виконавчого документу, передбаченого статтею 3 цього Закону, за наявності підстав, що передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із частиною 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Законом України "Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" №2129-ІХ від 15.03.2022, доповнено Розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" пунктом 10-1, а саме: визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Цей Закон набрав чинності наступного дня, за днем його опублікування, тобто 26.03.2022.

Відповідно до ст.14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

У разі якщо транспортний засіб зареєстровано за межами території України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, притягається особа, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 279-1 цього Кодексу.

Згідно зі ст.279-5 КУпАП у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині 1 статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, або повнолітньому члену сім`ї такої особи. У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову від її отримання.

У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або Єдиному державному демографічному реєстрі адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу (ст.289 КУпАП)

Частиною 3 статті 291 КУпАП передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-1 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Відповідно до статті 300-1 КУпАП у разі сплати особами, зазначеними у статті 14-1 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною.

У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині 1 цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.

У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

Статтею 303 КУпАП встановлено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач виходив з того, що постанова №АА00005114, видана 10.02.2023 Державною службою України з безпеки на транспорті про стягнення штрафу з ОСОБА_1 в розмірі 102000 грн, пред`явлена до примусового виконання за межами строків пред`явлення виконавчого документа для виконання, що мало б бути підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

Однак, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Богунського районного суду м.Житомира про визнання протиправною та скасування вищезазначеної постанови.

Відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05.05.2023 у справі №295/2444/23, скасовано постанову заступника директора Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті -начальника відділу впровадження системи автоматичної фіксації порушень ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00005114 від 10.02.2023 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП України.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2023 апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задоволено повністю, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05 травня 2023 року скасовано, прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі - відмолено.

Отже, враховуючи положення статті 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перебіг строку давності зупинявся з огляду на оскарження постанови №АА00005114 від 10.02.2023, що спростовує доводи позивача щодо пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження №72937962 з виконання вказаної постанови Державної служби України з безпеки на транспорті №АА00005114 від 10 лютого 2023 року прийнято державним виконавцем 03 жовтня 2023 року.

Крім того, на дату набрання законної сили та закінчення строку пред`явлення постанови серії №АА00005114 від 10.02.2023 до виконання Закон №2129-ІХ від 15.03.2022 набув чинності, що свідчить про поширення його на правовідносини, які виникли в даній адміністративній справі.

Таким чином, в силу Закону №2129-ІХ від 15.03.2022, строк пред`явлення постанови серія №АА00005114 від 10.02.2023, переривається та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі №260/2595/22.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова державного виконавця від 03.10.2023 про відкриття виконавчого провадження №72937962 прийнята з дотриманням вимог Закону №1404-VIII, доводи позивача про пропущення встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, тому позовні вимоги про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з приписами ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо судового збору, то такий на підставі статті 139 КАС України покладається на позивача.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (майдан Корольова,3/14, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10014, ) про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Панкеєва