Справа № 340/1827/23
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 жовтня 2023 року

м. Київ

справа №340/1827/23

адміністративне провадження № К/990/35827/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року у справі №340/1827/23 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи - Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року апеляційну скаргу було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам КАС України та запропоновано скаржнику у строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали надати до суду апеляційної інстанції документ, який підтверджує факт сплати судового збору у визначеному законодавством України розмірі.

18 вересня 2023 року скаржник звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду зроблених у постанові від 08.02.2022, прийнятої у справі №755/12623/19, та постановах Верховного Суду від 04.08.2022 у справі №380/6129/20, від 20.10.2022 у справі №320/2374/19.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та апеляційну скаргу повернуто на підставі частини другої статті 298 КАС України та статті 169 КАС України, оскільки недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі суду від 11 вересня 2023 року, у встановлений судом строк скаржником усунуто не було.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов таких висновків.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема, про повернення апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала суду апеляційної інстанції, якою повернуто апеляційну скаргу на рішення суду апеляційної інстанції, не відноситься до ухвал, якими закінчено розгляд справи.

Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ухвалою суду від 12 вересня 2023 року апеляційну скаргу було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам КАС України та запропоновано скаржнику у строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали надати до суду апеляційної інстанції документ, який підтверджує факт сплати судового збору у визначеному законодавством України розмірі. Зазначена ухвала була мотивована тим, що пільга передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не застосовується до позовної вимоги, заявленої в порядку статті 236 КЗпП України, оскільки стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення не стосується стягнення заробітної плати, адже є спором спрямованим на спонукання відповідача виконати судове рішення.

На виконання вимог цієї ухвали суду скаржником було подано клопотання про звільнення його від сплати судового збору відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням висновків Великої Палати Верховного суду зроблених у постанові від 08.02.2022 прийнятої у справі №755/12623/19, та постановах Верховного суду від 04.08.2022 у справі №380/6129/20, від 20.10.2022 у справі №320/2374/19.

Розглянувши зазначене клопотання апелянта, суд дійшов висновку, що воно задоволенню не підлягає, оскільки позивач просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, зважаючи на невиконання відповідачем судового рішення про поновлення його на посаді начальника Головного територіального управління юстиції Кіровоградської області. Водночас, з огляду на правову природу приписів статті 236 КЗпП України, стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення не стосується стягнення заробітної плати, адже є спором спрямованим на отримання позивачем компенсації втрат від неотримання заробітної плати чи неможливості працевлаштуватись.

Отже, оскільки в установлений судом строк апелянтом не було виконано вимог ухвали суду та зазначені судом недоліки апеляційної скарги скаржником не усунуто, Третій апеляційний адміністративний суд, керуючись приписами пункту 1 частини четвертої статті 169 та частини другої статті 298 КАС України, дійшов висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, оскільки апеляційна скарга оформлена з порушеннями вимог статті 296 КАС України, а відповідні недоліки скаржником у встановлений судом строк не усунуто.

Мотиви, наведені в оскаржуваному судовому рішенні, та обставини, на які посилається заявник, на обґрунтування касаційної скарги, а саме: неврахування судом апеляційної інстанції правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 08.02.2022 у справі №755/12623/19, та Верховного Суду, викладеної у постановах від 04.08.2022 у справі №380/6129/20, від 20.10.2022 у справі №320/2374/19, та помилкове урахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 25.08.2021 у справі №260/4470/20 Суд, визнає необґрунтованими, оскільки правові висновки, викладені постановах від 08.02.2022 у справі №755/12623/19, від 04.08.2022 у справі №380/6129/20, від 20.10.2022 у справі №320/2374/19, не є релевантними до спірних правовідносин. Натомість висновки суду апеляційної інстанції, наведені в оскаржуваному судовому рішенні, відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 25.08.2021 у справі №260/4470/20 та від 21 квітня 2023 року у справі № 461/1303/19, а саме: «До моменту фактичного виконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника трудові правовідносини, які існували до порушення з боку роботодавця, не виникають. У зв`язку з цим, виплати, які мають бути здійснені роботодавцем на користь незаконно звільненого працівника, у тому числі середній заробіток за час вимушеного прогулу або різниця у заробітку за час виконання нежчеоплачуваної роботи, не можуть вважатись заробітною платою та не витікають із трудового договору як підстави для виплат. Ці виплати не можуть кваліфікуватись як плата за виконану роботу. Отже, за змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час затримки власником або уповноваженим ним органом виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, отже строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі обмежуються трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Вказаний правовий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 522/13736/15 (провадження № 61-25545сво18)».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, з огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що пільга, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», не застосовується до позовної вимоги, заявленої в порядку статті 236 КЗпП України, оскільки стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення не стосується стягнення заробітної плати, адже є спором спрямованим на спонукання відповідача виконати судове рішення.

З огляду на встановлені обставини справи та правове врегулювання, Суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції правильно застосовано норми права, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року у справі №340/1827/23 необхідно відмовити.

З огляду на зазначене клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору Судом не вирішується.

Керуючись статтями 248, 328, частиною другою статті 329 та статтею 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року у справі №340/1827/23.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

С.А. Уханенко