Справа № 320/37366/23
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

31 жовтня 2023 року 320/37366/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балаклицького А.І., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Фермерського господарства "Агро Мета", Товариства з обмеженою відповідальністю "Жуківці Агро", Фермерського господарства "Княжі Мужі", Фермерського господарства "Агроперспектива-РС" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрородина КД" до Міністерства юстиції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Трипілля Агро Плюс" про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

Фермерське господарство "Агро Мета", Товариство з обмеженою відповідальністю "Жуківці Агро", Фермерське господарство "Княжі Мужі", Фермерське господарство "Агроперспектива-РС" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрородина КД" звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просять суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 04.10.2023 №3536/5.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Товариство з обмеженою відповідальністю "Трипілля Агро Плюс".

30.10.2023 позивачами подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просять суд зупинити дію наказу Міністерства юстиції України від 04.10.2023 №3536/5 до набрання законної сили рішенням суду у справі.

В обґрунтування вказаної заяви позивачі зазначили, що 04.10.2023 Міністерством юстиції України видано наказ №3536/5, яким анульовано рішення державних реєстраторів про реєстрацію права оренди земельних ділянок за ФГ "Агро Мета", ТОВ "Жуківці Агро", ФГ "Княжі Мужі", ФГ "Агроперспектива-РС" та ТОВ "Агрородина КД", яке виникло та було зареєстроване на законних підставах, що перешкоджає позивачам використовувати орендовані земельні ділянки у своїй діяльності, а тому існує необхідність вжиття заходів забезпечення позову у справі шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу.

Зазначають, що невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку не просто створить реальну загрозу обмеження прав позивачів, а неминуче їх обмежить, оскільки в протилежному випадку настануть правові наслідки у вигляді поновлення права оренди первісного орендаря - ТОВ "Трипілля Агро Плюс, яке використовуватиме земельні ділянки у своїй діяльності, що унеможливить їх використання позивачами та істотно ускладнить своєчасне їх повернення в користування позивачів.

При цьому, позивачі зауважили, що ухвалення судом рішення на користь позивачів не призведе до автоматичного відновлення їхніх прав, за захистом яких вони звернулися до суду, оскільки вимагатиме вжиття додаткових заходів та тривалого часу, необхідного для їх відновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вищенаведеного положення Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Вирішуючи питання про наявність обставин, що дають підстави для забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно Рекомендацій № R (89) 8 "Про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах", затверджених Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року (Recommendation R(89)8 of the Committee of Ministers to member States on provisional court protection in administrative matters (Adopted by the Committee of Ministers on 13 September 1989 at the 428th meeting of the Ministers' Deputies)), приймаючи рішення щодо необхідності надання особі тимчасового захисту, суд бере до уваги всі фактори та інтереси, які стосуються цієї справи. Рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд (prima facie) наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Крім того, відповідно до Рекомендацій (2004)20 "Про судовий перегляд адміністративних актів", прийнятих Комітетом Міністрів Ради Європи 15 грудня 2004 року (Recommendation REC(2004)10 of the Committee of Ministers to member States concerning the protection of the human rights and dignity of persons with mental disorder and its Explanatory Memorandum (Adopted by the Committee of Ministers on 22 September 2004 at the 896th meeting of the Ministers' Deputies)), суд повинен мати право надавати тимчасові заходи захисту до завершення провадження. Цей принцип спрямований на забезпечення того, що виконання оскаржуваного заходу може бути призупинено у випадках, коли його виконання поставило б відповідну особу в незворотну ситуацію (рішення у справі Джабарі проти Туреччини (Jabari v. Turkey), заява №40035/98 та рішення у справі Чонка проти Бельгії (Conka v. Belgium), заява №51564/99). Суд повинен мати повноваження надавати тимчасові заходи захисту до завершення судового розгляду. Такі заходи можуть включати повне або часткове призупинення виконання оскаржуваного адміністративного акта, таким чином дозволяючи суду відновити фактичну та де-юре ситуацію, яка б панувала за відсутності адміністративного акта, або покладати відповідні зобов`язання на адміністративні органи. Цей принцип узгоджується з Рекомендацією № R(89)8 Комітету міністрів держав-членів Ради Європи "Про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах", яка передбачає, що заявник може просити суд або інший компетентний орган вжити заходів про тимчасовий захист від адміністративного акта.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини заходи забезпечення (тимчасові заборони), які вживає суд у процесі вирішення спору, повинні відповідати закону, враховувати суспільні (загальні) інтереси та пропорційність між використаними засобами та метою, яку прагне суд досягнути (див., наприклад, Dzinic v. Croatia (Джиніч проти Хорватії) , № 38359/13, п.п. 61-62 та Karahasanoglu v. Turkey (Карагасаноглу проти Туреччини) (заяви № 21392/08 та 2 інші заяви, п.п. 144-153)).

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб - позивачів та юридичних в адміністративному процесі та механізмом, який покликаний гарантувати, у суворій відповідності до закону та за наявності безумовних фактичних підстав, (1) виконання майбутнього рішення суду або/та (2) ефективний захист позивача, який неможливий без негайного втручання суду.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 87640690) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20, реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 92270719) зазначено, що "умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача".

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 78022699).

У заяві про забезпечення позову позивачі просять зупинити дію наказу Міністерства юстиції України від 04.10.2023 №3536/5 до набрання законної сили рішенням суду у справі.

Судом встановлено, що предметом позову є вимога про скасування наказу Міністерства юстиції України від 04.10.2023 №3536/5, яким було визнано прийнятими з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювано рішення від 15.03.2023 №66784269, від 21.03.2023 №66864578, №66862495, від 22.03.2023 №66882512, №66879008, №66880308, №66873251, від 23.03.2023 №66906886, №66905721, від 24.03.2023 №66916839, №66915376, від 03.04.2023 №67044143, від 17.04.2023 №67230336 державного реєстратора Виконавчого комітету Васильківської міської ради Садикової Ірини Ігорівни, від 27.03.2023 №66945852, №66946535, №66945201, №66947101, №66944574, від 28.03.2023 №66959112, №66958057, №66964962, №66962331, №66966585, №66959563, №66956380, від 29.03.2023 №66975275, від 31.03.2023 №67013758, №67014313, №67014753, від 03.04.2023 №67041032, №67039871, від 07.04.2023 №67113823, №67113264, від 10.04.2023 №67134910, від 11.04.2023 №67155870, від 17.04.2023 №67235319 приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Заставенко Анни Вікторівни, від 22.03.2023 №66886736, від 23.03.2023 №66904691, №66903437, №66904376, №66903437, від 27.03.2023 №66950056, №66941936, №66949906, №66947416, №66949149, №66948883, №66949695, №66949502, №66950209, №66946751, №66944084, №66943004, №66943769, №66943338, №66944407, №66950126, №66949823, від 28.03.2023 №66966205, №66965622, №66965939, від 29.03.2023 №66978759, №66972849, №66973478, №66978569, №66979072, №66978919, №66975450, від 30.03.2023 №67005143, №67004528, №67004778, №67005447, №67005667, від 31.03.2023 №670145100, №67016012, №67015380, від 07.04.2023 №67117189, №67111662, №67117673, №67111073, від 21.04.2023 №67293160, №67294289, №67294575 приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Гринько Ангеліни Павлівни, від 23.01.2023 №66167855, від 08.02.2023 №66337022, від 06.04.2023 №67098795, від 11.04.2023 №67164957, №67164292, від 12.04.2023 №67174138, №67169257, №67173210, від 13.04.2023 №67202382, від 14.04.2023 №67208573, №67214863, №67210178, від 17.04.2023 №67227212, №67230050, №67229333, від 18.04.2023 №67240008 державного реєстратора Виконавчого комітету Обухівської міської ради Заболотної Людмили Анатоліївни, від 15.04.2023 №66411812 державного реєстратора Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області Касянчук Інни Олександрівни.

Отже, вказаним наказом анульовані рішення про державну реєстрацію права оренди позивачів, що перешкоджає позивачам використовувати орендовані земельні ділянки у своїй господарській діяльності.

При цьому, невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку не просто створить реальну загрозу обмеження прав позивачів, а неминуче їх обмежить, оскільки в протилежному випадку настануть правові наслідки у вигляді поновлення права оренди первісного орендаря ТОВ "Трипілля Агро Плюс", яке використовуватиме земельні ділянки у своїй діяльності, що унеможливить їх використання позивачами та істотно ускладнить своєчасне їх повернення в користування позивачів.

Запропонований позивачами захід забезпечення позову має на меті не допустити виникнення перешкод, які обмежували б позивачів у користуванні ними об`єктами оренди та здійсненні сільськогосподарської діяльності з використанням орендованих земельних ділянок з одного боку, а з іншого - гарантувати виконання рішення суду у майбутньому.

В протилежному випадку, ухвалення рішення судом (якщо воно буде ухвалене на користь позивачів) не призведе до автоматичного відновлення їхніх порушених прав, оскільки для повернення належним їм земельних ділянок позивачам доведеться вчиняти додаткові дії щодо звільнення земельних ділянок та приведення їх до стану, придатного до використання.

Суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Отже, виконання спірного рішення фактично призведе до припинення права оренди позивачів на спірні земельні ділянки, які вони використовують на підставі договорів, укладених із фізичними особами, тобто унеможливить реалізацію позивачами свого земельного права, при тому, що обставини прийняття Міністерством юстиції України наказу від 04.10.2023 №3536/5 є спірними.

Таким чином, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивачів у разі вирішення спору на їх користь, у зв`язку з чим доцільним є зупинення дії оспорюваного рішення.

Суд вважає, що обрання позивачами саме такого способу забезпечення позову, як зупинення дії спірного рішення повністю узгоджується з приписами частини другої статті 151 КАС України, є співмірним із заявленими позовними вимогами і відповідає меті інституту забезпечення адміністративного позову.

При цьому вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, оскільки спрямовано виключно на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" (Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" (Doran v. Ireland) ЄСПЛ визначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зупинити дію наказу Міністерства юстиції України від 04.10.2023 №3536/5 до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

За таких обставин, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивачів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд приходить до висновку, що подана позивачами заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву про забезпечення позову - задовольнити.

2. Зупинити дію наказу Міністерства юстиції України від 04.10.2023 №3536/5 - до набрання рішенням суду у справі №320/37366/23 законної сили.

3. Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

4. Стягувачами у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали, є: Фермерське господарство "Агро Мета" (ідентифікаційний код 44910082, місцезнаходження: 08741, Київська область, Обухівський район, с. Халеп`я, вул. Шевченка, буд. 28-А), Товариство з обмеженою відповідальністю "Жуківці Агро" (ідентифікаційний код 39597612, місцезнаходження: 08742, Київська область, Обухівський район, с. Жуківці, вул. Когута, буд. 70), Фермерське господарство "Княжі Мужі" (ідентифікаційний код 40364767, місцезнаходження: 08741, Київська область, Обухівський район, с. Халеп`я, вул. Беркутова, буд. 10а), Фермерське господарство "Агроперспектива-РС" (ідентифікаційний код 43528615, місцезнаходження: 08744, Київська область, Обухівський район, с. Верем`я, вул. Каштанова, буд. 18) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрородина КД" (ідентифікаційний код 44837998, місцезнаходження: 09220, Київська область, Обухівський район, с. Черняхів, вул. Народна, буд. 18а).

5. Боржником у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали, є: Міністерство юстиції України (ідентифікаційний код 00015622, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13).

6. Строк пред`явлення ухвали до виконання - до 01.11.2026.

7. Роз`яснити учасникам справи, що оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

8. Копію ухвали надіслати (надати) учасникам справи (їх представникам).

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Балаклицький А. І.