Справа № 440/2166/23
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 р. Справа № 440/2166/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2023, головуючий суддя І інстанції: Супрун Є.Б., вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 13.04.23 по справі № 440/2166/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з відмови листом в.о. начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області В.Носенка від 07.10.2022 №11417-9523/У-02/8-1600/22 у нарахуванні та виплаті розміру пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату до 01.07.2000 за 60 календарних місяців страхового стажу за період з 01.07.1995 по 30.06.2000, згідно ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при повторному розгляді заяви про призначення пенсії за віком від 17.07.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату до 01.07.2000 за 60 календарних місяців страхового стажу за період з 01.07.1995 по 30.06.2000, згідно ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дати виникнення права на призначення пенсії за віком 17.07.2019 та виплатити несплачену різницю суми пенсії (однією сумою) з урахуванням вже виплачених сум пенсії;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з відмови листом у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати з дати виникнення права на призначення пенсії за віком 17.07.2019 згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з дати виникнення права на призначення пенсії за віком 17.07.2019 однією сумою згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 №159;

- стягнути з Державами Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області через Головне управління Держаної казначейської служби України в Полтавській області за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у сумі 24309,00 грн. завданої внаслідок бездіяльності, неправомірних дій та незаконних рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність бездіяльності відповідача, що полягала у не врахуванні з 17.07.2019 заробітку позивача за 60 календарних місяців страхового стажу підряд з 01.07.1995 по 30.06.2000 при перерахунку пенсії ОСОБА_1 та не виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії, а також з моменту набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2020 у справі №640/11106/20 до дати звернення з позовною, у зв`язку з тривалим порушенням права на соціальний захист позивач вважає, що йому пенсійним органом заподіяна моральна шкода.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.09.2022.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 17.07.2019 по 31.08.2022 на підставі довідки Гадяцького виробничого управління житлово-комунального господарства від 04.08.2022 №6.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2020 у справі №640/11106/20, за період з 01.07.2022 по 12.08.2022.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити розрахунок та нарахування ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2020 у справі №640/11106/20, за період з 01.07.2022 по 12.08.2022, та виплатити компенсацію відповідно до статті 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд змінити оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.07.2019 звернувся через Гадяцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2.

Згідно з розпискою-повідомленням до заяви про призначення пенсії додано: військовий квиток, диплом (свідоцтво, атестат) про навчання; довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 від 02.04.2019 №1; довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників №409, №02-92/22, №228, дві довідки б/н; паспорт/посвідка; трудову книжку або документи про стаж № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , б/н від 14.05.2019, копію списку кваліфікованих робітників.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.08.2020 №219 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Не погодившись з вказаним рішення пенсійного органу позивач звернувся до суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2020 по справі №640/11106/20 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №219 від 23.08.2019 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2019 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2020 залишено без змін.

На виконання рішення суду по вказаній справі, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області рішенням від 10.05.2022 №84 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з аналогічних підстав, а саме - у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців підтвердженого в установленому законодавством порядку, зазначивши що пільговий стаж становить 5 років 5 місяців 11 днів.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням пенсійного органу звернувся зі скаргою до Пенсійного фонду України.

За наслідками розгляду скарги від 26.05.2022 та клопотання від 09.06.2022 про долучення доказів до скарги, 23.06.2022 Пенсійний фонд України доручив Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області повернутись до розгляду питання призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах на підставі заяви від 17.07.2019 із зарахуванням до пільгового стажу зазначених судом періодів роботи.

На виконання доручення Пенсійного фонду України від 23.06.2022 №14079-14032/У-03/8-2800/22 та рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2020 по справі №640/11106/20, відповідач здійснив повторний розгляд заяви позивача від 17.07.2019, за результатами якого прийняв рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 17.07.2019, про що повідомив позивача листом від 01.07.2022.

Відповідно до рішення про призначення пенсії №84 від 30.06.2022, пенсія за віком була призначена з 17.07.2019 у розмірі 1564,00 грн., у тому числі 1317,57 грн. розмір пенсії за віком (4343,67 х 0,30333), де 4343,67 грн середня заробітна плата для обчислення пенсії за 2016-2018 роки, 246,43 грн. доплата до мінімальної пенсійної виплати (1564,00 грн.), 0,30333 - коефіцієнт стажу.

У подальшому у зв`язку з поданою позивачем 05.07.2022 заявою про перерахунок пенсії, з 01.07.2022 пенсійним органом проведено перерахунок пенсії позивача (рішення від 13.07.2022 №84) з урахуванням до страхового стажу періоду з 01.01.2019 по 30.06.2019 за даними СПОВ. Після перерахунку тривалість страхового стажу збільшилася до 30 років 10 місяців 2 днів, коефіцієнт стажу підвищився до 0,30833, а розмір пенсійної виплати з 01.07.2022 визначено на рівні 2027,00 грн., у т.ч. 1316,69 грн - розмір пенсії за віком (6188,89 х 0,69001 х 0,30833), де 6188,89 грн. - середня заробітна плата для обчислення пенсії, 135,00 грн. - доплата згідно з постановою КМУ від 16.02.2022 №118, 575,31 грн. - доплата до мінімальної пенсійної виплати (2027,00 грн).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 15.07.2022 повідомлено позивача про прийняте рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , а також повідомлено позивача про те, що в матеріалах пенсійної справи наявна довідка про заробітну плату від 02.04.2019 №1, видана Гадяцьким виробничим управлінням житлово-комунального господарства (надалі - Гадяцьким ВУЖКГ), за період роботи ОСОБА_1 з 01.07.1995 по 30.06.2000, яка не підтверджена первинними документами. За результатами умовного розрахунку пенсії з використанням заробітку до 01.07.2000 встановлено факт доцільності його використання. З огляду на статтю 40, статтю 44 дана довідка підлягає перевірці на відповідність первинним документам. Додатково повідомлено, що в даний час вживаються заходи щодо здійснення перевірки правильності видачі довідки про заробітну плату від 02.04.2019 №1. Після здійснення перевірки вищезазначеної довідки про заробітну плату буде проведено перерахунок пенсії з урахуванням заробітку до 01.07.2000 в установленому законодавством порядку.

11.07.2022 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, в якій просив пенсійний орган, зокрема, виплатити суми належної йому пенсії за період з 17.07.2019 відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

За результатами розгляду вказаного звернення, відповідач листом від 15.07.2022 повідомив ОСОБА_1 , що на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2020 №640/11106/20, що набрало законної сили 20.04.2022, призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 17.07.2019. Виплата пенсійних коштів за період з 17.07.2019 по 31.07.2022 в сумі 64256,77 грн. буде здійснена в серпні 2022 року разом з поточною пенсією на банківський рахунок пенсіонера, відкритий в ПАТ КБ "Приватбанк". Одночасно зазначено, що в рішенні суду відсутні зобов`язання щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати".

Не погодившись з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, позивач подав скаргу до Пенсійного фонду України, за наслідками розгляду якої рішенням останнього від 24.08.2022 скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Крім того, 04.08.2022 пенсійним органом проведено позапланову перевірку обґрунтованості видачі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 02.04.2019 №1 Гадяцького ВУЖКГ, про що складено акт від 04.08.2022 №2458.

Відповідно до відомостей, що містяться в акті Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 04.08.2022 №2458, за результатами перевірки особових рахунків по заробітній платі за період з 01.07.1995 по 31.12.2000 встановлено, що суми заробітної плати зазначені у довідці від 02.04.2019 №1 гр. ОСОБА_1 , за період роботи з 01.07.1995 по 30.06.2000, відповідають сумам вказаним в первинних документах, які надані на перевірку, крім 1995 року. В липні 1995 року сума заробітної плати становить 28,67000, в довідці помилково зазначено сума 64,73000. В серпні 1995 року сума заробітної плати становить 50,18500, в довідці помилково зазначена сума 104,31000. В вересні 1995 року сума заробітної плати становить 69,91000, в довідці помилково зазначена сума 150,39000. В жовтні 1995 року сума заробітної плати становить 85,66000, в довідці помилково зазначена сума 165,70000. В листопаді 1995 року сума заробітної плати становить 43,02000, в довідці помилково зазначена сума 93,82000. В грудні 1995 року сума заробітної плати становить 155,51000, в довідці помилково зазначена сума 207,33000.

04.08.2022 Гадяцьким ВУЖКГ видано нову довідку про заробітну плату для обчислення пенсії за вих.№6, в якій зазначено суми заробітної плати ОСОБА_1 за липень 1995 року - червень 2000 року.

Листом від 09.08.2022 відповідач повідомив ОСОБА_1 про надходження акту позапланової перевірки обґрунтованості видачі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії та надходження заміненої довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 04.08.2022, виданої Гадяцьким ВУЖКГ, та запросив позивача для написання заяви про проведення перерахунку призначеної пенсії, передбаченого ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

12.08.2022 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити розрахунок (обчислення) пенсії за віком на пільгових умовах з 17.07.2019 з урахуванням нової довідки про заробітну плату від 04.08.2022 №6, що видана Гадяцьким ВУЖКГ.

За результатами вказаного звернення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області листом від 23.08.2022 повідомив заявника, що при призначенні пенсії позивачу заробітна плата врахована за період з 01.07.2000 по 30.06.2019 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Наявна в матеріалах пенсійної справи довідка про заробітну плату від 02.04.2019 №1, видана Гадяцьким ВУЖКГ за період роботи з 01.07.1995 по 30.06.2000 не підтверджена первинними документами. За результатом перевірки обґрунтованості видачі довідки про заробітну плату від 02.04.2019 №1 виявлено розбіжності в сумах заробітку, зазначених у довідці, з первинними документами, у зв`язку з чим підприємством видано нову довідку про заробітну плату за №6 від 04.08.2022. Оскільки нова довідка про заробітну плату надійшла до пенсійного органу після спливу тримісячного терміну від дня звернення за призначенням пенсії, для проведення перерахунку пенсії за довідкою №6 позивача листом від 09.08.2022 запрошено до відділу обслуговування громадян №1 управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для подання заяви.

05.09.2022 позивач звернувся до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою, в якій просив перерахувати пенсію з 17.07.2019 з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 04.08.2022 №6, виданої Гадяцьким ВУЖКГ.

У подальшому, листом від 08.09.2022 відповідач відмовив у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перерахунок з 17.07.2019 пенсії з урахування довідки про заробітну плату від 04.08.2022 №6, надісланої позивачем 05.09.2022 через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України.

12.09.2022 позивач особисто звернувся через Гадяцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії з 17.07.2019 та згідно з розпискою-повідомленням до заяви про призначення пенсії, зокрема, долучено довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000.

Крім того, заявою від 22.09.2022 позивач просив Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надати детальний розрахунок розміру пенсії призначеної та виплаченої з 17.07.2019.

У відповідь на вказане звернення відповідач листом від 07.10.2022 повідомив заявника, що пенсію призначено без урахування довідки про заробітну плату від 02.04.2019 №1, виданої Гадяцьким ВУЖКГ, за період з 01.07.1995 по 30.06.2000. Оскільки позивачем не надано первинні документи про нарахування та виплату заробітної плати за період 1995-2000 роки, довідку направлено для проведення перевірки достовірності вказаних у ній даних. З 01.09.2022 проведено перерахунок пенсії відповідно до ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням нової довідки про заробітну плату від 04.08.2022 №6, виданої підприємством за результатом перевірки обґрунтованості видачі довідки про заробітну плату від 02.04.2019 №1. При визначенні розміру пенсії враховано страховий стаж тривалістю 30 років 10 місяців 2 дні (коефіцієнт стажу 0,30833), заробітну плату враховано за період з 01.07.1995 по 30.06.2000 та з 01.07.2000 по 30.06.2019, коефіцієнт якої складає 0,99827. Розмір пенсійної виплати з 01.09.2022 складає 2039,92 грн., у тому числі: 1904,92 грн. розмір пенсії за віком (6188,89 х 0,99827 х 0,30833), 135,00 грн. доплата згідно з постановою Кабіну Міністрів України від 16.02.2022 №118.

Не погодившись з протиправною бездіяльністю відповідача щодо невиплати належних сум пенсії та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з дати виникнення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2, а також вважаючи, що наявні підстави для відшкодування моральної шкоди позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції чинній на момент звернення позивача за призначенням пенсії (надалі - Закон №1058-IV) визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 46 Закону №1058-IV, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до п. 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 у редакції чинній на момент звернення позивача за призначенням пенсії (надалі - Порядок №22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з абз. 4 п. 1.7 розділу 1 Порядку №22-1, якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Відповідно до пп. 2 п. 2.1. розділу ІІ Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Згідно з п. 4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відповідно до абз. 2 пп. 3 п 2.1 розділу II Порядку №22-1, за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з абз. 1 п. 2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У свою чергу, пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Таким чином, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період до 1 липня 2000 року є не лише наявність відповідної довідки про заробітну плату (дохід), але й підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Як свідчать матеріали справи, підставою для відмови у перерахунку пенсії позивача з дати звернення з відповідною заявою про призначення пенсії (17.07.2019) було те, що заявник спочатку подав довідку Гадяцького ВУЖКГ №1 від 02.04.2019, яка не підтверджена первинними документами.

Листом від 15.07.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило позивача про вжиття заходів щодо здійснення перевірки довідки Гадяцького ВУЖКГ №1 від 02.04.2019, а також про те, що після здійснення перевірки такої довідки буде проведено перерахунок пенсії з урахуванням заробітку до 01.07.2000.

04.08.2022 пенсійним органом проведено перевірку обґрунтованості видачі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, за результатами якої виявлено розбіжності у сумах заробітної плати даним первинних документів Гадяцького ВУЖКГ за 1995 рік, у зв`язку з чим підприємством була виготовлена нова довідка від 04.08.2022 №6.

07.10.2022 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що з 01.09.2022 позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням нової довідки про заробітну плату від 04.08.2022 за №6, виданої підприємством за результатом перевірки обґрунтованості видачі довідки про заробітну плату від 02.04.2019 №1.

Проте, перерахунок пенсії позивача на підставі довідки про заробітну плату Гадяцького ВУЖКГ від 04.08.2022 №6 підлягає здійсненню саме з 17.07.2019, оскільки неможливість відповідача провести перевірку обґрунтованості видачі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії в більш ранній строк, ніж її було проведено, не повинна покладати надмірного тягаря на позивача, адже довідка Гадяцького ВУЖКГ від 04.08.2022 №6 видана належним органом та містить усі необхідні реквізити і відомості, а положення ч. 4 ст. ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на які посилається відповідач не регулюють спірні правовідносини.

Згідно з ст. 3 Закону України від 19.10.2000 №2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (надалі - Закон №2050-III), сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Тобто, необхідною умовою для вирішення таких спірних вимог є встановлення факту нарахування доходу, про що зазначено у ст. 3 Закону №2050-III.

Оскільки нарахування суми пенсії з 19.07.2019 по 31.08.2022 на підставі нової довідки підприємства ще не відбулося, заявлені вимоги позивача щодо виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати задоволенню не підлягають, у зв`язку з їх передчасністю.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закон №2050-III, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З змісту норм Закону №2050-III та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії; 2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата); 3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 5) зростання цін на споживчі товари і тарифи та послуги.

Як вже вище зазначалось, основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст. 2 Закону №2050-III, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Таким чином, за наявності визначених Законом №2050-III умов, присуджена за рішенням суду сума підлягає компенсації у тому ж самому порядку, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.

Тобто, коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. Отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 2 Закону №2050-III, є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням від 30.06.2022 №84 ОСОБА_1 призначена та нарахована пенсія за віком на пільгових умовах, а виплата суми заборгованості з пенсії за період з 17.07.2019 по 31.07.2022 в сумі 64256,77 грн. здійснена 12.08.2022, тобто із затримкою більше одного місяця після призначення пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на отриману позивачем суму недоотриманої пенсії у розмірі 64256,77 грн. має бути нарахована компенсація передбачена Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за період з 01.07.2022 по 12.08.2022.

Оскільки пенсія позивачу призначена та нарахована на підставі висновків викладених у рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2020 по справі №640/11106/20, відтак дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії є протиправними починаючи саме з 01.07.2022 по 12.08.2022 .

Надаючи правову оцінку наявності підстав для відшкодування моральної шкоди у сумі 24309,00 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Тобто, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Поняття доказів визначено ст. 72 КАС України, відповідно до якої доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до положень ст.ст. 73, 74 КАС України, надані сторонами докази мають відповідати вимогам належності та допустимості, тобто, містити інформацію щодо предмета доказування та бути одержаними в порядку, встановленому законом.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений ст. 77 КАС України, відповідно до положень якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Докази суду надають учасники справи.

Таким чином, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, у такому випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків тощо.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного суду викладеною у постанові від 10.09.2020 у справі №460/1060/19.

Отже, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

Необхідною умовою виникнення відповідальності у вигляді обов`язку відшкодувати заподіяну майнову і немайнову шкоду є неправомірність дій або бездіяльність особи, яка заподіяла шкоду, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою, вини особи у заподіянні шкоди.

З урахуванням обставин по даній справі, колегія суддів зазначає, що позивач не довів факту заподіяння йому моральних страждань у тій мірі, з якою пов`язується наявність підстав для відшкодування моральної шкоди у матеріальному виразі.

Так, матеріали справи не містить посилань на конкретні фактичні дані, що свідчили би про завдання ОСОБА_1 моральних страждань внаслідок протиправної бездіяльності/дій/рішень пенсійного органу, а долучені позивачем письмові докази не свідчать про те, що відповідні моральні страждання мали місце та що їх завдано саме відповідачем.

Доводи позивача про те, що внаслідок тривалого захисту своїх прав він зазнав психічного напруження у зв`язку з очікуванням рішення та відчуттям дискримінації під час розгляду його заяв порівняно із іншими громадянами, заяви яких у 2022 році належно вирішувалися, у сукупності із встановленими вище фактичними обставинами справи, не свідчать про заподіяння йому моральних страждань.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 по справі №440/2166/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді Л.В. Мельнікова А.О. Бегунц