Справа № 420/15341/23
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/15341/23

Перша інстанція: суддя Іванов Е.А.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря судового засідання Тутової Л.С.

представника апелянта адвоката Обухова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними, зобов`язання підготувати та подати до територіального пенсійного органу нові довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 з урахуванням надбавки за особливості проходження служби та премій,

В С Т А Н О В И В:

28.06.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо встановлення в підготовлених та направлених до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для перерахунку пенсії позивачу довідці від 15.06.2023 №ЮО112307 про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2021 року, довідці від 15.06.2023 №ЮО112307 про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2022 року та довідці від 15.06.2023 №ЮО112307 про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року, виданих на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 у справі №420/3655/23, розмірів надбавки за особливості проходження служби в розмірі 1% (посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років) та премії в розмірі 10% (посадового окладу);

- зобов`язати Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нові довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача станом на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023 із зазначенням у довідках посадового окладу, окладу за військовим званням, інших щомісячних видів грошового забезпечення у розмірах, визначених в довідках від 15.06.2023 №ЮО112307 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021, від 15.06.2023 №ЮО112307 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022, від 15.06.2023 №ЮО112307 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 відповідно, та з визначенням в нових довідках надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65% (посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років), та премії станом на 01.01.2021 та на 01.01.2022 в розмірі 35% та станом на 01.01.2023 в розмірі 140% (посадового окладу), обчислених з урахуванням розмірів встановлених окладів, для здійснення перерахунку пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є військовим пенсіонером, отримує пенсію на підставі Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ). На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 у справі №№420/3655/23 відповідач виготовив довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 року, 01.01.2022 року та 01.01.2023 року для проведення перерахунку пенсії, але занизив в цих довідках розміри двох видів додаткового грошового забезпечення, що порушує право позивача на належне соціальне забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що в позовній заяві ним було заявлено дві вимоги немайнового характеру (основну та похідну), але в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції не навів жодного правового обґрунтування для відмови у задоволенні основної вимоги (про визнання дій протиправними), що призвело до безпідставної відмови у задоволені позову.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не надав правової оцінки правомірності оскаржуваних дій відповідача, та не навів доводів чому вважає дії відповідача правильними.

Також на думку апелянта до спірних правовідносин суд першої інстанції мав би застосувати правові висновки ВП ВС викладені у постанові від 12.12.2018 у справі №802/2196/17-а, та висновки ВС викладені у постановах від 02.04.2021 у справі №2340/2997/18, від 09.11.2022 у справі №826/14637/18, щодо застосування п. 5 Порядку №45, затверджено Постановою КМУ №45 від 13.02.2008.

Звертає увагу апелянт і на те, що пенсійний орган перерахував йому розмір пенсії на підставі виданих відповідачем, на виконання судового рішення, довідок, але при цьому виходив з розміру надбавки за особливості проходження служби 65%, а не 1%, як зазначив відповідача, та з розміру премії 35%, а не 10%, як зазначив відповідач у довідках.

Вказує апелянт і на недоречність посилання судом першої інстанції на правові висновки ВП ВС викладені у постанові від 13.05.2020 у справі №592/5164/16-а, за якими зміна розміру виду грошового забезпечення, встановленого Міністром оборони України, не є підставою для перерахунку пенсії, проте, як спір між сторонами в цій справі стосується видачі апелянту нових довідок про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2021, на 01.01.2022, на 01.01.2023, що пов`язано зі зміною розміру посадового окладу та окладу за військове звання. При цьому, визначення розмірів щомісячних видів грошового забезпечення, зокрема надбавки за особливості проходження служби та премії, у такому випадку має здійснюватися у відповідності до вимог п. 5 Порядку №45, тобто виходячи з розмірів, що фактично встановлені Міністерством оборони України та виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою у тому державному органі, звідки особа звільнилась на пенсію (в даному випадку у Збройних Силах України).

Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд встановив, що апелянт є особою з інвалідністю другої групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни (а.с. 20), перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон № 2262-ХІІ).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 у справі №420/3655/23, яке набрало законної сили 12.07.2023 (ЄДРСР №110857233), окрім іншого, Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки був зобов`язаний, з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023, із встановленням у довідках посадового окладу і окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023 відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з зазначенням інших щомісячних видів грошового забезпечення в розмірах у відсотках, встановлених для відповідної категорії військовослужбовців за відповідною посадою станом на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023, обчислених з урахуванням розмірів встановлених окладів, для здійснення перерахунку пенсії відповідно з 01.02.2021, з 01.02.2022 та з 01.02.2023.

Предметом спору в цій справі є оскарження дій Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, які полягають в тому, що у довідках, виданих на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 у справі №420/3655/23, Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, зазначив інші щомісячних види грошового забезпечення, а саме надбавки за особливості проходження служби та премії, не у розмірах, встановлених для відповідної категорії військовослужбовців за відповідною посадою станом на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023 (надбавки за особливості проходження служби в розмірі 1% замість 65% станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, та премії в розмірі 10% замість 35% станом на 01.01.2021, 01.01.2022, та в розмірі 140% станом на 01.01.2023).

Проте, як вбачається зі змісту резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 у справі №420/3655/23, судовим рішенням, яке набрало законної сили вже вирішене питання щодо розміру інших щомісячних видів грошового забезпечення, які мають бути зазначені в довідках, як вказано в рішенні, в розмірах у відсотках, встановлених для відповідної категорії військовослужбовців за відповідною посадою станом на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023, обчислених з урахуванням розмірів встановлених окладів.

Отже, спір в цій справі стосується належного виконання Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 у справі №420/3655/23, зокрема в частині зазначення в довідках «інших щомісячних видів грошового забезпечення в розмірах у відсотках, встановлених для відповідної категорії військовослужбовців за відповідною посадою станом на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023, обчислених з урахуванням розмірів встановлених окладів».

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спір, який виник між сторонами в цій справі, є таким, що підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Проте, апеляційний суд зазначає про помилковість таких висновків суду першої інстанції з огляду на таке.

Право особи на доступ до правосуддя гарантоване ст. 55 Основного Закону, положення якого є нормами прямої дії. Відповідно до наведеної статті Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, громадських об`єднань і посадових осіб.

Відповідно до ч. 1 і 3 ст. 124 Основного Закону України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Згідно з ч. 1 та 5 ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом спеціалізації, відповідно до якого з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Тобто для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Згідно з ч. 1 і 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист; захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також у будь-який спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, процедурні гарантії, закріплені в ст. 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань. Кожен має право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками; на це право, що є одним з аспектів права на доступ до суду, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав є неправомірним (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), серія А №18, п. 28 36).

Згідно з ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі №800/301/16).

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту (висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №802/2474/17-а; провадження №11-1081апп18).

Апеляційний суд зазначає, що поняття спору, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, слід тлумачити в контексті ч. 3 ст. 124 Конституції України в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підпадають під юрисдикцію саме адміністративних судів, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду, внаслідок чого позивачу не роз`яснюється питання до якого саме суду йому слід звертатись (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі №800/559/17, від 3 квітня 2018 року у справі №9901/152/18, від 30 травня 2018 року у справі №9901/497/18, від 5 лютого 2019 року у справі №9901/638/18 та від 27 лютого 2019 року у справі №9901/798/18).

Апеляційний суд встановив, що в цій справі, апелянт звернувся до суду з позовом, в якому обрав спосіб захисту, для якого визначено спеціальний порядок, зокрема, звернення судового рішення до примусового виконання (ст. 373 КАС України), встановлення судового контролю (ст. 382 КАС України), подання до суду першої інстанції заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ст. 383 КАС України).

У справі яка переглядається апеляційним судом позивач фактично обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом в іншій справі №420/3566/23 та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Підсумовуючи вище наведене, апеляційний суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі №820/4261/18, від 9 липня 2019 року у справі №826/17587/18, від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17 та від 17 червня 2021 у справі № 640/17491/19.

Отже, при вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, суд першої інстанції мав би постановити ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, а відкривши провадження у справі, при з`ясування всіх фактичних обставин, мав би постановити ухвалу про закриття провадження у справі відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки апеляційний суд встановив, що поданий апелянтом в цій справі позов взагалі не підлягає судовому розгляду, оскаржуване рішення суду першої інстанції має бути скасоване, а провадження у справі закрите, без роз`яснення позивачу питання до якого саме суду йому слід звертатись з позовною заявою.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, оскаржуване рішення скасуванню, із закриттям провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Судові витрати які підлягають розподілу у справі відсутні.

Керуючись ст. 2-12, 19, п. 1 ч. 1 ст. 238, 308, 311, п. 3 ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 319, ст. ст. 321, 322, 325, 327-329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року у справі №420/15341/23 скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними, зобов`язання підготувати та подати до територіального пенсійного органу нові довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 з урахуванням надбавки за особливості проходження служби та премій.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 31.10.2023

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький