Справа № 420/23186/23
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 жовтня 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про відвід головуючого судді Білостоцького О.В. у справі №420/23186/23, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Корабельного відділу Державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Херсонській області, АРК та м.Севастополі, в якому позивач просить суд:

- ??визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №61878113 від 22.04.2020 року, винесену старшим державним виконавцем корабельного ВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Яндра Тетяною Анатоліївною, з примусового виконання вимоги №13260-51, виданої 13.11.2019 року ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та у м. Севастополі, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 26539,26 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №65142978 від 14.04.2021 року, винесену державним виконавцем Корабельного ВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Лейченко Валерією Сергіївною з примусового виконання вимоги №13260-51, виданої 13.11.2019 року ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та у м. Севастополі про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 26539,26 грн.

Ухвалою суду від 23.10.2023 року ОСОБА_1 було продовжено строк на усунення недоліків адміністративного суду та встановлено 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

27.10.2023 року від представника позивача до суду надійшла заява про відвід головуючого судді Білостоцького О.В. у справі №420/23186/23. У вказаній заяві представник позивача стверджує про виникнення у неї сумнівів щодо упередженості та об`єктивності головуючого судді, оскільки розгляд справи виходить за межі розумних строків та свідчить, на її думку, про перешкоджання позивачу у доступі до правосуддя.

Так представник позивача посилається на ухвалу суду від 09.10.2023 року, де позивачу було продовжено строк на усунення недоліків адміністративного позову та зазначено про необхідність надання заяви про поновлення строку звернення до суду, а також належних доказів поважності причин пропуску позивачем такого строку, оскільки ним не було зазначено в адміністративному позову чіткої дати, коли саме позивач дізнався про порушення своїх прав та законних інтересів. Пізніше, на виконання вимог ухвали суду від 09.10.2023 року представник позивача надіслала до суду заяву про поновлення строку звернення із доказами, які, на її думку, підтверджують дату, коли саме позивач дізнався про порушення своїх прав, а тому, за її твердженням, вона виконала вимоги вищезазначеної ухвали суду. Водночас, ухвалою суду від 23.10.2023 року позивачу було повторно продовжено строк на усунення недоліків адміністративного позову та зазначено про необхідність надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із чітким визначенням дати, коли саме позивач дізнався про порушення своїх прав та законних інтересів, та доказів на підтвердження цих обставин. На думку представника позивача, вимоги в ухвалі суду від 23.10.2023 року є необґрунтованими та такими, що спростовується достатньої кількістю раніше наданих доказів разом із адміністративним позовом до суду.

Додатково представник позивача посилається на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 року по справі №420/23185/23, яким, на її думку, не встановлено факту порушення позивачем строку звернення до суду щодо оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження №66482982 від 13.08.2021 року.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно положень частини 4 ст. 40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з статтями 126, 129 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Це положення узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.1 ст. 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 37 КАС України суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

Згідно з ч. 3 ст. 39 КАС України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження по справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

При цьому суд зауважує, що не можуть бути підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Відповідно до ч. 4 ст. 39 КАС України встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

При цьому безумовними підставами для відводу судді є наступні підстави: 1) якщо суддя брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо суддя є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 3) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу; 4) підстави, встановлені статтею 37 КАС України.

Наявність вищевказаних обставин достатньо для того, щоб суддя був відведений. При цьому про наявність зазначених обставин представником позивача в заяві про відвід головуючого судді у справі №420/23186/23 не зазначено та судом не встановлено.

До оціночних підстав належать такі підстави: 1) якщо суддя прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 2) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому підстава щодо прямої чи опосередкованої заінтересованості судді в результаті розгляду справи, дозволяє особам, які беруть участь у справі, у разі наявності у них доказів можливої заінтересованості судді у вирішенні справи, заявляти відвід судді.

Тобто, в даному випадку особа, яка заявляє відвід судді із вказаної підстави, повинна навести конкретні факти такої заінтересованості судді та підтвердити їх відповідними доказами, що дають підстави для застосування даної норми.

При цьому, представник позивача в заяві не зазначає про наявність обставин, що можуть свідчити про зацікавленість головуючого судді у вирішенні справи №420/23186/23 на користь когось з її учасників, а зазначає лише про обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді по відношенню до позивача.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатись особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є обов`язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії»).

Для відведення судді, в разі наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності, необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді.

Так, у заяві про відвід представник позивача посилається на те, що ухвалою суду від 12.09.2023 року було залишено без руху позовну заяву позивача та встановлено 10-денний строк на усунення недоліків адміністративного позову, із зазначенням необхідності надання до суду належним чином оформленого адміністративного позову, із вірним визначенням всіх учасників справи.

На думку представника позивача, недоліки адміністративного позову були усунуті, оскільки представником на виконання ухвали суду від 12.09.2023 року був направлений уточнений адміністративний позов.

Водночас, ухвалою суду від 09.10.2023 року позивачу було продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви, оскільки суд виявив факт пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом, зазначивши про необхідність надання до суду заяви про поновлення строку звернення із позовною заявою, а також належних доказів поважності причин пропуску позивачем цього строку.

За твердженням представника позивача, вона виконала вимоги суду та надіслала на виконання ухвали від 09.10.2023 року заяву про поновлення строку звернення із адміністративним позовом до суду, в якій зазначила, що про існування іншого виконавчого провадження, а саме - №66482982, позивачу стало відомо після блокування відповідачем його розрахункових рахунків. Водночас, чіткої дати цього блокування представник позивача у заяві не зазначила.

З огляду на вказане, ухвалою суду від 23.10.2023 року позивачу було повторно продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви, та зазначено про необхідність надання заяви про поновлення строку звернення до суду із чітким визначенням дати, коли саме позивач дізнався про порушення своїх прав та законних інтересів, доказів на підтвердження цих обставин та, відповідно, заяви про поновлення позивачу строку звернення до суду з моменту, коли позивач дізнався про порушення власних прав та інтересів.

Суд зазначає, що приписами частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

При цьому вирішення питання за наслідками пропущення строків звернення до адміністративного суду за положеннями ст. 123 КАС України може вирішуватися судом неодноразово під час розгляду справи (як до відкриття провадження, так і після).

При цьому перебіг строку звернення до суду починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач в заявах про поновлення строку звернення до суду зазначала про поважність причин пропуску такого строку через те, що позивачу стало відомо про існування іншого виконавчого провадження, а саме - №66482982, після блокування відповідачем його розрахункових рахунків. Водночас, чіткої дати цієї події представник позивача у заяві не зазначила.

Із зазначених підстав позивачу було запропоновано зазначити обставини щодо такої дати шляхом подання відповідної заяви.

27.10.2023 року разом із заявою про відвід головуючого судді по справі №420/23186/23, представником позивача на виконання ухвали суду від 23.10.2023 року було надіслано заяву у справі №420/23186/23, де вже чітко було зазначено дату, коли позивач дізнався про порушення своїх прав та законних інтересів для відліку строку звернення ним до суду.

При цьому суд зауважує, що посилання представника позивача на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 року по справі №420/23185/23, яким не встановлено факту порушення позивачем строку звернення до суду із предметом позову щодо оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження №66482982 від 13.08.2021 року, не є підставою для відводу судді у справі №420/23186/23.

Частина 4 ст. 36 КАС України визначає, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того суд зазначає, що відповідно до статті 317 КАС України порушення суддею порядку ведення судового процесу може бути перевірено судом апеляційної інстанції, що, у свою чергу, може бути підставою для скасування судового рішення повністю або частково.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що підстави, на які посилається представник позивача у заяві про відвід головуючого судді, фактично зводяться лише до її припущень та незгодою з порядком розгляду питання відкриття провадження у справі, а тому не є такими, що можуть викликати сумнів у неупередженості головуючого у даній справі.

Інших доводів або доказів, які б свідчили про наявність передбачених статтею 36 КАС України підстав для відводу судді Білостоцького О.В. позивачем суду не зазначено, а судом на підставі вивчення матеріалів адміністративного позову та поданої заяви не встановлено.

Верховний Суд України у постанові від 31.05.2017 року у справі №21-3473а16 сформулював правову позицію, згідно якої до вирішення суддею заяви про відвід цей суддя не може вчиняти будь-яких інших процесуальних дій, пов`язаних із подальшим рухом справи.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також зважаючи, що суд дійшов висновку щодо необґрунтованості надісланої представником позивача заяви, суд вважає за необхідне справу №420/23186/23, відповідно до положень ч. 4 ст. 40 КАС України передати до Відділу з надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи Одеського окружного адміністративного суду.

Частиною 2 ст. 241 КАС України визначено, що всі процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, а також клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Керуючись ст.ст. 5-11, 31, 36, 39, 40, 241, 243, 248, 256, 293, 294, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Передати справу №420/23186/23 до відділу з надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи Одеського окружного адміністративного суду для виконання вимог ч. 4 ст. 40 КАС України.

Ухвала набуває законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 КАС України.

Відповідно до положень ст.ст. 293, 294 КАС України ухвала за наслідками розгляду питання про відвід (самовідвід) окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя Білостоцький О.В.