Справа № 629/5726/23
Суддя: ТКАЧЕНКО О. А.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №629/5726/23
Провадження№2-а/629/23/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді Ткаченко О.А., за участю секретаря Торенко Ю.П., розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7752310 від 17.09.2023 за ч.1 ст.122 КУпАП та стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн. Свої вимоги мотивує тим, що інспектором Лозівського РВП ГУНП в Харківській області Савостьяновим А.Г. неправомірно винесено відносно нього постанову про адміністративне правопорушення від 17.09.2023 серії ЕАТ №7752310 за ч.1 ст.122 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. В оскаржуваній постанові зазначено, що він начебто «здійснив зупинку Т3 на пішохідному переході, чим порушив п.15.9.Г ПДР». При цьому, в постанові інспектором зроблено висновок, що зазначеними діями він нібито вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, яке передбачає накладення штрафу в розмірі 340 грн. Із вказаними звинуваченнями він не згоден. Вважає, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення - у даному ж випадку він не припиняв руху, а здійснював маневр об`їзду перешкоди (зустрічного автомобіля) для надання йому можливості проїзду (переваги в русі); він не вимикав двигун, не виходив з автомобіля і був за кермом; тобто він не здійснював жодних зупинок чи стоянок, а тому він не може нести відповідальність за порушення правил зупинки; відсутні та не зазначені у постанові жодні фото чи відео, чи будь-які інші докази ймовірного правопорушення; постанова винесена без проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення; фактично відбулося звичайне повідомлення його про складену без проведення розгляду. 17.09.2023 він дійсно здійснював рух в м.Лозова на автодорозі по вул.Соборна. По обидва боки дороги були припарковані автомобілі, що унеможливило рух в два боки. Тому автомобілі з обох смуг руху були вимушені їхати по черзі. Навпроти нього їхали інші автомобілі і щоб їх пропустити потрібно було дати максимально праворуч у вільному від автомобілів місці, щоб дати можливість їм проїхати, тобто надати перевагу їм в русі. Тому, шукаючи вільне місце для надання переваги в русі зустрічному автомобілю, він повернув максимально праворуч і увімкнувши аварійну світлову сигналізацію, надав можливість зустрічним автомобілям проїхати повз нього. Надавши можливість зустрічним автомобілям проїхати, він увімкнув передачу та почав їхати далі. Весь цей час двигун автомобіля був заведений, автомобіль перебував у стані руху, він як водій перебував у автомобілі. Тобто жодної зупинки чи стоянки він не здійснював, лише «притиснувся» максимально праворуч для надання переваги в русі зустрічним автомобілям. Під час цього процесу, до нього підійшов працівник поліції, який показав рукою, щоб він відкрив вікно. Коли він відкрив вікно він дав вказівку вимкнути двигун і пред`явити документи. Далі інспектор звинуватив його у зупинці на пішохідному переході. Він звісно заперечив, розповів все як було. Зокрема зазначив, що він не здійснював жодних зупинок чи стоянок, що він виконував маневр об`їзду зустрічного автомобіля, щоб дати йому можливість проїхати (надати перевагу в русі) і далі продовжив рух. Весь цей час автомобіль перебував у стані руху. Далі інспектор почав вводити у свій планшет якусь інформацію. Через деякий час інспектор повідомив, що відносно нього складено постанову. Його аргументи щодо відсутності жодного правопорушення з його боку та про безпідставність притягнення до відповідальності інспектор до уваги не взяв та виніс протиправне рішення про накладення на нього стягнення без наявності складу адміністративного правопорушення. На місці зупинки інспектор не повідомляв його про розгляд адміністративної справи, не сповіщав про дату, час розгляду, про особу, яка буде розглядати, не ознайомлював його з правами, тощо. На місці зупинки відбулося лише повідомлення його про складену без належного розгляду справи постанову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні на задоволенні адміністративного позову наполягав з викладених у позові підстав, зазначив, що у зазначеному у позові випадку він не припиняв рух, а здійснював маневр об`їзду перешкоди і надання можливості зустрічним автомобілям проїхати, тобто для надання переваги у русі іншим автомобілям. Він не вимикав двигун і був за кермом. Тобто автомобіль перебував постійно, безперервно у стані руху. При цьому, відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП може нести особа, яка здійснила зупинку або стоянку у забороненому місці. Тобто він не здійснював жодних зупинок чи стоянок, а надавав лише перевагу в русі зустрічним автомобілям. А тому він не можу нести відповідальність згідно з ч.1 ст.122 КУпАП за порушення правил зупинки. Таким чином, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, і, як наслідок, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена протиправно.

Відповідач ГУНП в Харківській області про час та день розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, представник надав заяву, щодо розгляду справи за його відсутності.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі представника відповідача, який не з`явилися, що не суперечить вимогам ст.205 КАС України.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 17.09.2023 інспектором ВРПП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області Савостьяновим А.Г. відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕАТ №7752310 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Як вбачається з постанови, 17.09.2023 о 09-18 год. по вул.Соборна, м.Лозова, Харківської області ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу на пішохідному переході, чим порушив п.15.9.«г» Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУПАП.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.3,11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно ст.222 КУпАП, саме до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП.

Згідно ч.2 цієї статті, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року №3353-XII «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно правової позиції Касаційного адміністративного суду, викладеній у Постанові від 06.02.2019 року по справі №489/2363/16-а, відповідно до статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, про порушення правил дорожнього руху, частини першої, другої і третьої статті 122. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог частини третьої статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Аналіз положень частин першої третьої статті 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється: на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті; у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Частина друга статті 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень, у разі вчинення адмінправопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно на ці правовідносини поширюється положення частини четвертої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року №1395 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Нацполіції, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адмінправопорушення.

Таким чином, відповідно до статті 258 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, здійснюється саме безпосередньо на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу, а патрульні поліцейські мають право скласти постанову про накладення адміністративного стягнення про адмінправопорушення за статтею 122 КУпАП на місці зупинки водія.

Позивач у своєму позові вказав, що 17.09.2023 він здійснював рух в м.Лозова по вул.Соборна, на дорозі з обох боків були припарковані автомобілі, тому автомобілі з обох смуг руху були вимушені їхати по черзі. Щоб їх пропустити він, шукаючи вільне місце для надання переваги в русі зустрічному автомобілю, повернув максимально праворуч і увімкнувши аварійну світлову сигналізацію, надав можливість зустрічним автомобілям проїхати повз нього після чого увімкнув передачу та почав їхати далі і він як водій перебував у автомобілі, жодної зупинки чи стоянки він не здійснював.

Перевіривши версію позивача, суд приходить до висновку, що переконливих доводів, які б спростували висновок інспектора поліції про наявність в діях позивача адміністративного правопорушення і були підставами для скасування постанови, не встановлено виходячи наступного.

Згідно п.9.9. ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: a) у разі вимушеної зупинки на дорозі; б) у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар; в) на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами; г) на механічному транспортному засобі, що буксирується; ґ) на механічному транспортному засобі, позначеному розпізнавальним знаком «Діти», що перевозить організовану групу дітей, під час їх посадки чи висадки; д) на всіх механічних транспортних засобах колони під час їх зупинки на дорозі; е) у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (ДТП).

Тобто дії позивача ОСОБА_1 щодо увімкнення аварійної світлової сигналізації у даному випадку, суперечать вимогам вищевказаного пункту ПДР України.

Відповідно до вимог підпункту «г» пункту 15.9 ПДР України, зупинка забороняється: на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Як вбачається з відтвореного в ході судового розгляду відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського, останні підійшли до автомобіля Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_1 обладнаного знаком «Таксі», який здійснив зупинку транспортного засобу біля Центрального ринку м.Лозова на пішохідному переході поряд з перехрестям доріг ввімкнувши аварійну світлову сигналізацію, при цьому водій за кермом транспортного засобу не перебував, на питання поліцейського чому він зупинився на пішохідному переході, водій почав вести себе зухвало, висувати різні версії події та звертати увагу поліцейських, що не він один порушує ПДР, вимагати від поліцейських щоб вони займались своєю роботою по притягненню до відповідальності інших осіб, документів, що посвідчують їх особу, номери нагрудних знаків, при цьому також здійснював відеофіксацію того, що відбувалося на мобільний телефон. Постанову після її складання працівники поліції намагалися підписати і вручити ОСОБА_1 , однак останній від підпису у постанові та її отримання відмовився.

За ст.9 Конституції України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто у такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок,

Суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, притягнення до адміністративної відповідальності є пред`явленням «кримінального обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Постановою Верховного Суду від 01.11.2022 у справі № 344/2995/15-к, суд зазначив, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Суд враховуючи аналогію права, застосовує правову позицію викладену в постанові ВС від 11.08.2022 у справі №446/838/21 (провадження №51-1308км22), згідно якої, оцінка сукупності доказів у кримінальному провадженні повинна надаватися з урахуванням достатності та взаємозв`язку всіх доказів. У разі неузгодженості між показаннями судам необхідно досліджувати ті докази, на яких безпосередньо зафіксована подія злочину (зокрема, на нагрудній камері працівників поліції), щоб підтвердити чи спростувати певні обставини вчинення кримінального правопорушення, які повідомляються учасниками кримінального провадження та які є достовірним джерелом доказів, що не ґрунтується на суб`єктивному сприйнятті особою певних обставин.

Тому твердження ОСОБА_1 , що він не порушував ПДР, зупинився на пішохідному переході з метою надання переваги в русі іншим транспортним засобам, що останній був позбавлений прав, передбачених ст.268 КУпАП та, що постанова винесена без проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення, винесена неправомірно, не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході судового розгляду, не відповідають фактичним обставинам справи, спростовуються відтвореними в судовому засіданні відеозаписами з боді-камери поліцейських з місця події, які з врахуванням вищезазначеної позиції ВС є достовірним джерелом доказів, що не ґрунтується на суб`єктивному сприйнятті особою певних обставин, а тому до цих тверджень позивача суд ставиться критично і не бере їх до уваги.

Зазначені докази по справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують, що ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, зупинив транспортний засіб на пішохідному переході, що дозволяє суду дійти висновку про наявність інкримінованого адміністративного правопорушення та правомірності накладеного поліцейським стягнення.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно із статтею 251 КУПАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із положенням ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Крім цього, стаття 19 Кодексу адміністративного судочинства передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов висновку про те, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2,5,10,19,77,241,243-246,286 КАС України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ГУНП в Харківській області, адреса: м.Харків, вул.Жон Мироносиць,5.

Суддя Олександр ТКАЧЕНКО