Справа № 460/16522/21
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/16522/21 пров. № А/857/11503/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Гінди О. М., Ніколіна В. В.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі №460/16522/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,-

суддя в 1-й інстанції Зозуля Д. П.,

час ухвалення рішення 22.05.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 25.05.2023 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача- Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, в якому просив стягнути на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за період з 05 липня 2021 року по 03 липня 2021 року на загальну суму 104651,60 грн (857,80 грн. х 122 дні).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто зі Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за період з 06 липня 2021 року по 02 листопада 2021 року на загальну суму 102936 (сто дві тисячі дев`ятсот тридцять шість) грн 00 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що спеціалізованою прокуратурою регіону 27 липня 2021 року було видано наказ №486к, пунктом 2 якого поновлено ОСОБА_1 з 14 серпня 2020 року в органах прокуратури та на посаді прокурора Військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України. Зазначає, що хоча позивача і було поновлено на відмінну, ніж та, що вказана у рішенні суду, однак останньому було відновлено його право на працю, отримання належного грошового забезпечення та використання всіх соціальних гарантій, передбачених для працівників органів прокуратури. Крім того, його поновлено на посаду, з якої його звільнено. Звертає увагу, що прокуратура була позбавлена будь-якої можливості поновити позивача на посаді прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері з 14 серпня 2020 року (як зазначено у рішенні суду), оскільки станом на вказану дату такого органу прокуратури не існувало. Спеціалізовані прокуратури у військовій та оборонній сфері (на правах окружних) розпочали свою роботу лише з 15 березня 2021 року, а у рішенні суду вказано було з 14 серпня 2020 року. Крім того, таке поновлення (по суті призначення) без проходження атестації суперечило б вимогам Закону України №113-ІХ. З врахуванням наведеного вище, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що апелянт під час розгляду справи судом першої інстанції правильність проведеного ним розрахунку не заперечував, період затримки виконання рішення від 05 липня 2021 року не оскаржував. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник відповідача (апелянта) Гончар Б. С. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Додатково зазначив, що відповідач вчиняв усі дії щодо виконання рішення суду: видав наказ про поновлення на посаді, з якої його звільнено, як це вимагає норма закону, виплатив усі кошти за час вимушеного прогулу. Крім того, просив врахувати ту обставину, що Верховний Суд скасував судові рішення про поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку, і в силу закону вони не можуть стягнути з позивача вказані кошти. Просив при прийнятті судового рішення врахувати усі вказані обставини та скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні в режимі відеоконференції у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення - скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у справі №460/6002/20 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Визнано протиправним та скасовано наказ військового прокурора Західного регіону України від 07 серпня 2020 року №515к в частині звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України та з органів прокуратури. Поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури та на посаді прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері з 14 серпня 2020 року. Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 серпня 2020 року по 05 липня 2021 року включно у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року та з урахуванням рішень Рівненського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року у справі №460/7603/20 та від 10 грудня 2020 року у справі №460/4351/20. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення суду в частині поновлення на посаді та присудження виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання.

07 липня 2021 року Рівненським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи про негайне виконання рішення суду у справі №460/6002/20 про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць.

29 липня 2021 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту держаної виконавчої служби Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження за №66312231 з виконання виконавчих листів, виданих Рівненським окружним адміністративним судом 07 липня 2021 року у справі №460/6002/20.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання судового рішення Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону видано наказ від 27 липня 2021 року №486к, пунктом 2 якого ОСОБА_1 поновлено з 14 серпня 2020 року в органах прокуратури та на посаді прокурора Військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України, а пунктом 3 наказано виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць. Підстава: рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у справі №460/6002/20.

18 серпня 2021 року Рівненським окружним адміністративним судом за заявою позивача в порядку статті 383 КАС України постановлено окрему ухвалу у справі №460/6002/20 про виявлені порушення закону суб`єкта владних повноважень Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону. Визнано протиправним пункт 2 наказу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону від 27 липня 2021 року №486к в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли встановленому судом порушенню закону, зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону поновити ОСОБА_1 на посаді відповідно до рішення суду від 05 липня 2021 року у справі №460/6002/20.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року в справі № 460/6002/20 в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та прийнято в цій частині постанову, якою адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Військову прокуратуру Західного регіону України поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури та на посаді прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України. Стягнуто з Військової прокуратури Західного регіону на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 278785,00 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у справі № 460/6002/20 залишено без змін.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі №460/6002/20 окрему ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яка подана в порядку статті 383 КАС України, відмовлено.

Відповідно до довідки Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про середньоденне та середньомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 за червень липень 2020 року №116 від 08 травня 2023 року, середньоденне грошове забезпечення позивача складає 857,80 грн.

06 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення його на посаді прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за період з 05 липня 2021 року по 03 листопада 2021 року, тобто за період від дати ухвалення рішення суду першої інстанції у справі № 460/6002/20, в частині, що була звернута до негайного виконання, до дати скасування такого судового рішення в цій частині судом апеляційної інстанції.

Матеріалами справи стверджується, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року у справі №460/16522/21, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення відмовлено повністю.

Разом з тим, постановою Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі №460/16522/21 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції Рівненського окружного адміністративного суду.

Скасовуючи рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 травня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року та повертаючи справу на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 15 лютого 2023 року зазначив, зокрема, що у випадку затримки виконання рішення про поновлення на роботі факт подальшого скасування цього рішення в апеляційному порядку не позбавляє особу права на отримання середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення та, відповідно, не звільняє роботодавця від обов`язку здійснити таку виплату. Суди першої й апеляційної інстанцій не встановили період затримки виконання рішення про поновлення позивача на роботі; не перевірили та не дослідили питання правильності здійсненого позивачем розрахунку середнього заробітку; не провели розрахунок належної до стягнення суми.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду про поновлення позивача на посаді прийнято 05 липня 2021 року, наказ на виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді зазначеній у цьому рішенні видано не було. Крім того, вказане рішення суду в частині поновлення позивача на службі, скасовано постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року, тому враховуючи правовий висновок Верховного Суду сформований у постанові від 15 лютого 2023 року у цій справі відповідач допустив затримку виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року за період з 06 липня 2021 року по 02 листопада 2021 року (120 днів). Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 06 липня 2021 року по 02 листопада 2021 року складає 102936 грн (120 календарних днів * 857,80 грн).

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За змістом ч.2 ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до пп.2, 3 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються постанови суду присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно з ч.2 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

За приписами положень ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ч.8 ст.235 КЗпП України передбачає, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняття органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За змістом ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Ч.1 ст.27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР визначено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок КМУ № 100).

Відповідно до п.5 Порядку КМУ № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з п.8 Порядку КМУ №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

За змістом п.10 Порядку КМУ №100 обчислення середньої заробітної плати у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. Коефіцієнт підвищення визначається шляхом ділення тарифної ставки (посадового окладу), встановленого працівнику після підвищення, на тарифну ставку (посадовий оклад), що була встановлена до підвищення.

Відповідно до абз.5 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Колегія суддів зазначає, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст.236 КЗпП України потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у справі №460/6002/20 задоволено частково позов ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Визнано протиправним та скасовано наказ військового прокурора Західного регіону України від 07 серпня 2020 року №515к в частині звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України та з органів прокуратури. Поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури та на посаді прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері з 14 серпня 2020 року. Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 серпня 2020 року по 05 липня 2021 року включно у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року та з урахуванням рішень Рівненського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року у справі №460/7603/20 та від 10 грудня 2020 року у справі №460/4351/20. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення суду в частині поновлення на посаді та присудження виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання.

Прийняття вищезазначеного судового рішення зобов`язує відповідача поновити позивача на вказаній посаді, який мав бути здійснений шляхом видання відповідачем відповідного наказу негайно після його проголошення.

Тобто, негайне виконання рішення у даному випадку дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі після оголошення рішення суду (підписання суддею) якомога скоріше, з урахуванням місця, часу та обставин у кожній справі, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. Крім того, негайним виконанням у вказаній категорії спорів забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Матеріалами справи стверджується, що 27 липня 2021 року Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону видано наказ №486к від 27 липня 2021 року, пунктом 2 якого ОСОБА_1 поновлено з 14 серпня 2020 року в органах прокуратури та на посаді прокурора Військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України, а пунктом 3 наказано виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць. Підстава: рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у справі №460/6002/20 (том 1, а.с. 145).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у липні 2021 року нараховано та виплачено наступні види оплат: заробітну плату в сумі 3685,05 грн; середній заробіток за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць у сумі 26162,86 грн. Всього нараховано за липень 2021 року 29847,91 грн, що підтверджується довідкою №28 від 27 січня 2022 року (том 1, а.с.152).

Крім того, з долучених відповідачем платіжних доручень №929 від 29 липня 2021 року та меморіального ордеру від 08 лютого 2022 року вбачається, що позивачу виплачено, зокрема, середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 278785 грн згідно з рішенням суду.

Цього факту сторони не заперечують.

Постановами Восьмого апеляційного адміністративного суду в справі № 460/6002/20 від 03 листопада 2021 року рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року в частині, зокрема, поновлення ОСОБА_1 на посаді, а також окрема ухвала Рівненського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року, постановлена в порядку статті 383 КАС України, були скасовані, та поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури та на посаді прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України.

Матеріалами справи також стверджується, що відповідачем було проведено службове розслідування за фактом довготривалої відсутності на робочому місці прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України Барілова Д. В., згідно з яким прийнято рішення, а саме: рекомендовано керівнику Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону вирішити питання про скерування стосовно ОСОБА_1 дисциплінарної скарги після прийняття судом кінцевого рішення по справі №460/6002/20 (том 1 а.с.74-83).

Також, як вбачається з матеріалів справи, постановою Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року у справі №460/6002/20 касаційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону задоволено. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі №460/6002/20 скасовано. Ухвалено по справі №460/6002/20 нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про поновлення на посаді відмовлено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що інститут звернення рішення суду до негайного виконання покликаний забезпечувати швидкий і реальний захист прав працівника.

Разом з тим, на думку колегії суддів, необхідно встановити чи мала місце затримка виконання такого рішення та, відповідно, усі її подальші наслідки.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що позивача рішенням суду від 05 липня 2021 року було поновлено в органах прокуратури та на посаді прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, відповідачем на виконання вимог ст.235 КЗпП України прийнято наказ 27 липня 2021 року №486к про поновлення ОСОБА_1 в органах прокуратури та на посаді прокурора Військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу; результатами службового розслідування від 20 січня 2022 року рекомендовано керівнику Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону вирішити питання про скерування стосовно ОСОБА_1 дисциплінарної скарги після прийняття судом кінцевого рішення по справі №460/6002/20; виконавче провадження на виконання вказаного судового рішення відкрито 29 липня 2021 року; рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року в частині, зокрема, поновлення ОСОБА_1 на посаді, а також окрема ухвала Рівненського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року, постановлена в порядку статті 383 КАС України скасовані постановами Восьмого апеляційного адміністративного суду в справі №460/6002/20 від 03 листопада 2021 року та поновлено в органах прокуратури та на посаді прокурора Військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України; разом з тим, постановою Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року у справі №460/6002/20 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі №460/6002/20 скасовано та відмовлено у задововенні позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу; при цьому відповідачем у липні 2021 року виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу та заробітну плату за 4 робочі дні, і такі за вказаних обставин у силу вимог закону відповідач повернути не має підстав, тому оцінюючи усе наведене вище у їх сукупності, а також правові норми, які регулюють означені правовідносини, враховуючи принцип розумності і справедливості, сатисфакції виплати вказаних сум, які фактично виплаті не підлягають, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст.236 КЗпП України.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, тому дійшов помилкового висновку про підставність для задоволення позову.

Враховуючи усе наведене вище, колегія суддів вважає підставними та обґрунтованими доводи апеляційної скарги, такі знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст.195, 242, 243, 250, 295, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі №460/16522/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за несвоєчасне виконання рішення суду відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 30 жовтня 2023 року.