Справа № 420/19981/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, рішення та бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якій позивач просить визнати дії та рішення відповідача №07 від 25.01.2023 року стосовно відмови у призначенні пенсії позивачу, та бездіяльність відповідача, щодо не призначення пенсії позивача - протиправними, скасувати їх та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 26.08.2020 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії) та здійснювати виплату пенсії на вказаний ним банківський рахунок, з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є громадянином України, в листопаді 1993 року виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. Позивач досяг 82 років і має орієнтовний страховий стаж у 37 років, а відтак набув усіх необхідних умов для призначення пенсії за віком, встановлених ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Під час звернення про призначення пенсії за віком представником позивача дотримано вимоги Порядку №22-1 та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі в частині підтвердження страхового стажу, проте відповідач, ігноруючи подані матеріали, своїм рішенням у призначенні заявленої пенсії протиправно відмовив. Позивачем вказана відмова була оскаржена до суду. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2023 року по справі №420/3482/22 рішення визнано протиправним та скасовано рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком та зобов`язано повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком. Однак відповідач рішенням №07 від 25.01.2023 року знову відмовив позивачу в призначені пенсії за віком, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 09.08.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час для усунення недоліків шляхом надання до суду: оригіналу платіжного документу про сплату судового збору; належним чином завірені копії документів доданих до позову.

До Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла зава про усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 09.08.2023 року.

Ухвалою від 31.08.2023 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/19981/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

13.09.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшли матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .

19.09.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2023 року по справі № 420/3482/22 було зобов`язано Головне управління повторно розглянути заяву позивача від 02.06.2020 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058 з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні. На виконання зазначеного судового рішення, Головним управлінням була розглянута заява позивача про призначення пенсії та рішенням № 07 від 25.01.2023 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Так, відповідно ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. Розглянувши подані позивачем документи, Головним управлінням було встановлено, що загальний страховий стаж позивача становить 7 років 13 днів. При цьому, до страхового стажу позивача не були зараховані наступні періоди: 1) періоди згідно трудової книжки позивача від 15.08.1956, оскільки відповідно до п. 2.13 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22- 1 від 25.11.2005 документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах, в той час як позивачем було надано лише копію трудової книжки; 2) з 08.09.1971 по 02.03.1973 на посаді помічника складачів поїздів станції Одеса - Західна, оскільки згідно архівної довідки від 06.10.2020 № 392-Р/8, яка видана Архівом № 1 Одеського регіону Одеської об`єднаної дирекції залізничних перевезень ім`я заявника не відповідає паспортним даним позивача. Отже, Головне управління правомірно не зарахувало до страхового стажу позивача окремі періоди, а відтак за відсутності необхідного страхового стажу у розмірі 15 років правомірно відмовило у призначенні пенсії. Відповідач вважає, що відсутні підстави для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії, оскільки таке рішення прийняте на підставі положень чинного законодавства та наявних у матеріалах пенсійної справи документів.

19.09.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду представником позивача подано відзив на позовну, в якому зазначено, що заперечення відповідача викладені в його відзиві на позовну заяву жодним чином не спростовують доводів позову, та вказано, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданим 06.09.2019 року, органом 2ISR. Адреса проживання позивача: АДРЕСА_1 .

02.06.2020 року ОСОБА_1 , заповнив заяву про призначення/перерахунок пенсії до уповноваженого Управління Пенсійного фонду України, в якій він просив призначити йому пенсію за віком.

Представник позивача за дорученням Меламед В. звернувся в інтересах ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України із заявою про призначення останньому пенсії.

Пенсійним фондом України направлено звернення та копії документів, доданих до звернення, заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії уповноваженому управлінню, яким є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, для розгляду по суті.

На вказану заяву, що надійшла Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області 26.08.2020 року, у листі від 19.11.2020 року №1500-1503-8/91627 повідомлено представника позивача ОСОБА_2 про додання до заяви довіреності, на якій міститься апостиль з перекладом, однак в матеріалах, доданих до звернення, відсутній переклад печаток, відбитки яких містяться на довіреності та апостилі, що є підставою для відмови у прийнятті до виконання поданих документів.

Не погоджуючись із відмовою Управління в розгляді питання про призначення заявленої пенсії, позивач через свого представника оскаржив такі дії органу пенсійного фонду в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 по справі №420/9000/21 визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії, викладену в листі від 19.11.2020 року №1500-1503-8/91627.

Суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути по суті заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

На виконання вказаного судового рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянуло по суті заяву та прийняло рішення від 29.10.2021 року №07, яким відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Не погоджуючись із рішенням відповідача, позивач через свого представника оскаржив рішення від 29.10.2021 року №07 в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2022 року по справі №420/3482/22 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2023 року по справі №420/3482/22 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2022 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.10.2021 року №07 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.08.2020 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду у цій справі.

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2023 року по справі №420/3482/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 02.06.2020 року, яка надійшла на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області28.06.2020 року, та надані документи: довiренiсть вiд 02.06.2020 року; копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон, копію ідентифікаційного коду, копію трудової книжки від 15.08.1956 року, довідку про стаж: від 31.08.2020 року № 10-08-99, від 04.09.2020 року № 1567/84-06, від 06.10.2020 року № 392-р/8, довідки про заробітну плату від 20.08.2020 № 189, від 07.09.2020 року, № 50, вiд 06.10.2020 року № 393. та прийняло рішення від 25.01.2023 року №07, яким відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Як на підставу для залишення вимог заявника без задоволення Управління послалось на те, що відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право особи на призначення пенсії мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно із п. 2.23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2005 року №22-1 документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Таким чином, не підлягають врахуванню періоди роботи згідно наданої копії трудової книжки від 15.08.1956 року.

Не підлягають врахуванню до страхового стажу періоди роботи з 08.09.1971 по 02.03.1973 на посаді помічника складачів поїздів станції Одеса-Західна в Одеському відділенні Одесько-Кишинівської залізниці згідно архівної довідки від 06.10.2020 року №392-Р/8, виданої Архівом №1 Одеського регіону Одеської об`єднаної дирекції залізничних перевезень, оскільки видана на ім`я, яке не відповідає даним заявника у паспорті громадянина України для виїзду за кордон.

Для вирішення питання щодо призначення пенсії за віком, Управління рекомендувало заявнику звернутись до відділу обслуговування громадян особисто або через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID для вирішення питання щодо призначення пенсії за віком із наданням оригіналів паспорту громадянина України для виїзду за кордон, ідентифікаційного коду, трудової книжки та інших документів про стаж.

Не погоджуючись із рішенням відповідача, посилаючись на його неправомірність та необґрунтованість, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Порядок нарахування та виплати пенсії регламентовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За правилами ст. 8 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За правилами ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до п. 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2005 року №22-1 (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача за призначенням пенсії), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління за місцем проживання (реєстрації).

Згідно із п. 1.6 Порядку від 25.11.2005 року №22-1 (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача за призначенням пенсії) звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

За правилами п. 1.7 Порядку від 25.11.2005 року №22-1 (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача за призначенням пенсії) днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У п. 2.9 Порядку від 25.11.2005 року №22-1 (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача за призначенням пенсії) передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Пунктом 2.23 Порядку від 25.11.2005 року №22-1 (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача за призначенням пенсії) визначено, що документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених правових норм показав, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, у тому числі про стаж, вік та заробітну плату, які подаються до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку тільки в оригіналі.

Особа, яка проживає за кордоном, має право на призначення пенсії, проте реалізація такого права повинна здійснюватися у встановленому національним законодавством порядку, визначеному, зокрема, у Законі №1058-IV і затвердженому на виконання його положень Порядку №22-1.

З матеріалів справи вбачається, що звернення за призначенням пенсії позивачем реалізовано через його представника.

Наявність необхідного страхового стажу заявником підтверджувалась трудовою книжкою, довідками про стаж: від 31.08.2020 року №10-08-99, від 04.09.2020 року №1567/84-06, від 06.10.2020 року №392-р/8 та довідками про заробітну плату від 20.08.2020 року №189, від 07.09.2020 року №50, вiд 06.10.2020 року №393.

Проте, в порушення положень абз. 2 п. 2.23 Порядку від 25.11.2005 року №22-1 (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача за призначенням пенсії) на підтвердження досягнення позивачем умов, передбачених ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV, для призначення пенсії за віком на розгляд територіальному органу пенсійного фонду документи стосовно віку та стажу представлено в копіях.

Отже, реалізація позивачем права не відбулась у встановленому національним законодавством порядку.

Одночасно, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 4.2 Порядку від 25.11.2005 року №22-1 (в редакції, яка діє на момент вирішення питання про призначення пенсії) при прийманні документів працівник сервісного центру, зокрема, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Наведені положення свідчать на користь того, що неналежне оформлення документів чи їх неповнота не є безумовною підставою для відмови у призначенні заявленої пенсії.

З наявністю обставин, які свідчать про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у органу пенсійного фонду виникає обов`язок повідомити особу, яка звернулась за пенсією, чи її представника про необхідність усунути певні недоліки при зверненні у визначений цим Порядком строк.

Лише використання органом пенсійного фонду усіх процедур, які застосовуються при вирішенні питання про призначення пенсії та не виконання заявником установлених вимог, може свідчити про обґрунтованість та правомірність рішення територіального органу пенсійного фонду.

З огляду на те, що відповідач не повідомляв заявника про необхідність дооформлення документів або їх неповноту, відповідний строк на усунення цих недоліків не надавав, суд приходить до висновку про передчасність відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права.

При обранні способу захисту прав позивача у даному випадку суд враховує приписи статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України та зазначає наступне.

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.12.2018 у справі №804/1469/17 та від 10.04.2019 у справі №826/11251/18.

Виходячи зі змісту вказаних положень адміністративного процесуального законодавства, належним та ефективним способом захисту прав та інтересів позивача є саме висновок суду про неправомірність рішення територіального органу пенсійного фонду про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання цього органу повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду.

Відповідно, у задоволенні похідних вимог, що насамперед пов`язані із нарахуванням пенсії, а саме з урахуванням індексації та нарахуванням компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», слід відмовити.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Матеріалами справи підтверджено, що при поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 858,88 грн., що підтверджується квитанцією № від 16.08.2023 року.

Оскільки частково задоволено позовну заяву, то відповідно до вимог ст.139 КАС України, понесені позивачем витрати на сплату судового збору за подання позову підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДМС в Одеській області в сумі 429 грн. 44 коп.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса для листування АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна,83, м. Одеса, 65107, ) про визнання протиправними дій, рішення та бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 25.01.2023 року №7 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 02.06.2020 року, яка надійшла на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 28.06.2020 року, з урахуванням висновків суду у цій справі.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна,83, м. Одеса, 65107, ) на користь ОСОБА_1 (адреса для листування АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 429 грн. (чотириста двадцять дев`ять гривень) 44 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 30.10.2023 року.

Суддя Г. В. Лебедєва