Справа № 288/2134/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 288/2134/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Зайченко Є.О.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

30 жовтня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 20 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально Західне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) старшого державного виконавця Сладь Тетяни Павлівни про визнання завданою моральну шкоду, визнання розміру коштів на відшкодування моральної шкоди, стягнення грошових коштів для компенсації моральної шкоди, заподіяною бездіяльністю, надсилання документа виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

12 вересня 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Попільнянського районного суду Житомирської області із заявою, у якій просив виправити описку та роз`яснити ухвалу суду від 04.08.2023.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 20 вересня 2023 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описки задоволено. Виправлено описку, допущену в ухвалі Попільнянського районного суду Житомирської області від 04 серпня 2023 року по справі № 288/2134/23 провадження № 2-а/288/20/23, а саме: в описовій частині ухвали абзац третій замість ухвалено рішення в "цивільній", вказано "адміністративній" справі. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та вирішити питання про постановлення окремої ухвали. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення процесуального питання.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ч.2 ст.312 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, інститут роз`яснення судового рішення застосовується лише для досягнення вказаних цілей і не може бути інструментом додаткового тлумачення учасникам мотивів прийняття рішення чи використання в тексті рішення певних термінів. В разі незгоди із судовим рішенням учасниками провадження має застосовуватися інститут оскарження рішень у порядку, визначеному процесуальним законодавством. Однак сама по собі незгода із судовим рішенням не може бути підставою для звернення до судді із заявою про його роз`яснення. Крім того, зважаючи, що ухвала про задоволення самовідводу судді, вона не підлягає додатковому виконанню, отже її роз`яснення мало б суто формальний характер і не несло б жодних юридичних наслідків.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Згідно з ч.2 ст.254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить.

Так, в п.19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року Про судове рішення в адміністративній справі зазначено, що в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. За загальними нормами права, роз`яснення судом ухваленого ним рішення здійснюється насамперед з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. У заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.

Верховний Суд України в своїй ухвалі від 13.07.2016р. (справа № 21-452іп16) вказав, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду-це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 17 листопада 2022 року у справі № 826/5581/16 зауважив, що єдиною правовою підставою для роз`яснення судом ухваленого ним рішення є його незрозумілість, тобто наявність певних якісних недоліків, які викликають складнощі при його виконанні та застосуванні; роз`яснення судового рішення може бути здійснено судом виключно в межах позовних вимог, що розглядалися при його ухваленні, та без зміни його змісту та суті. При цьому в заяві про роз`яснення рішення заявник має зазначити, що саме в резолютивній частині судового рішення є незрозумілим, у чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Виходячи із наведеного, невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, з приводу яких виникають суперечки щодо його розуміння під час виконання та які позбавляють зацікавлених осіб можливості його реалізації; роз`яснено може бути судове рішення, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги стосовно наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду та наявності підстав для винесення окремої ухвали суду, колегія суддів зважає на наступне.

На переконання суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції вірно зауважено, що ухвала суду щодо роз`яснення якої звернувся ОСОБА_1 , в повній мірі відповідає вимогам чинного КАС України, її текст викладений чітко, послідовно і зрозумілою мовою, будь-яких положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо її розуміння, ухвала не містить. При цьому, ухвала про задоволення самовідводу судді не підлягає додатковому виконанню, отже її роз`яснення мало б суто формальний характер і не несло б жодних юридичних наслідків.

В тож же час, колегія суддів враховує, що доводи апеляційної скарги позивача фактично зводяться до незгоди з мотивами прийняття ухвали Попільнянського районного суду Житомирської області від 04 серпня 2023 року, якою задоволено самовідвід судді Зайченко Є.О.

Слід зазначити, що механізм, визначений статтею 254 КАС України не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення, якщо таке право надане КАС України.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що оскільки ухвала Попільнянського районного суду Житомирської області про задоволення самовідводу судді у справі не є судовим рішенням, яким суд розв`язав спір по суті і яке підлягає примусовому виконанню, обставин, визначених статтею 254 КАС України, які б слугували підставою такого роз`яснення, не встановлено, а відтак правомірно відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали суду від 04 серпня 2023 року у справі № 288/2134/23.

Стосовно доводів апелянта про неналежне оформлення матеріалів даної справи, що, на його переконання, також є порушенням норм процесуального права, то колегія суддів відхиляє зазначені доводи як помилкові, оскільки наведена апелянтом підстава не передбачена ч.3 ст.317 КАС України.

Таким чином, розглянувши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про роз`яснення судового рішення.

Колегія суддів вважає, що інші аргументи, наведені апелянтом по справі, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст.315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та прийнятою з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 20 вересня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.