Справа № 620/6125/23
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6125/23 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючої судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьмишиної О.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Академії Державної пенітенціарної служби на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 р. у справі за адміністративним позовом Академії Державної пенітенціарної служби до ОСОБА_1 , третя особа - Міністерство юстиції України, про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,-

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Академія Державної пенітенціарної служби (далі - Позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач), третя особа на стороні Позивача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Міністерство юстиції України, в якому просив стягнути з Відповідача на користь Академії ДПС відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, в сумі 96 446,57 грн.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилався на те, що під час навчання в Академії Відповідач перебував на грошовому, продовольчому, речовому, медичному забезпеченні та був забезпечений житлом з наданням відповідних комунальних послуг. По закінченню навчання відповідач не відпрацював встановленого 3-річного терміну перебування на державній кримінально-виконавчій службі, його було звільнено за власним бажанням, тому у відповідача виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання, а у позивача - право звернення до суду для захисту майнових інтересів.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року адміністративний позов задоволено частково: стягнуто із ОСОБА_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в розмірі 37 448 (тридцять сім тисяч чотириста сорок вісім) грн. 84 коп.

У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що навчання курсанта є державною службою особливого характеру і не виключає виконання під час навчання завдань служби, грошове забезпечення особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України не відноситься до витрат, пов`язаних із утриманням курсанта у навчальному закладі, а є видатками у сфері соціального забезпечення особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, виплаченими за період служби.

Таким чином суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з колишнього курсанта витрат на виплату грошового забезпечення, оскільки суми грошового забезпечення військовослужбовця не визначені законом такими, що включаються у витрати, пов`язані із утриманням військовослужбовця у вищому навчальному закладі.

Разом з тим, суд зазначив, що грошове забезпечення у розмірі 58997,73 грн виплачено Відповідачу за відсутності недобросовісності з його боку або рахункової помилки з боку Позивача, що за приписами статті 1215 Цивільного кодексу України, зумовлює відсутність у Відповідача обов`язку щодо поверненню Позивачу вказаної суми.

Ухвалюючи рішення в частині щодо задоволення позовних вимог, суд зазначив, що Відповідач, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у разі дострокового розірвання контракту, Відповідач на даний час кошти на продовольче забезпечення - 24697,13 грн, на речове забезпечення - 7827,86 грн, на медичне забезпечення - 36,64 грн, оплата комунальних послуг та за спожиті енергоносії - 4887,21 грн, разом на суму 37 448,84 грн не відшкодував, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням у частині відмови в задоволенні позовних вимог, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі, зазначаючи, що навчання в Академії не є військовою службою, а особи, які проходять навчання, не є військовослужбовцями і що період навчання зараховується до служби у Державній кримінально-виконавчій службі України.

Також Апелянт звертає увагу на те, що умовами Контракту, який був укладений з Відповідачем, прямо передбачено його обов`язок відшкодувати Академії витрати, пов`язані з його утриманням, за весь період навчання у разі невиконання ним умов Контракту.

Разом з тим Апелянт звертає увагу на те, що грошове забезпечення, яке отримував Відповідач, є частиною фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання, і підлягає відшкодуванню в разі звільнення з місця призначення протягом трьох років після закінчення навчання.

З цих та інших підстав, на думку Апелянта, оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.08.2023 та від 05.09.2023 було відкрито апеляційне провадження, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції у цій справі здійснюється у межах доводів апеляційної скарги, тобто в частині щодо відмови в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом ректора Академії від 22.07.2017 №252/ОД відповідача з 15.08.2017 зараховано курсантом 1 курсу денної форми навчання за спеціальностями за державним замовленням (а.с. 12-14).

07.09.2018 між Академією та ОСОБА_1 було укладено контракт №383 про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України (а.с. 15-17).

Відповідно до умов даного контракту підготовка за державним замовленням для потреб Державної кримінально-виконавчої служби України на денній формі навчання здобувача здійснюється за ступенем вищої освіти «бакалавр», за спеціальністю «право».

Також відповідно до умов укладеного контракту відповідач взяв на себе зобов`язання, у тому числі, після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення із служби в Державній кримінально-виконавчій службі протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію». Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

У зв`язку із закінченням навчання в Академії, наказом ректора від 17.06.2021 №97/ОС відповідач був виключений зі списків особового складу, знятий з речового, котлового та грошового забезпечення, направлений у розпорядження начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань та начальників міжрегіональних управлінь з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції для подальшого проходження служби (а.с. 18).

Наказом начальника Державної установи «Київський слідчий ізолятор» від 18.06.2021 №128/ОС-21 ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора відділу режиму і охорони (а.с. 20).

Наказом начальника Державної установи «Київський слідчий ізолятор» від 28.03.2023 №75/ОС-23 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) (а.с. 21).

Відповідно до матеріалів справи фактичні витрати на утримання відповідача у навчальному закладі за період з 15.08.2017 по 18.06.2021 становили 96446,57 грн. та складаються із: грошового забезпечення - 58997,73 грн., продовольчого забезпечення - 24697,13 грн., речового забезпечення - 7827,86 грн., медичного забезпечення - 36,64 грн., оплата комунальних послуг та за спожиті енергоносії - 4887,21 грн. (а.с. 22).

31.03.2023 відповідача було повідомлено про необхідність відшкодувати протягом 30 діб витрати на навчання (а.с. 23).

У зв`язку з тим, що Відповідач не відшкодував означені витрати в добровільному порядку, Позивач звернувся до суду з цим позовом про їх стягнення.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 № 2713-IV (далі - Закон № 2713-IV), «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), Порядком грошового забезпечення та компенсації виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5 (далі - Порядок № 925/5), Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 (далі - Порядок № 964), спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Службою безпеки України «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534 (далі - Наказ №419/831/240/605/537/219/534).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 5 ст. 23 Закону № 2713-IV визначено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, згідно зі з ч. 1-5 ст. 74 Закону № 580-VIII до вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, можуть бути зараховані громадяни України, яким станом на 31 грудня року вступу виповниться 17 років.

Підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Розподіл випускників вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, які навчаються на денній формі навчання за державним замовленням, здійснюється комісіями з персонального розподілу з урахуванням інтересів служби відповідно до набутої випускником кваліфікації, спеціальності та спеціалізації.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до п.п. 4, 9 Прядку № 925/5 грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу, які: займають штатні посади в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональних управліннях з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, органах пробації, установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, воєнізованих формуваннях, навчальних закладах та закладах охорони здоров`я, таборах для тримання військовополонених, на підприємствах установ виконання покарань, інших підприємствах, в установах і організаціях, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - органи та установи); навчаються у навчальних закладах Державної кримінально-виконавчої служби України; перебувають у розпорядженні керівників органів та установ.

Підставою для виплати грошового забезпечення особі рядового чи начальницького складу є наказ навчального закладу про зарахування на навчання.

Згідно пункту 1 Порядку № 964, цей Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти.

Пунктами 3, 4 Порядку № 964 визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

На виконання пункту 3 вищевказаного нормативно-правового акту Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ № 419/831/240/605/537/219/534.

Означеним Наказом затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку розрахунку витрат, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Згідно із пунктом 2.1.1 Порядку розрахунку витрат, витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Відповідно до пункту 2.1.2 Порядку розрахунку витрат, витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування.

За змістом пункту 2.1.4 Порядку розрахунку витрат витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Приписами пункту 2.1.5 Порядку розрахунку витрат встановлено, що витрати на перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад визначаються виходячи з фактичних витрат, пов`язаних з оплатою транспортних послуг (вартість квитків, зборів та платежів, постільної білизни тощо).

Відповідно до пункту 2.1.6 Порядку розрахунку витрат, до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що законодавством передбачено обов`язок курсантів вищих навчальних закладів ДКВС України відшкодувати витрати, пов`язані з їх утриманням, у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання.

При цьому до таких витрат входять, зокрема, витрати на грошове, продовольче, речове, медичне забезпечення під час навчання.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що за умовами контракту з Академією ДПС Відповідач зобов`язувався відпрацювати три роки у місці його призначення після завершення навчання, але фактично звільнився з установи, в яку його було направлено, до закінчення вказаного строку.

Разом з тим, укладаючи означений контракт, Відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з його утриманням у ВНЗ у разі дострокового звільнення зі служби в ДКВС України /а.с.15-17/.

Крім того, Відповідач, ознайомлюючись із довідкою-розрахунком витрат, пов`язаних з його утриманням, та підписуючи такий розрахунок і відповідне повідомлення також підтвердив взяте на себе зобов`язання добровільно відшкодувати відповідні витрати /а.с.22/.

При цьому колегія суддів відзначає, що вказаний розрахунок містить, зокрема витрати на грошове забезпечення Відповідача, які включаються до фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням, і підписаний ним без зауважень та із зобов`язанням відшкодувати ці та інші вказані у цьому розрахунку витрати при звільненні зі служби з місця призначення до спливу трирічного терміну

Водночас судова колегія зазначає, що питання правомірності визначення суми заборгованості не охоплюється предметом цього позову, оскільки розрахунки фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню Відповідачем, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом позову у даній справі, а отже суд не має процесуальних повноважень здійснювати їх правовий аналіз.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову Академії ДПС в цій справі, зокрема в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат на грошове забезпечення в розмірі 58997,73 грн.

Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, перевіривши рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 308 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено рішення за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині позовних вимог щодо стягнення з Відповідача витрат на його грошове забезпечення в період навчання.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Академії Державної пенітенціарної служби підлягає задоволенню, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року в частині відмови в задоволенні позову - скасуванню, а відповідні позовні вимоги - задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Академії Державної пенітенціарної служби на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 р. - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 58997,73 грн (п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто сім грн 73 коп) - скасувати та ухвалити постанову, якою такі позовні вимоги задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби ( IBAN UA1007942 банк: ДКСУ м. Київ МФО 820172) витрати, пов`язані з утриманням ОСОБА_1 в Академії Державної пенітенціарної служби, в сумі 58997,73 грн (п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто сім грн 73 коп).

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263, п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

О.М. Кузьмишина