Справа № 140/9793/23
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року ЛуцькСправа № 140/9793/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Автодімсервіс до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Автодімсервіс (далі ТзОВ Автодімсервіс, позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 28.03.2023 № UA 205140/2023/000138/2.

В обґрунтування позову позивач вказав, що з метою митного оформлення товару (40 товарних позиції автомобільних запчастин торгівельної марки ABS) декларант позивача подав до Волинської митниці митну декларацію (далі - МД) ІМ 40ДЕ №23UA11U0 від 27.03.2023, в якій загальна митна вартість товару за основним методом становить 5560142,45 грн. При розрахунку митної вартості до фактурної вартості добавлено вартість транспортування товару в сумі 20000,00 грн. Однак, відповідач відмовив у митному оформленні товару №2, №3, №5, №7, №20 за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 28.03.2023 №UA205140/2023/000138/2, визначивши митну вартість за резервним методом. Заявлену митну вартість решти 35 товарних позицій відповідач визнав і не коригував. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи, не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.

Позивач не погоджується із таким рішенням й вважає, що для митного оформлення відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом. Відсутність у поданих документах усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та наявність в цих документах розбіжностей є надуманою відповідачем обставиною, яка не могла бути підставою для витребування додаткових документів.

Так, вказуючи в повідомленні декларанту на відсутність усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за обраним ним методом, відповідач при цьому не конкретизував, яких саме даних йому недостатньо для визначення митної вартості в означений спосіб.

Також, відповідач посилався на те, що числове значення вартості товару, зазначене в копії декларації країни відправлення від 23.03.2023 №23PL301010Е0375362 - 323071, від 23.03.2023 №23PL301010E0375627 - 34220, від 09.03.2023 №23HU8110002AF0FAD6 - 24984927,2, не відповідає зазначеній фактурній вартості в гр. 22 МД - 140943,29 євро. Проте, за загальним правилом, визначеним ч.2 ст.53 МК України, декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товару, а може підтверджувати таку вартість лише в випадках, визначених її ч. 3, а саме якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, тому посилання на виявлені в деклараціях країни відправлення та МД розбіжності як на підставу витребування додаткових документів не відповідає вимогам закону.

Крім цього, зазначаючи в повідомленні від 27.03.2023 про відсутність на момент митного оформлення платіжного документа про оплату товару, відповідач не взяв до уваги умови контракту №102/2012, згідно з якими покупець оплачує 100 % від вартості виставленого рахунку-фактури (п.4.1.). Платежі по контракту здійснюються покупцем платіжним дорученням, виходячи з умов, зазначених в наданих продавцем інвойсах (п.4.2). З огляду на вказані в рахунках-фактурах (інвойсах) від 08.03.2023 №HUSI23000963 та №HUSI23000964 і від 6.03.2023 р. HUSI23000934 умови щодо строку оплати - "60 days net" (відстрочка платежу) стає зрозумілим, що на момент митного оформлення спірного товару строк його оплати не завершився і платіжного документа про оплату просто не існувало.

Також надуманим є і посилання відповідача на відсутність на момент митного оформлення документа про продовження строку дії договору на перевезення від 16.08.2021 №1/16082021, адже враховуючи зміст його п.8.11 та наявність в поданому для митного оформлення пакеті документів заявки на перевезення вантажу №20/03/23 від 20.03.2023 стає зрозумілим про автоматичне продовження в 2023 році правовідносин між ТзОВ «Автодімсервіс» і перевізником - ПП "ТРАНС - ЕКСПРЕС".

Позивач вважає, що рішення прийняте всупереч положенням статей 49, 57 МК України, без дотримання умов, передбачених частинами другою, третьою статті 53, частини шостої статті 54, статей 55, 64 МК України. Зокрема, митний орган не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом, а самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення. Відповідач керувався виключно інформацію з бази даних митного органу, а не документами, поданими до митного оформлення, та вибірково, без будь-якого обґрунтування, скоригував митну вартість частини товарів, хоч увесь товар супроводжувався одними і тими ж документами.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) (т.1. а.с. 235)

У відзиві на позовну заяву від 26.05.2023 відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (т. 3 а.с. 65-71). В обґрунтування цієї позиції вказав, що при проведенні відповідно до положень статті 54 МК України митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за МД №23UA11U0 від 27.03.2023, відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику (за кодами 105-2, 106-2, 202-1, 911-1) та митним органом було проведено частковий митний огляд та цифрову відеозйомку. Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності:

- числове значення, зазначене в копії декларації країни відправлення від 23.03.2023 №23PL301010E0375362 323071, від 23.03.2023 №23PL301010E0375627 34220, від 09.03.2023 №23HU8110002AF0FAD6 - 24984927,2 не відповідає зазначеній фактурній вартості в гр. 22 МД 140943,29 євро;

- відповідно до п.8.11 договору (контракту) на перевезення від 16.08.2021 №1/16082021 даний договір діє до 31.12.2021, документ щодо проводження строку чинності договору не поданий до митного оформлення;

- відповідно до п. 4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) покупець оплачує 100% від вартості виставленого рахунка-фактури, однак платіжний документ відсутній.

Встановлені розбіжності є достатньою підставою для виникнення сумнівів у достовірності наданих документів та правильності визначенні декларантом заявленої митної вартості товару за першим методом. Адже як рахунок-фактура, так і експортна декларація в розумінні положень ст. 53 МК України є документами, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості ввезеного товару. Згідно ч. 2 ст. 53 МК України, рахунок-фактура є обов`язковим документом, який подається для підтвердження митної вартості товару, а експортна декларація була самостійно подана декларантом для підтвердження митної вартості товару.

На пропозицію надати додаткові документи декларант надав видаткові накладні за 2023р; картки рахунків за 2022-2023 рр.; рахунок-фактуру від 08.03.2023 № HUSI23000963; банківський платіжний документ від 26.01.2023 №24 та рахунок-фактуру від 26.01.2023; рішення Волинського ОАС від 16.12.2022 №140/6893/22; заяву №1 від 28.03.2023, які не стосуються оцінюваного товару, а вказаний в додатковій угоді про перевезення № 1 від 02.01.2023 розрахунковий рахунок перевізника суперечить банківським реквізитам постачальника, зазначеним в рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 27.03.2023 №СФ-0000250. Рішення Волинського ОАС від 16.12.2022 №140/6893/22 винесене щодо іншої партії товару, а тому не може братися до уваги, оскільки прийняте на основі інших фактів та обставин.

Відповідач зазначив, що частина друга статті 58 МК України не дозволяє застосовувати метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Використовуючи передбачене частиною п`ятою статті 54 МК України право, митну вартість імпортованого товару за ціною договору не визнано, оскільки надані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових його митної вартості (відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті). Тому за результатом проведеної відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування інформації для визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості відповідно до статті 64 Кодексу та митну вартість імпортованих товарів за окремими товарними позиціями визначено на основі раніше визнаних вартостей.

З наведених підстав відповідач вважає, що його рішення відповідає вимогам митного законодавства, є законним та обґрунтованим.

У відповіді на відзив позивач вказав, що заперечуючи проти позову, відповідач не наводить обґрунтованих доводів щодо неможливості визначити митну вартість товару за ціною договору (основним методом) при тому, що подані декларантом документи в своїй сукупності чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, в тому числі умови поставки і оплати (т.4 а.с 149).

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

01.02.2013 між ТзОВ Автодімсервіс" (покупець) та компанією ABS All Brake Systems bv (продавець) було укладено контракт №102/2012 (т. 1 а.с. 17-21, т. 2 а.с. 195-203 з перекладом), згідно з яким продавець зобов`язується передати у власність покупця автомобільні запчастини (товар) за найменуванням, асортиментом (номенклатурою), ціною та в кількості, погоджених сторонами. Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього узгоджену сторонами ціну. Поставки здійснюються з різних складів продавця, які зазначаються в товаросупровідних документах та рахунках-фактурах, на умовах FCA (Інкотермс-2010). За погодженням сторін умови поставки можуть бути змінені. Сторони можуть вибрати будь-який з режимів поставки відповідно до правил Інкотермс-2010. Покупець оплачує 100% вартості у виставленому рахунку-фактурі.

Додатковими угодами від 27.01.2014 №1, від 01.04.2016 №2, від 01.06.2016 №3, від 20.01.2017 №4, від 20.06.2017 №5, від 11.09.2017 №6, від 10.01.2019 № 8, від 18.12.2017 №7, від 06.11.2020 №9, від 28.05.2021 №10 (т. 1 а.с. 22-32, т. 2 а.с. 204-223 з перекладом) до вказаного договору вносились зміни. Зокрема, відповідно до додаткової угоди від 06.11.2020 №9 до контракту від 01.02.2013 №102/2012 сторони погодили, що поставки товару здійснюються з різних складів продавця, які зазначаються в товаросупровідних документах та рахунках-фактурах, на умовах DAP-Хелм (Польща) згідно правил Інкотермс-2020. За погодженням сторін умови поставки можуть бути змінені. Сторони можуть вибрати будь-який з режимів поставки відповідно до правил Інкотермс-2020.

27.03.2023 для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару (40 товарних позиції автозапчастин), декларант позивача подав МД №23UA11U0 (т. 1 а.с.36-59). Митну вартість імпортованого товару визначено на рівні 5560142,45 грн (з урахуванням транспортних витрат у сумі 20000,00 грн). До митної декларації додано: контракт №102/2012 від 01.02.2013; додаткові угоди до контракту №1 від 27.01.2014, №2 від 01.04.2016, №5 від 20.06.2017, №7 від 18.12.2017, №8 від 10.01.2019, №9 від 06.11.2020 та №10 від 28.05.2021; сертифікати відповідності UA46A(b)055400-700 від 09.01.2019, сертифікат відповідності від 12.05.2021; рахунки-фактура (інвойси) HUSI23000934 від 06.03.2023, HUSI23000963 і HUSI23000964 від 08.03.2023; пакувальні листи HUSI23000934 від 06.03.2023, HUSI23000963 і HUSI23000964 від 08.03.2023; автотранспортні накладні (CMR) 415393 та 782466 від 23.03.2023; декларації про походження товару HUSI23000934 від 06.03.2023, HUSI23000963 і HUSI23000964 від 08.03.2023; прайс-лист виробника товару від 06.03.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару вих.94 від 27.03.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору СФ-0000250 від 27.03.2023; договір №1/16082021 на перевезення вантажу від 16.08.2021; заявка на перевезення вантажу №20/03/23 від 20.03.2023; договір про надання послуг митного брокера від 25.05.2012, копії митних декларацій країни відправлення від 09.03.2023 №23HU8110002AF0FAD6, від 23.03.2023 №23PL301010Е0375362 та №23PL301010E0375627.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано подати такі документи: договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; рахунок-фактуру від 08.03.2023 №HUSI23000963 в повному обсязі; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.

На електронне повідомлення митниці позивач заявою від 28.03.2023 №1 (т.1 а.с. 180) надав документи: Інвойси № HUSI23000934, № HUSI23000963, № HUSI23000964 та прайс лист до них; Swift та інвойс, що підтверджують оплату по оцінюваних товарах, які були раніше оформлені; пакувальні листи до інвойсів; експортні декларації країни відправлення: №23HU8110002AF0FAD6 (Угорщина), №23PL301010E0375362 (Польща), №23PL301010E0375627 (Польща); видаткові накладні по оцінюваних товарах; картки рахунку 281 по товарах ABS, зазначених у інвойсі №HUSI23000872; додаткову угоду №1 до договору №1/16082021 на перевезення вантажу; CMR; рішення Волинського окружного адміністративного суду.

З приводу розбіжності в числових значеннях ціни товару, вказаних в декларації країни відправлення та інвойсі, ми вказували на відповідну графу в інвойсах від 08.03.2023 №HUSI23000963 та № HUSI23000964 "Currency code own:" ("код валюти власний:") HUF, звідки стає зрозумілим, що в декларації країни відправлення від 09.03.2023р. № 23HU8110002AFOFAD6 вартість товару визначена в валюті Угорщини - форинтах. Для інвойсу від 06.03.2023 № HUSI23000963 декларації від 23.03.2023р. №23PL301010E0375362 та №23PL301010E0375627 відкривалися в Польщі, тому вартість товару визначена у валюті країни відправлення - злотий. При цьому, декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товару, тому посилання на виявлені у ньому та в інвойсах розбіжності не відповідає вимогам закону.

Договір на перевезення від 16.08.2021 №1/16082021 згідно п.8.11 договору був автоматично продовжений до 31.12.2022. Після цього була підписана додаткова угода №1 до договору №1/16082021 на перевезення вантажу від 02.01.2023, яка була надана відповідачу.

Стосовно строку оплати зазначили, що згідно з умовами контракту №102/2012 покупець оплачує 100 % від вартості виставленого рахунку-фактури (п.4.1.). Платежі по контракту здійснюються покупцем платіжним дорученням, виходячи з умов, зазначених в наданих продавцем інвойсах (п.4.2). Таким чином, зазначення в інвойсах від 06.03.2023 №HUS123000934 та від 08.03.2023 HUSI23000963 та HUSI23000964 умови щодо строку оплати - 60 days net (відстрочка платежу) повністю відповідає умовам вказаного контракту.

Також звертали увагу відповідача на те, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16.12.2022 в справі №140/6893/22, яке набрало законної сили 07.03.2023, було визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 16.09.2022 №UA205140/2022/000167/2, яке має вплив на ситуацію з митним оформленням нинішньої партії товару, оскільки прийнято в справі з аналогічними правовідносинами, які виникли щодо митного оформлення товарів торгівельної марки ABS, при Імпорті яких Волинська митниця протиправно витребувала додаткові документи, і прийняла рішення про коригування митної вартості товарів.

Також 28.03.2023 подали заяву № 1 у якій зазначали, що надали вичерпний перелік документів, підтверджуючих митну вартість товару та просили прийняти рішення ро визнання митної вартості товару «запасні частини до легкових автомобілів, під брендом «ABS» (т. 4 а.с. 32 зворот).

28.03.2023 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000138/2 (т. 1 а.с.152-154).

Як зазначено у графі 33 рішення, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності, зокрема:

- числове значення, зазначене в копії декларації країни відправлення від 23.03.2023 №23PL301010Е0375362 - 323071, від 23.03.2023 №23PL301010E0375627 - 34220, від 09.03.2023 №23HU8110002AF0FAD6 - 24984927,2 не відповідає зазначеній фактурній вартості в гр. 22 МД - 140943,29 євро;

- відповідно до п.8.11 договору (контракту) на перевезення від 16.08.2021 №1/16082021 даний договір діє до 31.12.2021; документ щодо проводження строку чинності договору не поданий до митного оформлення;

відповідно до п. 4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) покупець оплачує 100% від вартості виставленого рахунка-фактури, однак платіжний документ відсутній.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість самостійно.

Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, а також у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) Держмитслужби, а саме: товари 2, 3 на рівні 4,23 дол.США/кг за МД №UA100120 /2023/611416 від 1927.02.2023; товар 5 на рівні 6,16 дол.США/кг за МД №UA100120/2023/610047 від 05.01.2023; товар 7 на рівні 7,02 дол.США/кг за МД № UA100120/2023/610717 від 02.02.2023; товар 20 на рівні 4,23 дол.США/кг за МД № UA100120/2023/610717 від 02.02.2023. Тут же зазначається, що митницею відповідно до положень статті 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA32U5 від 28.03.2023 (т. 1 а.с. 155-179).

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) декларант позивача подав разом із митною декларацією документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару згідно з частиною другою статті 53 МК України: контракт №102/2012 від 01.02.2013; додаткові угоди до контракту №1 від 27.01.2014, №2 від 01.04.2016, №5 від 20.06.2017, №7 від 18.12.2017, №8 від 10.01.2019, №9 від 06.11.2020 та №10 від 28.05.2021; сертифікати відповідності UA46A(b)055400-700 від 09.01.2019, сертифікат відповідності від 12.05.2021; рахунки-фактура (інвойси) HUSI23000934 від 06.03.2023, HUSI23000963 і HUSI23000964 від 08.03.2023; пакувальні листи HUSI23000934 від 06.03.2023, HUSI23000963 і HUSI23000964 від 08.03.2023; автотранспортні накладні (CMR) 415393 та 782466 від 23.03.2023; декларації про походження товару HUSI23000934 від 06.03.2023, HUSI23000963 і HUSI23000964 від 08.03.2023; прайс-лист виробника товару від 06.03.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару вих.94 від 27.03.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору СФ-0000250 від 27.03.2023; договір №1/16082021 на перевезення вантажу від 16.08.2021; заявка на перевезення вантажу №20/03/23 від 20.03.2023; договір про надання послуг митного брокера від 25.05.2012, копії митних декларацій країни відправлення від 09.03.2023 №23HU8110002AF0FAD6, від 23.03.2023 №23PL301010Е0375362 та №23PL301010E0375627.

Додатково надано інвойси № HUSI23000934, № HUSI23000963, № HUSI23000964 та прайс лист до них; Swift та інвойс, що підтверджують оплату по оцінюваних товарах, які були раніше оформлені; пакувальні листи до інвойсів; експортні декларації країни відправлення: №23HU8110002AF0FAD6 (Угорщина), №23PL301010E0375362 (Польща), №23PL301010E0375627 (Польща); видаткові накладні по оцінюваних товарах; картки рахунку 281 по товарах ABS, зазначених у інвойсі №HUSI23000872; додаткову угоду №1 до договору №1/16082021 на перевезення вантажу; CMR; рішення Волинського окружного адміністративного суду (т. 1 а.с. 180-233).

На думку суду, подані декларантом документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Так контрактом від 01.02.2013 №102/2012 та додатками до нього визначено предмет та умови поставки, основні зобов`язання продавця та покупця.

Відповідно до рахунків-фактур (інвойсів) HUSI23000934 від 06.03.2023, загальна вартість товару становить 75072,14 євро (т. 3 а.с. 42-64 з перекладом); HUSI23000963 від 08.03.2023, загальна вартість товару становить 64886,14 євро (т. 2 а.с. 2-97 з перекладом); HUSI23000964 від 08.03.2023, загальна вартість товару становить 985,01 євро (т. 3 а.с. 1-6 з перекладом). Цими документами визначено ідентифікаційні ознаки товару, їх кількість, ціну.

Ціна товару в рахунках-фактурах (інвойсах) HUSI23000934 від 06.03.2023, HUSI23000963 від 08.03.2023, HUSI23000964 від 08.03.2023 відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №23UA11U0 від 27.03.2023 (графа 22) (т. 1 а.с. 36-59).

При цьому, визначаючи митну вартість за першим методом, декларант до фактурної вартості додав також витрати з перевезення товару від місця передачі перевізнику до кордону України (20000,00 грн), що не заперечується відповідачем. Такі витрати підтверджено поданими разом із митною декларацією договором на перевезення вантажу від 16.08.2021 №1/16082021; заявкою на перевезення вантажу від 20.03.2023 №20/03/23; рахунком-фактурою від 27.03.2023 №СФ-0000250 до договору на перевезення; довідкою про транспортні витрати від 27.03.2023 №94, згідно з якими вартість транспортних послуг за маршрутом Хелм (Польща) - митний пост Дорогуськ становить 20000,00 грн (т. 1 а.с. 123-128).

При цьому, суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що договір (контракту) на перевезення від 16.08.2021 №1/16082021 діє до 31.12.2021, а документ щодо проводження строку чинності договору не поданий до митного оформлення, оскільки пунктом 8.11 договору на перевезення від 16.08.2021 №1/16082021 визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2021. Якщо жодна із сторін за 1 місяць до закінчення строку дії договору не попередить про розірвання його, то даний договір зберігає свою силу кожного разу ще на рік. Тобто, зі змісту вказаного договру слідує, що даний договір був продовжений автоматично до 31.12.2022. Після цього підприємством 02.01.2023 була укладена додаткова угода № 1 до договору № 1/1608201 на перевезення вантажу, яка була надана митному органу.

Водночас, посилаючись у спірному рішенні на те, що числове значення вартості товару, зазначене в митній декларації країни відправлення від 23.03.2023 №23PL301010Е0375362 - 323071, від 23.03.2023 №23PL301010E0375627 - 34220, від 09.03.2023 №23HU8110002AF0FAD6 - 24984927,2 не відповідає фактурній вартості, зазначеній в графі 22 МД - 140943,29 євро, відповідач не взяв до уваги інформацію з відповідної графи інвойсів HUSI23000963 від 08.03.2023, HUSI23000964 від 08.03.2023 "Currency code own:" ("код валюти власний:") HUF. Так, в декларації країни відправлення від 09.03.2023 №23HU8110002AF0FAD6 - 24984927,2 вартість товару визначена в валюті Угорщини форинтах, а у вказаних рахунках-фактурах (інвойсах) в євро. Декларації від 23.03.2023р. №23PL301010E0375362 та №23PL301010E0375627 для інвойсу від 06.03.2023 № HUSI23000963 відкривалися в Польщі, тому вартість товару визначена у валюті країни відправлення - злотий.

При цьому, декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товару, тому посилання на виявлені у них та в інвойсах розбіжності не відповідає вимогам закону.

Що стосується наявності розбіжностей у строку оплати, то суд зазначає, що згідно з умовами контракту №102/2012 покупець оплачує 100% від вартості виставленого рахунку-фактури (п.4.1.). Платежі по контракту здійснюються покупцем платіжним дорученням, виходячи з умов, зазначених в наданих продавцем інвойсах (п.4.2). В інвойсах HUSI23000963 від 08.03.2023, HUSI23000964 від 08.03.2023, від 06.03.2023 № HUSI23000963 зазначені умови щодо строку оплати - 60 days net (відстрочка платежу) повністю відповідає умовам вказаного контракту.

З урахуванням наведеного відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

Суд повторює, що вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частинах третій-четвертій статті 53 МК України та про надання яких вказано у повідомленні декларанту (договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини) може мати місце лише тоді, коли документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Однак за обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

При цьому суд зазначає, що відсутність договірних відносин із третіми особами вже само по собі робить невиконуваною вимогу митного органу надати договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам. Тому митний орган не може покликатися на ненадання декларантом таких документів, яких у нього не було і не могло бути. Те саме стосується вимоги про надання рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту) та про надання виписки з бухгалтерської документації.

Суд наголошує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є і вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт (додаткові угоди до нього) та рахунок-фактура (інвойс).

При вирішенні спору суд також враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 року за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2019 року у справі №825/648/17.

Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номери та дати митних декларацій (МД №UA100120/2023/611416 від 27.02.2023; МД №UA100120/2023/610047 від 05.01.2023; МД № UA100120/2023/610717 від 02.02.2023; МД № UA100120/2023/610717 від 02.02.2023), на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Також у поданих до митного оформлення документах ціна товару визначена за одиницю товару (за штуку), тоді як митний орган у спірному рішенні визначив відкориговану митну вартість товару не за одиницю товару, а за кілограм.

Окрім того, не дивлячись на те, що за однією митною декларацією оформлялися й інші товари, спірне рішення прийняте тільки стосовно коригування митної вартості товару №2, №3, №5, №7, №20, тобто, стосовно п`яти товарних позицій із 40, хоч їх оформлення здійснювалося позивачем за тими ж самими документами. Таким чином, відповідач вибірково скоригував митну вартість товару без наведення при цьому обґрунтування такого коригування, не довівши підстав для таких дій.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі №815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митниця повинна довести законність свого рішення, яке не може ґрунтуватися на припущеннях та сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Також суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Отже, підстави вважати, що рішення відповідача від 28.03.2023 №UA205140/2023/000138/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні. Тому таке рішення підлягає скасуванню як протиправне, а позов належить задовольнити повністю.

Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 6685,10 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 10.05.2023 №4725 (т. 1 а.с.16). Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати у сумі 6685,10 грн.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці від 28.03.2023 №UA205140/2023/000138/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Автодімсервіс" за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у сумі 6685,10 грн (шість тисяч шістсот вісімдесят п`ять гривень 10 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Автодімсервіс (43006, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Марцинюка, 35, ).

Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська обл., Ковельський р-н, с. Римачі, вул. Призалізнична, 13, ).

Суддя Р.С. Денисюк