Справа № 500/5523/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5523/23

30 жовтня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Кульгавця Сергія Михайловича звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 03.07.2023 №1900-0303-8/28195, яким ОСОБА_1 відмовлено у зарахуванні до страхового стажу та при визначенні періоду роботи у зоні посиленого радіологічного контролю періоди роботи з 12.01.1987 по 01.03.1996 та з 01.04.1996 по 28.12.1999;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 та при визначенні періоду роботи у зоні посиленого радіологічного контролю періоди роботи з 12.01.1987 по 01.03.1996 та з 01.04.1996 по 28.12.1999;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон №796-XII) з 12.02.2021.

В обґрунтування позову зазначає, що позивач первинно 19.07.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ. Проте у призначені пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області йому відмовлено, бо не підтверджено мінімально необхідний період роботи чи проживання на території зони посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993 та не зараховано окремі періоди трудової діяльності до страхового стажу. За наслідками оскарження вказаної відмови Тернопільським окружним адміністративним судом ухвалено рішення у справі №500/203/23 (яке набрало законної сили 01.06.2023), яким позов задоволено частково та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.07.2022 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, зазначеної у цьому рішенні.

Відповідачем повторно розглянуто заяву позивача та знову відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку у зв`язку тим, що врахувати при призначенні пенсії до страхового стажу та до періодів роботи на території зони посиленого радіологічного контролю періоди роботи з 12.01.1987 по 01.03.1996 згідно з вкладишем до трудової книжки немає можливості, оскільки трудову книжку не надано, а вкладиш без трудової книжки недійсний, також згідно з вкладишем до трудової книжки до страхового стажу не враховано період роботи з 01.04.1996 по 28.12.1999 (період роботи з 15.04.1996 по 15.09.1996 враховано до страхового стажу згідно довідки №04-13/545 від 11.10.2022). Станом на 01.01.1993 не підтверджено факту проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років.

Позивач не погоджується з відмовою відповідача та вважає, що судовим рішенням у справі №500/203/23 підтверджено період роботи ОСОБА_1 з 12.01.1987 по 01.03.1996 на посадах тракториста, машиніста-екскаватора та водія автокрана Заліщицької МШБ ПМК-5, що знаходилося на території міста Заліщики, яке включене до переліку населених пунктів, віднесених до 4 зони посиленого радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Наданий вкладиш до трудової книжки від 12.01.1987 слід було розглянути пенсійним органом в підтвердження чи спростування обставин для зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача.

Відповідачем не взяті до уваги висновки суду при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку та неправомірно повторно відмовлено у призначенні пенсії.

З огляду на викладене позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 05.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у строк, визначений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

14.09.2023 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач проти позову заперечив. Зазначив, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 у справі №500/203/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та документи, додані до заяви від 19.07.2022 на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку у відповідності до Закону №796-XII, та встановлено, що право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку у відповідності до цього Закону відсутнє, про що повідомлено позивача листом №1900-0303-8/28195 від 03.07.2023.

Пенсія за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ призначається за умови проживання/роботи з моменту аварії на Чорнобильській АЕС станом на 01.01.1993 не менше 4 років

Документально не підтверджено, що позивач станом на 01.01.1993 постійно проживав (постійно працював) в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, підтвердженим є факт проживання з 21.02.1996 по 23.09.2003 (07 років 07 місяців 03 дні).

Позивачем не представлено посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідки про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, виданої органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

З урахуванням вимог, викладених у рішенні Тернопільського окружного адміністративного суду, та згідно документів, доданих до заяви про призначення пенсії за віком від 19.07.2022, страховий стаж позивача складає 10 років 5 місяців 17 днів, що є меншим за необхідний. Відповідачем не зараховано до страхового стажу роботу з 12.01.1987 по 01.03.1996, з 01.04.1996 по 28.12.1999 (враховано з 15.04.1996 по 15.09.1996 на підставі довідки №04-13/545 від 11.10.2022) згідно вкладишу до трудової книжки, дата заповнення 12.01.1987, бо це не відповідає вимогам Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637) та не узгоджується з вимогами Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за N 110.

Відповідач просив у позові відмовити (а.с.33-35).

22.09.2023 до суду надійшли письмові пояснення представника позивача, у яких він вказує про необхідність призначення пенсії ОСОБА_1 з 12.02.2021, з дати досягнення 55 річного віку (а.с.38-39).

24.10.2023 від відповідача надійшли докази, витребувані ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 05.09.2023 (а.с.40-46).

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду 03.04.2023, яке набрало законної сили 01.06.2023, у справі №500/203/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №51 від 27.07.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-ХІІ.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.07.2022 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні (а.с.19-23).

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, судом враховуються такі обставини справи встановленні судовим рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 у справі №500/203/23.

19.07.2022 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №51 від 27.07.2022 відмовлено у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного стажу (8 років 03 місяці 11 днів при необхідному 23 роки) та у зв`язку з непідтвердженим фактом проживання (роботи) в зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993 не менше 4 років. При цьому відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи у зоні посиленого радіологічного контролю з січня 1987 року по грудень 1999 року згідно з вкладишем до трудової книжки від 12.01.1987, а саме: період роботи позивача на посадах тракториста, машиніста-екскаватора та водія автокрана Заліщицької МШБ ПМК-5 (з 12.01.1987 по 01.03.1996) та на посаді водія на АТ Укрволгатехсервіс (з 01.04.1996 по 28.12.1999), бо позивач надав вкладку до трудової книжки від 12.01.1987, яку засвідчено печаткою підприємства, зокрема, Заліщицької МШБ ПМК-5 без трудової книжки.

На підставі правової оцінки письмових доказів та показів свідків суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача на посадах тракториста, машиніста-екскаватора та водія автокрана Заліщицької МШБ ПМК-5 (з 12.01.1987 по 01.03.1996) та на посаді водія на АТ Укрволгатехсервіс (з 01.04.1996 по 28.12.1999) підлягають до зарахування до страхового стажу позивача, а відмова позивачу в призначені пенсії за віком є протиправною, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області є передчасним.

Також суд встановив, що підприємство на якому працював ОСОБА_1 у період з 12.01.1987 по 01.03.1996 (Заліщицьке МШБ ПМК-5) знаходилося на території міста Заліщики, яке згідно з постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 включено до переліку населених пунктів, віднесених до 4 зони посиленого радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відтак у справі №500/203/23, суд зазначив, що позивач має право на зменшення пенсійного віку за додатковим критерієм - 1 рік за 3 роки проживання, але не більше 5 років, як потерпілий від Чорнобильської катастрофи - особа, яка постійно проживала (працювала) у зоні посиленого радіологічного контролю, позаяк він станом на 1 січня 1993 року постійно працював у цій зоні більше 4 років, а саме: з 12.01.1987 по 01.03.1996. Суд дійшов висновку про наявність у ОСОБА_1 права на користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку за додатковою умовою 1 рік за 3 роки проживання/роботи, але не більше 5 років.

У подальшому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/203/23 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком. За результатами розгляду заяви позивача, відповідачем відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, про що зазначено у листі від 03.07.2023 за №1900- 0303-8/28195.

У відмові відповідач вказав умови для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (вік 60 років, страховий стаж, зокрема в період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років) та з урахуванням статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (наявність страхового стажу не менше 23 роки).

Вказано, що з урахуванням вимог, викладених у рішенні Тернопільського окружного адміністративного суду та згідно документів, долучених до заяви на призначення пенсії за віком від 19.07.2022, страховий стаж на даний час складає 10 років 5 місяців 17 днів, що є меншим за необхідний.

При повторному розгляді заяви про призначення пенсії встановлено, що врахувати при призначенні пенсії до страхового стажу та до періодів роботи на території зони посиленого радіологічного контролю періоди роботи з 12.01.1987 по 01.03.1996, згідно з вкладишем до трудової книжки, дата заповнення 12.01.1987 немає можливості, оскільки трудову книжку не надано, а вкладиш без трудової книжки недійсний, а також згідно з вкладишем до трудової книжки до страхового стажу не враховано період роботи з 01.04.1996 по 28.12.1999 (період роботи з 15.04.1996 по 15.09.1996 враховано до страхового стажу згідно довідки № 04-13/545 від 11.10.2022).

З огляду на вищенаведене, станом на 01.01.1993 не підтверджено факту проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років (7 років 7 місяців 3 дні за період проживання з 21.02.1996 по 23.09.2003).

За таких умов, право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку у відповідності до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відсутнє (протокол про відсутність права на пенсію № 51) (а.с.24-25).

Позивач вважає, що повторна відмова відповідача у призначенні йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку є протиправною, порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зазначена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Основні положення щодо соціального захисту та пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, врегульовані Законом України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Приписами пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - зменшення віку передбачено на 2 роки* та додатково 1 за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

*Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз наведених положень Закону свідчить, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року.

При цьому, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.

Особам, які постійно не працювали/постійно не проживали в зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, але постійного проживали/постійно працювали у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року, зменшення пенсійного віку застосовується без початкової величини зменшення пенсійного віку, з розрахунку - 1 рік за 3 роки проживання/роботи.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону (частини друга та третя статті 55 Закону №796-XII).

Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986. Отже, щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років станом на 01.01.1993, то його необхідно обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993. Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони посиленого радіологічного контролю, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на Чорнобильській АЕС.

За умовами частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII.

Положення Закону №796-ХІІ за дотриманням умов, визначених у ньому, дозволяють зменшувати пенсійний вік особи, але не більше 5 років.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з абзацом дев`ятим підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, документами, які засвідчують особливий статус особи є, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

У цій справі повторна відмова у призначенні пенсії мотивована тими самими підставами, що й первинна, викладеними у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №51 від 27.07.2022, через незарахування роботи ОСОБА_1 на посадах тракториста, машиніста-екскаватора та водія автокрана Заліщицької МШБ ПМК-5 (з 12.01.1987 по 01.03.1996) та на посаді водія на АТ Укрволгатехсервіс (з 01.04.1996 по 28.12.1999, окрім періоду з 15.04.1996 по 15.09.1996), бо позивач надав вкладку до трудової книжки від 12.01.1987 з записами про таку трудову діяльність без трудової книжки.

Суд у справі №500/203/23 надав оцінку таким обставинам і визнав протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії, та в мотивувальній частині рішення суду від 03.04.2023 вказав про необхідність зарахувати періоди роботи позивача на посадах тракториста, машиніста-екскаватора та водія автокрана Заліщицької МШБ ПМК-5 (з 12.01.1987 по 01.03.1996) та на посаді водія на АТ Укрволгатехсервіс (з 01.04.1996 по 28.12.1999) до страхового стажу позивача, а також встановив право позивача на зменшення пенсійного віку за додатковим критерієм - 1 рік за 3 роки проживання/роботи, але не більше 5 років, як потерпіла від Чорнобильської катастрофи особа, яка постійно проживала (працювала) у зоні посиленого радіологічного контролю, позаяк він станом на 1 січня 1993 року постійно працював у цій зоні більше 4 років. Суд дійшов висновку про ОСОБА_1 має право на пенсію зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ

Натомість Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглядаючи заяву ОСОБА_1 , жодних висновків суду не врахувало та повторно прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії з аналогічних підстав, що зумовило повторне звернення позивача до суду.

Суд не вбачає підстав для переоцінки доказів, з огляду на те, що у справі №500/203/23 суд встановив підстави для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи трактористом, машиністом екскаватора та водієм автокрана Заліщицької МШБ ПМК-5 (з 12.01.1987 по 01.03.1996) та на водієм на АТ Укрволгатехсервіс (з 01.04.1996 по 28.12.1999, окрім періоду з 15.04.1996 по 15.09.1996, який при повторному розгляді заяви про призначення пенсії зарахований).

У відзиві на позовну заяву відповідач не навів підстав, через які не взяв до уваги при виконанні рішення суду його висновків щодо зарахування спірних періодів, які стали підставою для первинної відмови у призначенні пенсії позивачу.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами, та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання учасниками справи і територіальний орган Пенсійного фонду України вирішуючи повторно питання про призначення пенсії особі має беззаперечно враховувати висновки суду, встановлені при розгляді адміністративної справи щодо визнання протиправною попередньої відмови у призначенні пенсії за віком. Відсутність вказівки у резолютивній частині рішення суду стосовно необхідності зарахувати спірні періоди до страхового стажу, через які було відмовлено у призначенні пенсії, пов`язується з способом захисту порушених прав, обраним позивачем, проте не звільняє суб`єкта владних повноважень від обов`язку виконувати рішення суду, з урахуванням висновків, зазначених у мотивувальній частині рішення суду (про що й зазначено у резолютивній частині рішення від 03.04.2023 у справі №500/203/23).

З наведених підстав суд відхиляє доводи відповідача стосовно відсутності підстав зарахувати до страхового стажу період роботи з 12.01.1987 по 01.03.1996 та з 01.04.1996 по 28.12.1999, а також до часу роботи в зоні посиленого радіологічного контрою. Проте частково період з 15.04.1996 по 15.09.1996 відповідачем врахований самостійно, підстави для його повторного зарахування до страхового стажу відсутні.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлена листом від 03.07.2023 №1900-0303-8/28195, якою ОСОБА_1 відмовлено у зарахуванні до страхового стажу, у тому числі зарахуванні до періоду роботи у зоні посиленого радіологічного контролю, трудову діяльність з 12.01.1987 по 01.03.1996 та з 01.04.1996 по 14.04.1996, з 16.09.1996 по 28.12.1999 є протиправною та підлягає скасуванню. Вказані періоди роботи підлягаю до зарахування до страхового стажу, у тому числі як період роботи у зоні посиленого радіологічного контролю.

У цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково, бо судом виключено період, який вже зарахований відповідачем з 15.04.1996 по 15.09.1996.

Оскільки у справі № 500/203/23 підтверджено факт роботи позивача станом на 01 січня 1993 року в зоні гарантованого добровільного відселення 4 роки та право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років (за додатковим критерієм 1 рік за 3 роки роботи), то відповідач мав би на виконання рішення суду в першу чергу періоди роботи з 12.01.1987 по 01.03.1996 та з 01.04.1996 по 28.12.1999 зарахувати до страхового стажу та перевірити чи виконується умова стосовно наявності у позивача стажу 23 роки. Додатково відповідач зарахував лише період з 15.04.1996 по 15.09.1996.

У листі Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії за віком від 03.07.2023 №1900-0303-8/28195 зазначено про наявність у ОСОБА_1 страхового стажу 10 років 05 місяців 17 днів.

У суду відсутній розрахунок незарахованого страхового стажу, який підлягає для врахування при визначенні права на пенсію за віком, зокрема періодів з 12.01.1987 по 01.03.1996, з 01.04.1996 по 14.04.1996, з 16.09.1996 по 28.12.1999.

З огляду на це суд не може встановити дотримання умови для призначення пенсії позивачу такої як наявність достатнього стажу не менше 23 років і такі повноваження щодо обчислення страхового стажу при призначенні пенсії належать до виключних повноважень органів пенсійного фонду, а тому суд не може підміняти собою такий орган і проводити відповідні обчислення страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.

Так, згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Тобто безпосередньо територіальні органи Пенсійного фонду України відповідно до покладених на них завдань призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/72608654), яка зводиться до того, що суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу.

Оскільки вирішення питання наявності права на пенсію (підрахунку загального стажу) є прерогативою пенсійного органу і суд не вправі замість пенсійного органу вдаватись до підрахунку стажу, чи прийняття рішення про призначення пенсії, тому на переконання суду, для відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України після зарахування спірних періодів повторно розглянути заяву позивача від 19.07.2022 про призначення пенсії за віком.

При цьому, суд не має підстав робити висновок про те, що при обчисленні стажу, що дає право на пенсію за віком з врахуванням висновків суду, викладених у цій справі, та за наявності підстав для призначення пенсії, відповідне управління Пенсійного фонду України, порушуватиме права позивача, не призначаючи, чи не виплачуючи таку пенсію.

Згідно з пунктом 1 частини першої Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії, в іншому випадку з дня звернення за пенсією.

У разі наявності у ОСОБА_1 достатнього страхового стажу для призначення пенсії (при повторному розгляді заяви), таку необхідно призначити з 19.07.2022, з дня звернення за пенсією, а не як просить позивач з 12.02.2021, позаяк звернення за пенсією відбулося після спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

Ця позовна вимога підлягає до задоволення частково.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій, недобросовісно, нерозсудливо.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 536,80 грн, сплачений відповідно до квитанції від 30.08.2023 (а.с.26).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, викладену у листі від 03.07.2023 №1900-0303-8/28195, якою ОСОБА_1 відмовлено у зарахуванні до страхового стажу, у тому числі зарахуванні до періоду роботи у зоні посиленого радіологічного контролю, трудову діяльність з 12.01.1987 по 01.03.1996 та з 01.04.1996 по 14.04.1996, з 16.09.1996 по 28.12.1999.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 та до стажу роботи у зоні посиленого радіологічного контролю трудову діяльність з 12.01.1987 по 01.03.1996 посадах тракториста, машиніста-екскаватора та водія автокрана Заліщицької МШБ ПМК-5 та з 01.04.1996 по 14.04.1996, з 16.09.1996 по 28.12.1999 та на посаді водія на АТ Укрволгатехсервіс.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення з 19.07.2022 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Майдан Волі 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в .

Повний текст рішення складений та підписаний 30 жовтня 2023 року.

Суддя Чепенюк О.В.