Справа № 308/5186/23
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 308/5186/23 пров. № А/857/14693/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М.,Улицького В.З.,

за участю секретаря Пославського Д.Б.,

представника апелянта Білова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові справу за апеляційною скаргою Державної служба України з безпеки на транспорті на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2023 року(ухвалене головуючим суддею Придачук О.А., у м. Ужгород, повне судове рішення складено 21 липня 2023 року) у справі № 308/5186/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України: серії АА № 00002210 від 30.11.2022 за порушення ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( далі - КУпАП); серії АА № 00002225 від 01.12.2022 за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП; серії АА № 00003257 від 28.12.2022 за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП; серії АА № 00003405 від 03.01.2023 за порушення ч.2 ст. 132-1 КУпАП; серії АА № 00003419 від 04.01.2023 за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а провадження по справам про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП закрити

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що оскаржувані постанови незаконними, такими що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та фактичних обставинах справи, а тому такі постанови підлягають скасуванню з наступних підстав. Так, на підставі договору оренди вантажного автомобіля № 1 від 15.10.2022, вантажний автомобіль «МАЗ 551605», державний номерний знак НОМЕР_2 був зданий в оренду строком до 31.21.2022 ТОВ «ІМАС ПЛЮС». Позивач, як власник зазначеного транспортного засобу передав його в установленому законом порядку в оренду іншій юридичній особі, яка й здійснювала перевезення вантажу та на момент автоматичної фіксації правопорушення не мав його у володінні та користуванні, не був відповідальним за технічний стан, обладнання, експлуатацію вказаного транспортного засобу, перевезення вантажів іншої юридичної особи та зобов`язаним вносити відомості про належного користувача до Єдиного реєстру транспортних засобів.

Також позивач зазначив, що оскаржувані постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, не в повній мірі відповідають вимогам Інструкції, оскільки не містять смуги руху, напрямку руху, повної маси транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, розподілу навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактичної міжосьової відстані, фактичної шинності (кількості коліс) на вісі. Наведені недоліки ставлять під сумнів врахування вказаних критеріїв при встановленні фактів перевищення встановлених законодавством вагових норм.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.07.2023 адміністративний позов задоволено. Скасовано спірні постанови та закрито справи про адміністративні правопорушення.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки перевезення вантажу здійснював ТОВ «ІМАС ПЛЮС», тому позивач у спірних правовідносинах не є суб`єктом відповідальності, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваних постанов серії АА № 00002210 від 30.11.2022, серії АА № 00002225 від 01.12.2022, серії АА № 00003257 від 28.12.2022, за порушення ч .2 ст. 132-1 КУпАП, серії АА № 00003405 від 03.01.2023, серії АА № 00003419 від 04.01.2023

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що наданий до суду договір оренди транспортного засобу не може вважатися укладеним у встановленій Цивільним кодексом України формі, а отже є недійсним (або сумнівним). Крім цього вказує, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач, в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку уповноваженої особи не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що постановою старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюк Л.М. по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 30.11.2022 серії АА № 00002210, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн., за те, що 15.11.2022 о 11 год. 40 хв. за адресою Н-13, 226+700 - 230+250, Закарпатська область, допущено рух транспортного засобу «МАЗ «551605», державний номерний знак НОМЕР_2 , із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6.9% (1.801 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон.

Постановою старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюк Л.М. по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 01.12.2022 серії АА № 00002225, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., за те, що 16.11.2022 о 10 год. 44 хв. за адресою Н-13, 226+700 - 230+250, Закарпатська область, допущено рух транспортного засобу «МАЗ 551605», державний номерний знак НОМЕР_2 , із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 10.1% (2.638 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 7.6% (1.462 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 19 тон та відстані між осями від 1.3 м до 1.8 м при спарених колесах.

Постановою старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюк Л.М. по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 28.12.2022 серії АА № 00003257, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., за те, що 09.11.2022 о 09 год. 03 хв. за адресою Н-13, 226+700 - 230+250, Закарпатська область, допущено рух транспортного засобу «МАЗ 551605», державний номерний знак НОМЕР_2 , із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 11.3% (2.957 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 10.1% (1.924 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 19 тон та відстані між осями від 1.3 м до 1.8 м при спарених колесах.

Постановою старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюк Л.М. по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, від 03.01.2023 серії АА № 00003405, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., за те, що 14.11.2022 о 16 год. 11 хв. за адресою Н-13, 226+700 - 230+250, Закарпатська область, допущено рух транспортного засобу «МАЗ 551605», державний номерний знак НОМЕР_2 , із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 18.9% (4.921 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 17.8% (3.389 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 19 тон та відстані між осями від 1.3 м до 1.8 м при спарених колесах.

Постановою старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюк Л.М. по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 04.01.2023серії АА № 00003419, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., за те, що 5.11.2022 о 14 год. 59 хв. за адресою Н-13, 226+700 - 230+250, Закарпатська область, допущено рух транспортного засобу «МАЗ 551605», державний номерний знак НОМЕР_2 , із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 12.1% (3.165 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 11.5% (2.192 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 19 тон та відстані між осями від 1.3 м до 1.8 м при спарених колесах.

З матеріалів справи також вбачається, що вказані постанови були направлені ОСОБА_1 , вказана обставина підтверджується поштовими повідомленнями, які містяться в матеріалах справи, проте, жодна з цих постанов не була отримана позивачем, повернулися відправнику за спливанням терміну зберігання. Вказані обставини сторонами не заперечуються.

27.03.2023 позивач дізнався про відкриття виконавчого провадження відносно нього за вказаними вище постановами, після чого подав відповідну заяву про ознайомлення зі виконавчими провадженнями № 71290403, № 71290478, № 71386845, № 71387050, № 71386980,що підтверджується наявною в матеріалах справи копією заяви.

Позивач вважаючи оскаржені постанови незаконними, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Щодо доводів апелянта в частині пропуску позивачем строку звернення до суду то варто зазначити таке.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відтак, КАС України встановлено десятиденний строк оскарження в цій категорії справи.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Статтею 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, за змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти. Для звернення до адміністративного суду з позовом щодо захисту прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що такі законодавчо встановлені строки звернення до адміністративного суду, не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету - якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. Водночас, не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом шестимісячного з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення високої вірогідності того, що особа могла дізнатися про порушення своїх прав, зокрема, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. День, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких вона мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

В свою чергу, порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретного органу, особи (або осіб) щодо неї.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Водночас, частинами 3 та 4 ст. 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, а також відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів.

Як слідує з матеріалів справи, що дійсно позивачем пропущено десятидений строк звернення до суду встановлений ч. 2 ст. 286 КАС України.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що такий строк пропущено з поважних причин, оскільки оскаржувані постанови не були вручені позивачу, що не заперечується відповідачем, а про наявність таких, останній дізнався ознайомившись з матеріалами виконавчих проваджень, що позбавило можливості позивача звернутись до суду у встановлені КАС України строки.

Відтак, на переконання колегії суддів, доводи позивача щодо поважності пропущення строку звернення до суду з позовною заявою є обґрунтованими та такими які заслуговують на увагу і суд першої інстанції поновив такі.

Щодо суті виявленого правопорушення та притягнення позивача до адміністративної відповідальності то суд вважає за потрібне зазначити таке.

За змістом ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Визначення поняття великовагових та великогабаритних транспортних засобів міститься у постанові Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», зокрема, це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у п. 22.5 Правил дорожнього руху України .

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах -4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Частиною 2 ст. 132-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами у вигляді накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до ч. 7 ст. 258 КУпАП, у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого ст. 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 279-1 цього Кодексу.

Крім того, суб`єкт відповідальності за правопорушення, передбачене ч .2 ст. 132-1 КУпАП, визначений приписами ст. 14-3 КУпАП, за змістом яких адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Зі змісту оскаржуваних постанов слдує, що зафіксовано згаданий вище транспортний засіб, із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, навантаження на здвоєні осітранспортного засобу, з зазначенням відповідного відсотку, а також маси перевантаження.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що власником транспортного засобу марки «МАЗ «551605», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , є позивач ОСОБА_1 .

Згідно договору оренди вантажного автомобіля №1 від 15.10.2022 та додаткової угоди №1 від 17.10.2022 укладених між фізично особою підприємцем ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «ІМАС ПЛЮС» транспортний засіб «МАЗ «551605», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 переданий в оренду ТОВ «ІМАС ПЛЮС».

Актом приймання-передачі від 15.10.2022 підтверджується передача зазначеного транспортного засобу орендарю ТОВ «ІМАС ПЛЮС».

відтак, відповідно до умов договору оренди вантажного автомобіля від 15.10.2022, додаткової угоди до договору від 17.10.2022, акту приймання-передачі від 15.10.2022, транспортний засіб «МАЗ «551605», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , було передано у користування ТОВ «ІМАС ПЛЮС. Строкдії договорудо 31.12.2022.

Крім цього, згідно витягу з ЄДРПОУ серед видів економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 є: 77.12Надання в оренду вантажних автомобілів.

Таким чином, договір оренди вантажного автомобіля №1 від 15.10.2022 з додатковими угодами до нього, Акт приймання-передачі від 15.10.2022 є належним доказом того, що позивач передав в оренду іншому суб`єкту господарювання транспортний засіб «МАЗ «551605», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до долучених до матеріалів справи товарно-транспортної накладної від №112 від 15.112022, товарно-транспортної накладної від №110 від 15.112022, товарно-транспортної накладної від №115 від 16.112022, товарно-транспортної накладної від № 93 від 09.112022, товарно-транспортної накладної від № 96 від 14.11.2022, на транспортному засобі «МАЗ «551605» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , перевозилась щебенева суміш 40-70, у графі «Автомобільний перевізник» зазначено ТОВ «ІМАС ПЛЮС».

Відтак, в день вчинення адміністративних правопорушень транспортний засіб марки «МАЗ «551605», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у користуванні позивача не перебував, оскільки знаходився в користуванні ТОВ «ІМАС ПЛЮС».

Враховуючи наведене вище, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що позивач у спірних правовідносинах не є суб`єктом відповідальності, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваних постанов.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служба України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2023 року у справі № 308/5186/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 31 жовтня 2023 року