Справа № 333/2428/23
Суддя: Піх Ю. Р.
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/2428/23
Провадження № 2-а/333/42/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючої судді Піх Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

13.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серія ЕАС № 6621595 від 03 березня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі по справі про адміністративне правопорушення винесену інспектором УППП в Запорізькій області, капралом поліції Бєльським Г.А. відносно нього, а справу про адміністративне правопорушення закрити, відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 ст.293 КУпАП через відсутність складу адміністративного правопорушення. У обгрунтування позову зазначив, що 03 березня 2023 року відповідачем було складено відносно нього протокол серія ЕАС № 6621595 відповідно до якого 02.03.2023 позивач керував транспортним засобом, автомобілем «SEAT IBIZA» держ.номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права на керування від 08.09.2022 Комунарським районним судом м.Запоріжжя, чим порушив вимоги п.2.1.а Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КпАП. Вважає, що постанова є протиправною з наступних підстав. Він не вчиняв правопорушення, мав при собі посвідчення водія, надав відповідні пояснення про подання ним апеляційної скарги на зазначену постанову суду, відсутність будь-яких повідомлень з апеляційного суду, щодо його апеляційної скарги, перевірив дійсність посвідчення у мобільному застосунку «Дія» і у кабінеті водія, показав інспектору інформацію про те, що у всіх за стосунках відсутні інформація про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130 КПАП і вважав, що до отримання результату розгляду його апеляційної скарги мав законне право керувати автомобілем , тобто, у інспектора не було жодної підстави для винесення постанови.

03.04.2023 року ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя відкрите провадження по справі, розгляд справи здійснити у порядку, встановленому для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

Позивач надав до суду заяву згідно з якою просить проводити судове засідання без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день час та місце судового розгляду повідомлений належним чином про причини неявки суд не повідомляв. Також від відповідача надійшов відзив, в якому зазначає, що вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності поліцейський оцінив всі обставини справи установлюючи під час розгляду справи, докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Тому, відповідач вважає, що стягнення застосоване без порушення в межах санкції ч.4 ст.126 КУПАП, за якою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушенняз дотриманням правил чинного законодавства. Отже, відповідач просить відмовити в задоволені позовних вимог.

Відповідно до ч. 4ст. 229 КАС Україниу разі здійснення розгляду справи за відсутності учасників, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши наявні докази, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив такі обставини справи.

Судом з`ясовано, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6621595 в якого 02.03.2023 інспектор УППП в Запорізькій області капрал поліції Бєльський Г.А. притягнув до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4.ст. 126, та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400,00 гривень. Зі змісту постанови вбачається від 03.03.2023, складеної 03.03.2023 о 01 год. 25 хв. (4 години), що 02.03.2023 о 20 годині 39 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом, автомобілем «SEAT IBIZA» держ.номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права на керування від 08.09.2022 Комунарським районним судом м. Запоріжжя, чим порушив вимоги п.2.1.а Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КпАП.

Судом за клопотання позивача було витребувано з архіву суду справу №333/7943/21(Провадження №3/333/183/22), яку було вивчено судом і за результатами вивчення, дійсно встановлено,що постановою від 08.09.2022 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Постанова набула законної сили 31.10.2023, що свідчить про подання на неї апеляційної скарги.

Зазначену вище постанову отримала представник 20.09.2022, бо ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 займався його похованням, тому, не зміг своєчасно зустрітися з представником та подати апеляційну скаргу, тобто, строк на її оскарження ним було пропущено з поважних причин і у поданій 27.09.2023 апеляційній скарзі він просив його поновити.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 31.10.2022 року у поновленні ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08 вересня 2022 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відмовлено та апеляційну скаргу разом з доданими до неї документами повернути особі, яка її подала.

Докази отримання позивачем Постанови Запорізького апеляційного суду від 31.10.2022 у матеріалах справи відсутні, а значить він об`єктивно, станом на 02.03.2023 не міг знати про її існування та негативний розгляд його апеляційної скарги.

Зазначене також підтверджується наявним у справі примірником апеляційної скарги з відміткою почтового відділення «адресат відсутній».

З наданої позивачем виписки, позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з декількома закритими та відкритими багато уламковими переломами кісток ноги та руки у КУ з 17.12.2022 по 23.12.2022, далі продовжив амбулаторне лікування до 24.02.2023.

Частиною 1статті 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно з п.1ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас у матеріалах справи відсутні докази, передбачені ст. 72 КАС України та ст. 251 КУпАП, на підтвердження правомірності постанови поліцейського про накладення адміністративного стягнення на позивача, адже жодного належного доказу не додано ні до постанови про накладення адміністративного стягнення, ні до відзиву, при цьому, позивач категорично заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, яке йому інкриміновано.

Суд звертає увагу, що згідно з вимогами ст. 283 КпАП України постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу .

У оскаржуваній постанові, в порушення ст. 283 КпАП України, не зазначено номер справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті"встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, з аналізу положень ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначеностаттею 251 КпАП України, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, в графі "до постанови додається" зазначено відео.

Однак, всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на позивача штрафу, передбаченого санкціями ч.ч. 1, 2 ст. 126 КпАП України не долучено до матеріалів справи.

Статтею 280 КпАП України передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

У постанові від 03.03.2023 зазначено про наявність відео з боді камери № 474253, 474984, але до відзиву відповідач надав частково зазначені відео(одне з них).

Відсутність повного відеозапису (додатку до постанови адміністративне правопорушення відео з боді камери № 474253, 474984) не дає суду можливості встановити дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАПта Інструкцією №1395, що передує винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення, надане до відзиву відео фіксує лише вручення вже готової постанови позивачу.

Суд звертає увагу, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування.

Верховний Суд у постановах від 13.02.2020 по справі №524/9716/16-а, від 05.03.2020 по справі №607/7987/17 дійшов висновку, що ч.3 ст.283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності у постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно вимог статті 70 КАС України(у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі), не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зазначені законодавчі положення, суду не надано доказів, що працівник поліції під час зупинки транспортного засобу, діяв з дотриманням вимог діючого законодавства, а також не доведено факт вчинення відображених в оскаржуваній постанові порушень .

Стаття 62 Конституції України передбачає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 293 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначені підстави обмеження вільного пересування громадян. Так, статтею 35 цього Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, поінформувавши водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Отже, для виконання повноважень щодо перевірки документів поліцейський має мати право зупинки транспортного засобу у випадках, передбачених статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію».

За відсутності у поліцейського підстав для зупинки автомобіля така зупинка є порушенням законних прав громадян на свободу пересування, а з наданої постанови вбачаться, що з моменту зупинки до моменту складання постанови відповідачем пройшло більше 4 годин.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція, відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі.

На переконання суду відповідач не довів факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та правомірність його притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, суд вважає, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Дослідивши та оцінивши здобуті докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення, а постанову слід скасувати та провадження в адміністративній справі закрити, так як суду не доведено складу та події вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, ст.ст. 126, 245, 247, 251, 268, 279, 280, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серія ЕАС № 6621595 від 03 березня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі по справі про адміністративне правопорушення винесену інспектором УППП в Запорізькій області, капралом поліції Бєльським Г.А. відносно ОСОБА_1 .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 ст.293 КУпАП через відсутність складу адміністративного правопорушення про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КпАП України закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Суддя Ю.Р.Піх