Справа № 620/12822/23
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/12822/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) 24.08.2023 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУПФУ в Чернігівській області, відповідач), у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у визнанні нечинним з 14.07.2023 та скасуванні розпорядження від 09.02.2006 №122610, щодо відмови у призначенні з 14.07.2023 пенсії за віком у порядку Закону України від 09.07.2003 №1058-IV ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням її пенсії;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо визнання нечинним з 14.07.2023 та скасування розпорядження від 09.02.2006 №122610 про переведення її на пенсію за віком, щодо призначення їй з 14.07.2023 пенсії за віком у порядку Закону України від 09.07.2003 №1058-IV ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії: за 2020-2022 роки;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження від 09.02.2006 №122610 про переведення її на пенсію за віком;

- зобов`язати відповідача з 14.07.2023 призначити та розрахувати їй пенсію за віком у порядку Закону України від 09.07.2003 №1058-IV ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії: за 2020-2022 роки в розмірі 12236,71 грн.; з 14.07.2023 виплачувати її разом з розрахованими з новопризначеної пенсії надбавками , підвищенням, цільовою грошовою допомогою, індексацією та іншими доплатами до пенсії, право на які вона набула станом на 14.07.2023, у тому числі, але не виключно: доплатою за понаднормовий стаж 21 років, щомісячною компенсаційною виплатою непрацездатному члену сім`ї за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячною компенсаційною виплатою відповідно до постанови КМУ від 15.09.2021 №963, щомісячною компенсаційною виплатою відповідно до постанови КМУ від 24.02.2023 №168 та виплатити різницю між фактично отриманими та новопризначеними виплатами;

- зобов`язати відповідача при оптимізації заробітку для обчислення пенсії за віком у порядку Закону України від 09.07.2003 №1058-IV ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' застосувати періоди з найвищим коефіцієнтом, а саме: включити періоди з найнижчим коефіцієнтом до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом 3 частини першої статті 24 Закону №1058-IV, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач самостійно прийняв рішення про переведення її на пенсію за віком на загальних підставах з 01.02.2006, про що виніс спірне розпорядження. При цьому, розмір її пенсії обраховано із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки. Разом з тим, обчислення відповідачем пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014-2016 роки при переведенні її на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 є протиправним, оскільки в даному випадку мало місце призначення пенсії за іншим Законом. Зокрема, до 01.02.2006 позивач отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ.

Ухвалою судді від 30.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Також установлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позов.

Від відповідача надійшов відзив на позов, у якому ГУПФУ в Чернігівській області позовні вимоги не визнало, просило відмовити в їх задоволенні та зазначило, що позивача переведено з 2006 року на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі поданої нею заяви. Враховуючи наведене, будь-які правові підстави для застосування нової середньої заробітної плати для позивача у 2023 році відсутні.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, враховуючи підстави, наведені в позовній заяві.

Розглянувши подані документи і матеріали, судом встановлено такі обставини.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Чернігівській області. У період з 28.07.1996 по 01.02.2006 позивач отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Розпорядженням від 09.02.2006 №122610 позивача з 01.02.2006 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 37). Для обчислення пенсії врахована заробітна плата за періоди роботи з 01.01.1991 по 31.12.1995 та за даними персоніфікованого обліку з 01.12.2001 по 30.11.2010, яка визначена із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,17х1,11х1,11, 1,14 та 1,197 (а.с. 39-40).

14.07.2023 позивач звернулась до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою, у якій просила: скасувати розпорядження від 09.02.2006 про переведення її без згоди на пенсію за віком; призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, а саме за 2020-2022 роки; для обчислення вищевказаного виду пенсії при оптимізації заробітку застосувати періоди з найвищим коефіцієнтом. При цьому, позивач у вказаній заяві зазначила, що не працює та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 23-24).

Відповідь на вказану заяву позивач не отримала, у зв`язку з чим звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування розпорядження від 09.02.2006 №122610 про переведення на пенсію за віком, суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із статтею 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

При цьому, статтею 45 Закону №1058-IV установлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону. Переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання заяви з усіма необхідними документами.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначає, що спірним розпорядженням від 09.02.2006 №122610 її без згоди переведено на інший вид пенсії (з пенсії за вислугу років, яку вона отримувала з 28.07.1996, на пенсію за віком) і відповідач про такі дії не повідомляв.

Разом з тим, наданими суду доказами вказані обставини спростовуються.

Так, 01.02.2006 ОСОБА_1 до територіального органу Пенсійного фонду України подано заяву про переведення її на пенсію за віком. До заяви було додано відповідний пакет документів (а.с. 41-42).

Вказану заяву було розглянуто та у відповідності до вищенаведених вимог статті 45 Закону №1058-IV розпорядженням від 09.02.2006 №122610 призначено позивачу з 01.02.2006 (дати звернення) пенсію за віком.

За наведених обставин, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на порушення відповідачем пенсійного законодавства під час переведення ОСОБА_1 спірним розпорядженням на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Також, враховуючи встановлені обставини та надані докази, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у визнанні нечинним та скасуванні розпорядження від 09.02.2006 №122610; визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо визнання нечинним та скасування розпорядження від 09.02.2006 №122610, оскільки вони є похідними від вищевказаної позовної вимоги у задоволенні якої відмовлено.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача з 14.07.2023 призначити пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV та розрахувати її із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2020-2022 роки, з оптимізацією заробітку та всіма доплатами до пенсії, суд зазначає таке.

Дійсно, 14.07.2023 позивачем до ГУПФУ в Чернігівській області надіслано заяву про призначення пенсії за віком на підставі Закону №1058-IV (а.с. 23-24). Разом з тим, як вже було встановлено вище та підтверджується матеріалами справи, згідно із поданою заявою даний вид пенсії ОСОБА_1 отримує з 2006 року.

Відповідно до положень частини другої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

З наведених обставин підстави для призначення (переведення) позивачу пенсії за віком на умовах вищевказаного закону відповідно до поданої 14.07.2023 заяви відсутні, а посилання ОСОБА_1 на отримання нею пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівника освіти є безпідставними.

Щодо застосованої відповідачем для розрахунку пенсії позивача середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки, суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 40 Закону №1058-IVдля обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно із приписами частини другої статті 40 Закону №1058-IVзаробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

11.10.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», яким розділ XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV доповнено пунктом 4-3 такого змісту: «Пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %».

Оскільки пенсія за віком на підставі Закону №1058-IV позивачу призначена до набрання чинності вищевказаним Законом, суд зазначає, що відповідач обґрунтовано та в межах наданих повноважень провів її перерахунок, застосувавши при цьому середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислену як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки.

Згідно із статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 30 жовтня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005).

Суддя С.В. Бородавкіна