Справа № 300/5360/23
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" жовтня 2023 р. справа № 300/5360/23
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє адвокат Шевченко Наталія Павлівна, звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у нарахування та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, згідно п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, згідно п. 701 розділу XV "Прикінцеві положення", Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", врахувавши при цьому період з 01.01.1992 р. по 31.01.2023 до спеціального стажу за вислугу років згідно з пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , починаючи з 10.02.2023 (наступного дня після досягнення пенсійного віку), період проходження ним військової служби з 19.05.1981 по 30.05.1983.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 відкрито провадження в цій справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
ГУ ПФУ в Івано-Франківській області подано до суду 31.08.2023 відзив на позовну заяву. Так, у поданому відзиві від 28.08.2023 представниця відповідача заперечила щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Зокрема, вказала, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" грошової допомоги при виході на пенсію особа має дотриматися таких вимог: станом на день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; пенсія має призначатися особі вперше; станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж на зазначених вище посадах (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років). Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (надалі Порядок № 1191). Згідно з п. 2 цього Порядку, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону № 1788-ХИ, що передбачені Переліком № 909. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати. Отже, Порядком № 1191 визначено, що одноразова допомога нараховується одночасно з призначенням пенсії та виплачується одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати. Звернення із окремою заявою про виплату грошової допомоги, безвідносно до заяви про призначення пенсії, чинним законодавством не передбачено. Постановою Пенсійного фонду № 23-1 від 24.11.2022 доповнено Порядок № 22-1 в частині визначення того, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, що підтверджують право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV. Вказаною постановою, з 24.11.2022 уточнено спосіб подання відповідних документів, однак, правове регулювання порядку звернення за грошовою допомогою не змінено. Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про призначення пенсії позивач не оскаржував, а відтак погодилася із цим рішенням, в тому числі щодо підрахунку стажу (в тому числі спеціального). Законом № 1058-IV, Законом № 1788-ХІІ, Порядком № 22-1, Порядком № 1191 не передбачено можливості окремого підрахунку стажу для призначення пенсії і окремого - для виплати грошової допомоги, як і не передбачено можливості врахування під час призначення допомоги іншого пільгового стажу, ніж обчислений під час призначення пенсії. Право позивача на виплату грошової допомоги якщо і порушене, то при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону № 1058-IV, внаслідок чого прийшло до висновку, що позивач не має права на грошову допомогу. При розгляді звернення ОСОБА_1 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області поінформувало позивача про підстави не виплати грошової допомоги, та не приймало жодних рішень, як і не вчиняло дій щодо підрахунку спеціального стажу. Іншими словами у відповіді, що надавалась позивачу на його звернення, Головне управління роз`яснило підстави прийняття рішення про призначення пенсії та не виплату при цьому грошової допомоги, (копія звернення та відповіді додана позивачкою). На підставі наведеного, просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного суду від 18.09.2023 залучено до участі у справі №300/5360/23 в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (надалі, також відповідач 2, ГУ ПФУ в Хмельницькій області) та постановлено розгляд справи № 300/5360/23 розпочати спочатку.
02.10.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на виконання вимог ухвали суду від 18.09.2023 долучено належним чином засвідчену копію електронної пенсійної справи ОСОБА_1 .
Відповідач 2 скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов 20.10.2023 через підсистему "Електронний суд". Згідно змісту якого проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав викладених у відзиві, та, просив розгляд справи провести в судовому засіданні з викликом сторін в режимі відеоконференції.
Одночасно, ГУ ПФУ в Хмельницькій області через підсистему "Електронний суд" скеровано додаткові документальні докази на виконання ухвали суду від 18.09.2023.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.10.2023 у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд адміністративної справи №300/5360/23 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін в режимі відеоконференції відмовлено.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши і оцінивши подані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.
09.02.2023 року ОСОБА_1 виповнилось 60 років, а тому згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" він досягнув передбаченого Законом пенсійного віку. З огляду на зазначене, у встановлений Законом 3-місячний строк, 16.02.2023, позивач звернувся до Калуського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Івано-Франківській області з заявою про призначення пенсії за віком.
Як вказав позивач, що оскільки, з часу призначення пенсії минув тривалий час, проте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області так і не було прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно п. 7-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", хоча його спеціальний стаж роботи згідно п. "е" статті 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" складав на дату досягнення пенсійного віку більше необхідних 35 років, тому ОСОБА_1 звернувся з даного приводу до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.
Проте, листом Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області від 28.04.2023 №3526-3159/Ф-02/8-0900/23 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що до його спецстажу не зараховано період роботи у Калуській музичній школі з 01.01.1992 р. по 31.12.2022, так як дитяча музична школа згідно з Постановою №909 відноситься до позашкільних навчальних закладів, в зв`язку з чим ГУ ПФУ не знайшло підстав для виплати йому грошової допомоги.
Не погодившись з такою позицією пенсійного органу, ОСОБА_1 звернувся за професійною правничою допомогою, відтак представником позивача 31.07.2023 на адресу ГУ ПФУ в Івано-Франківській області було направлено адвокатський запит з вимогою щодо надання протоколів про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , розрахунку його стажу та заробітку для призначення пенсії, а також рішення про призначення (або про відмову у призначенні) грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно п. 7-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Крім цього, як встановлено представником позивача із наданого відповідачем розрахунку страхового стажу, пенсійним органом не враховано при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 період проходження ним військової служби з 19.05.1981 по 30.05.1983, хоча необхідні документи (військовий квиток, довідку про проходження військової служби, трудову книжку з записом про призвання на строкову військову службу, довідку з місця навчання, в якій містяться відомості про відрахування у зв`язку з призовом на військову службу) позивачем було подано до ПФУ разом із заявою про призначення пенсії від 16.02.2023.
Не погоджуючись з відмовами відповідачів щодо виплати грошової допомоги та не зарахування військової служби, позивач, через уповноважену представницю, звернувся до суду з метою захисту порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується приписами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також бере до уваги положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується приписами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також бере до уваги положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі, також - Закон №1058).
За змістом пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною 1 статті 24 Закону №1058 страховий стаж визначено як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 2 статті 24 Закону №1058).
Приписами пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058 визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції, чинній на час призначення позивачці пенсії), передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців.
Згідно з пунктом 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 за №1191 (надалі, також - Порядок №1191), до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (надалі, також Перелік №909).
Пунктом 5 Порядку №1191 передбачено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (30 років для жінок) роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.
Доказів отримання позивачкою будь-якого іншого виду пенсії відповідачами не надано.
Отже, відповідачем 2 до спеціального стажу зараховано період роботи позивачки на посаді викладача концертмейстера музичної школи тільки до 01.01.1992. При цьому обґрунтовуючи правомірність таких дій відповідач 2 посилається на відсутність інформації про те, що музична школа є загальноосвітнім навчальним закладом.
Досліджуючи наявність правових підстав для врахування до спеціального страхового стажу позивачки, що дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи з 01.01.1992 по 31.01.2023, суд зазначає таке.
Згідно з положеннями статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII (надалі, також - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Суд зауважує, що позивач на підтвердження наявного трудового стажу, в тому числі спеціального страхового стажу, подавав копію трудової книжки серії НОМЕР_2 від 18.10.1985.
Також в матеріалах справи містяться копії наказів про встановлення педнавантаження, наказів про відповідність займаним посадам, наказів про встановлення категорій, наказів про направлення у відповідні відрядження для підвищення кваліфікації, наказів про надання чергових щорічних відпусток тривалістю для педагогічних працівників, посвідчень про підвищення кваліфікації, подяк та гармот, які складалися щодо ОСОБА_1 як до працівника освіти та з урахуванням педагогічного стажу.
Згідно з наданою копією трудової книжки, ОСОБА_1 в період з 01.01.1992 по 31.01.2023 працював на посадах викладача по класу тромбона і викладача по класу духовних та ударних інструментів Калуської дитячої музичної школи.
Так, Переліком №909 (у редакції, чинній після внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2002 року №1436) установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років - у позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Відповідно до пункту 3 Примітки Переліку №909, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
За приписами статті 28 Закону України "Про освіту" від 23.05.1991 за №1060-XII (надалі, також - Закон №1060-XII) система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.
Згідно зі статтею 29 Закону №1060-XII структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.
Як передбачено статтею 4 Закону України "Про позашкільну освіту" від 22.06.2000 за №1841-III (надалі, також - Закон №1841-III), з наступними змінами та доповненнями, позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.
Отже, позашкільна освіта є складовою системи освіти.
Статтею 12 Закону №1841-III та пунктом 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2011 за №433 передбачено, що до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).
В силу правового регулювання статті 21 Закону №1841-III, право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 30 років.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 за №963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.
Суд звертає увагу на те, що на спірні правовідносини розповсюджується також дія вищезазначеного Переліку №963, який відносить посаду, зокрема, "викладач" до педагогічних посад.
Як уже відзначалось, пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено право на пенсію за вислугу років працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Таким чином, на переконання суду, викладач дитячої музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу і має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.
Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої в постанові від 13.02.2019 у справі №233/4308/17 (номер провадження 11-1100апп18), викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років.
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що викладач позашкільного навчального закладу є педагогічним працівником цього позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладача повинен зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні статті 55 пункту "е" Закону України "Про пенсійне забезпечення" при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком №909.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
Виходячи з наведеного, викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, а тому стаж роботи ОСОБА_1 на посаді викладача у Калуській музичній школі (Калуській дитячій музичній школі №2, Калуській дитячій музичній школі управління культури, національностей та релігій Калуської міської ради), повинен зараховуватися до пільгового стажу у розумінні пункту "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком №909.
Вимоги пунктів 5-7 Порядку №1191 передбачають, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення.
Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Враховуючи наведене, беручи за основу висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 13 лютого 2019 року у справі №233/4308/17 (номер провадження 11-1100апп18), суд приходить до висновку, що у позивача наявний необхідний спеціальний стаж роботи (більше 35 років), займані нею посади відносяться до посад педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а тому ОСОБА_1 має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV.
З приводу доводів представниці відповідача 1 щодо відсутності порушень відповідачем 1 прав позивачки, оскільки ГУ ПФУ в Івано-Франківській області не приймало рішень про відмову у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, суд зазначає таке.
З матеріалів справи вбачається, що позивач із заявою про виплату грошової допомоги звертався тричі: 16.02.2023 (призначення пенсії за віком), у квітні 2023 року та 31.07.2023 (адвокатський запит).
Доказів розгляду іншим управлінням Пенсійного фонду України заяв позивача та прийняття за результатами розгляд таких заяв певного рішення відповідачем 1 та 2 не надано.
В даному випадку, зі змісту сформованих ГУ ПФУ в Івано-Франківській області листів від 28.04.2023 та від 07.08.2023 слідує, що по суті питання позивача про призначення йому відповідного виду грошової допомоги відповідачем 1 не розглядалось. Зокрема, відповідач 1 не встановив чи має позивач необхідний для призначення грошової допомоги вік та страховий стаж. Воднораз, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, хоча і не прийняло рішення про відмову у виплаті позивачу грошової допомоги, однак у листі від 28.04.2023 надало оцінку наявності в ОСОБА_1 права на виплату такої допомоги та повідомило позивача про недостатність спеціального стажу.
Разом з тим, як досліджувалось судом в ухвалі від 02.10.2023, зі змісту відзиву ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на позовну заяву від 28.08.2023, судом встановлено, що за результатом розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком від 16.02.2023 та доданих документів саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області прийнято рішення про призначення пенсії, в тому числі щодо підрахунку стажу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (надалі Порядок № 1191).
Згідно з п. 2 цього Порядку, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону № 1788-XII, що передбачені Переліком № 909.
Пунктом 4 Порядку № 1191 визначено, що страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до п. 5 Порядку № 1191, грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком, відповідно до Закону № 1058-ІV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону № 1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Як передбачено п. 6, 7 Порядку № 1191, для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону № 1058-ІV, станом на день її призначення.
Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Отже, Порядком № 1191 визначено, що одноразова допомога нараховується одночасно з призначенням пенсії та виплачується одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Звернення із окремою заявою про виплату грошової допомоги, безвідносно до заяви про призначення пенсії, чинним законодавством не передбачено.
Постановою Пенсійного фонду № 23-1 від 24.11.2022 доповнено Порядок № 22-1 в частині визначення того, щодо заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, що підтверджують право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-ІV.
Вказаною постановою, з 24.11.2022 уточнено спосіб подання відповідних документів, однак, правове регулювання порядку звернення за грошовою допомогою не змінено.
Так, внесення змін до Порядку № 22-1, підтверджує висновки у про те, що окрема заява про призначення грошової допомоги не подається.
З огляду на викладене, суд вважає, що питання виплати грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-ІV вирішується в процесі розгляду заяви про призначення пенсії.
При цьому, відповідач 1 ні у листі від 28.04.2023, ні у відповіді від 07.08.2023 на адвокатський запит від 31.07.2023, не повідомив позивача, про те, що саме ГУ ПФУ в Хмельницькій області не врахувало оспорюваних періодів при призначенні пенсії до спеціального та страхового стажу відповідно, та, як наслідок прийняло рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.
Більш того, у матеріалах справи відсутні докази щодо виненсення (прийняття) відповідного рішення та/або отримання такого позивачем й станом на день ухвалення рішення в даній справі.
Оскільки суд самостійно не проводить перерахунок страхового, у тому числі пільгового стажу пенсіонерів, суд не вирішує питання зобов`язання відповідача призначити позивачу виплату цієї допомоги.
В даному випадку, на переконання суду, належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною відмови у зарахуванні спеціального стажу, зобов`язання зарахувати його та провести перерахунок стажу з метою призначення допомоги.
Щодо незарахування відповідачем 2 до страхового стажу ОСОБА_1 періоду проходження військової служби з 19.05.1981 по 30.03.1983 до загального страхового стажу, суд зазначає таке.
Згідно пункту 6 Порядку, для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово- лікувальних установ.
Як встановлено судом вище, при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії від 16.02.2023 позивачем було подано оригінал трудової книжки, у якій містяться записи №2-3 про те, що 19.05.1981 ОСОБА_1 був призваний на строкову військову службу, 30.05.1983 - звільнений у запас.
Запис, внесений у трудову книжку, повністю відповідає відомостям військового квитка № НОМЕР_3 , а саме: на сторінці 2, пункт 8, міститься запис про призвання ОСОБА_1 на строкову військову службу і направлення у військову частину 19.05.1981. Також, на сторінці 3, пункт 12, міститься запис про його звільнення із військової служби 30.05.1983 та направлення до Калуського РВК.
Відомості про проходження військової служби також підтверджуються довідкою Калуського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 14.02.2023 №6/596.
Таким чином, стаж військової служби позивача підтверджений належними доказами, а саме: трудовою книжкою (яка є основним документом, який підтверджує стаж роботи), а також документами за місцем проходження служби: військовим квитком та довідкою з військового комісаріату.
Крім того, варто зауважити, що обов`язок перевірки правильності поданих документів, надання необхідних бланків, а також допомоги в одержанні відсутніх документів для призначення пенсії лежить на територіальних органах ПФУ, а не на особі, яка звертається за призначенням пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №590/871/17.
Таким чином, у відповідача 2 були відсутні будь-які законні підстави для неврахування до стажу роботи позивача періоду військової служби, так як даний стаж підтверджується трудовою книжкою, військовим квитком та довідкою з військкомату.
Оскільки, період з 19.05.1981 по 30.05.1983 відкидається із підрахунку страхового стажу позивача, тому він є спірним у контексті розгляду даної справи, незалежно від того, чи вказав відповідач про причини такого неврахування, чи ні.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням зазначеного, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини суд доходить висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на що позов належить задовольнити частково.
Згідно частин 1,3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Доказів понесення сторонами будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано.
Відтак, враховуючи, що в результаті розгляду цієї справи частково задоволено заявлені позовні вимоги до відповідача 1 та до відповідача 2, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 та відповідача 2 на користь позивачки солідарно підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 536,80 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні в стаж роботи, який надає йому право на призначення грошової допомоги передбаченої п. 7-1 розділу 15 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у розмірі 10 місячних пенсій особи на день її призначення, період його роботи з 01.01.1992 по 31.01.2023.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 19.05.1981 по 30.05.1983.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Представнику позивача та відповідачам рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, );

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, буд. 10, м. Хмельницький, 29000 ).

Суддя Главач І.А.