Справа № 420/9689/22
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/9689/22

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.,

повний текст судового рішення (ухвали)

складено 17.07.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Градовського Ю.М., Димерлія О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, Одеського міського голови Труханова Генадія Леонідовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича, Одеської міської ради, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року по справі № 420/9689/22 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо не розгляду проекту рішення, підготовленого на звернення ОСОБА_1 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022р. Зобов`язано Одеську міську раду, на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_1 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022, а за результатами розгляду прийняти відповідне рішення.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2022 р. апеляційну скаргу Одеської міської ради - залишено без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року у справі №420/9689/22 - залишено без змін.

22.12.2022 року судове рішення у цій справі набрало законної сили.

28.06.2023 від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 420/9689/22, яку обґрунтовано заявником посиланнями на те, що Одеською міською радою безпідставно не виконується судове рішення у даній справі.

12.07.2023 позивач надав додаткові пояснення до вказаної заяви, в яких наполягав на застосуванні заходів судового контролю.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 420/9689/22 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права просить скасувати зазначену вище ухвалу та прийняти нове рішення, яким встановити судовий контроль за виконанням рішення суду від 23.08.2022 у справі №420/9689/22 та зобов`язати Одеську міську раду подати до суду звіт про виконання судового рішення від 23.08.2022 у даній справі. За наслідками розгляду звіту Одеської міської ради накласти на керівника Одеської міської ради, відповідального за виконання рішення штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування скарги вказує, що в даному випадку з огляду на спірні обставини справи, наявні підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, адже відповідач тривалий час ігноруючи законодавчі приписи не виконує рішення суду у цій справі, яке набрало законної сили, за відсутності поважних причин для його невиконання.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому зазначаючи про необґрунтованість доводів скаржника, просить відмовити у задоволенні його скарги, залишити оскаржувану позивачем ухвалу суду першої інстанції від 17.07.2023р. без змін мотивуючи зокрема тим, що встановлення контролю за виконанням рішення є правом суду, а не його обов`язком та підставою для застосування такого є саме невиконання судового рішення, та обставини, які свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення. В свою чергу, як зауважує Одеська міська рада, відповідач жодним чином не заперечує той факт, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для часників справи. Між тим, виконання такого рішення має відбуватись у встановленому законом порядку, а не через застосування особою, на користь якої ухвалено рішення, всіх заходів виконання рішення суду, передбачених розділом IV КАС України, без відповідного дослідження обставин такого виконання. Звертає також увагу, що на даний час рішення суду першої інстанції в цій справі перебуває на виконанні в органах ДВС, виконавче провадження №71705688. На даний час це виконавче провадження є не завершеним, та у межах цього виконавчого провадження державним виконавцем вживаються відповідні заходи з метою примусового виконання судового рішення та приймаються відповідні рішення.

Позивач надав до апеляційного суду додаткові пояснення, у яких наголошує на необхідності захисту його прав шляхом ухвалення рішення про задоволення вимог ОСОБА_1 , заявлених у заяві про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у даній справі.

Також, відповідач у справі надав до апеляційного суду додаткові письмові пояснення у підтвердження відсутності на його думку підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі, додаткові пояснення щодо оцінки діям позивача у справі з доказами, зокрема копією листа Юридичного департаменту Одеської міської ради від 07.06.2023р. №1138.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, проаналізувавши обставини справи та приписи процесуального закону, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для застосування в даному випадку судового контролю.

Надаючи оцінку такому висновку суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

За приписами ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

В силу вимог ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічний висновок викладено у ч. 2-3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами (ст.370 КАС України).

приписами ст.382 КАС України передбачено можливість встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Так, частиною першою указаної вище норми процесуального закону установлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 2 статті 382 КАС України).

Отже, наведеними вище приписами надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення.

При цьому, слід зважати на те, що встановлення судового контролю є правом суду, а не його обов`язком.

Отже, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, на що вірно звернув увагу суд першої інстанції під час вирішення спірного процесуального питання.

Також, ч.8 ст.382 КАС України передбачає, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Суд першої інстанції ґрунтовно вказав, що інститут судового контролю за виконанням судового рішення спрямований на забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві. Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Крім того, відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями частини першої статті 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України Про виконавче провадження. Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

У розумінні ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Тобто, не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 23.12.2022 року у справі №0440/6728/18 (провадження №К/990/23995/22).

Порядок примусового виконання судових рішень регламентовано спеціальним законом Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до абз.1 ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, встановлено статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до приписів ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч.1 ст.63 Закону).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч.2 ст.63 Закону).

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником (ч.3 ст.63 Закону).

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом (ч.4 ст.63 Закону).

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч.5 ст.63 Закону).

З наведеного слідує, що приписами ЗУ «Про виконавче провадження» визначено певний алгоритм дій виконавця в ході примусового виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

З матеріалів справи слідує, що 02.05.2023р. відкрито виконавче провадження №71705688 на підставі виконавчого листа, виданого Одеським окружним адміністративним судом 25.01.2023р. у справі №420/9689/22, яким Одеську міську раду зобов`язано на черговому пленарному засіданні сесії розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_1 від 10.08.2021 №31-К-6685 та від 01.07.2022, а за результатами розгляду прийняти відповідне рішення.

На час розгляду справи, виконавче провадження №71705688 не завершено. Доказів зворотного не надано сторонами.

Також, як вбачається з наявних у матеріалах справи документів, в рамках провадження виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні №71705688 здійснюються передбачені законом дії.

Таким чином, рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/9689/22 від 23.08.2022р. перебуває на стадії примусового виконання, для якого встановлена спеціальна процедура, визначена Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене вище, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 17.07.2023р., оскільки наявні відомості про незавершене виконавче провадження з примусового виконання судового рішення у справі №420/9689/22, відповідна оцінка діям відповідача щодо виконання судового рішення у даній справі надається органом виконавчої служби.

Тому, судовий контроль у такому випадку відповідно до ст.382 КАС України не здійснюється.

Інші доводи та заперечення сторін, а також і додатково надані ОСОБА_1 та Одеською міською радою документи, не мають принципового значення для вирішення спірного процесуального питання, є несуттєвими.

Отже, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 23.08.2022 у справі №420/9689/22.

Також, колегією суддів з`ясовано, що ОСОБА_1 до апеляційного суду також було надано заперечення на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.1023р. про залишення без розгляду заяви позивача - ОСОБА_1 про відвід судді Єфіменка К.С. по справі №420/9689/22, у яких посилаючись на неможливість розгляду цієї справи суддею Єфіменко К.С. через скасування П`ятим апеляційним адміністративним судом ухвал Одеського окружного адміністративного суду (суддя Єфіменко К.С.) по цій справі від 13.01.2023р. та від 10.04.2023р. вважає наявними підстави для скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2023р. про залишення без розгляду заяви позивача - ОСОБА_1 про відвід судді Єфіменка К.С. від розгляду цієї справи №420/9689/22.

Дослідивши матеріали справи у частині вирішення цього питання, колегією суддів встановлено, що Одеським окружним адміністративним судом у відповідності до приписів процесуального закону, було розглянуто заяву ОСОБА_1 про відвід судді Єфіменко К.С. від розгляду цієї справи. За результатами розгляду заяви позивача, Одеським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу від 17.07.2023 року, якою залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Єфіменка К.С. від розгляду цієї справи з тих підстав, що вказану заяву позивачем подано з пропуском строку для звернення з такою заявою, що є порушенням ч.3 ст. 39 КАС України.

У цій частині, колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм КАС України. Заперечення позивача не містять доводів у спростування такого висновку суду першої інстанції.

Колегією суддів не встановлено передбачених чинним законодавством підстав для відводу від розгляду цієї справи судді Єфіменка С.С.

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи скаржника.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції від 17.07.2023 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 поданої в порядку ст.382 КАС України,- є законною та обґрунтованою, а викладені скаржником в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного судового рішення ( в даному випадку ухвали) було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241-243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 року у справі №420/9689/22 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді Ю.М. Градовський О.О. Димерлій