Справа № 140/13446/20
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/13446/20 пров. № А/857/14561/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Судова-Хомюк Н.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року (головуючий суддя Лозовський О.А., м. Луцьк) у справі №140/13446/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та рішення від 28.02.2020 №5/2 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 27.02.2020; зобов`язання здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Волинській області від 26.02.2020 №333 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 у справі №140/13446/20 позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області №333 від 26.02.2020; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 28.02.2020 №5/2 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 27.02.2020 про перерахунок пенсії відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області №333 від 26.02.2020 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Вказане рішення набрало законної сили 02.12.2020.

21.07.23 ОСОБА_1 подав до суду заяву у порядку статті 383 КАС України про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неналежного виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 у справі №140/13446/20, а саме, щодо невиплати за період з 19.02.2020 по 31.12.2020 заборгованості з нарахованого довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 117813,48 грн.

В обгрунтування заявлених вимог вказує на бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 у справі №140/13446/20 в частині невиплати йому щомісячного довічного грошового утримання судді в розмірі 117813,48 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу від 26 липня 2023 року, виходив з того, що нарахована позивачеві сума щомісячного довічного грошового утримання судді має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України та проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Суд першої інстанції вказав, що невиконання судового рішення відповідачем в частині виплати грошових коштів за фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Суд прийшов до висновку, що відповідачем вчиняються активні дії, які свідчать про виконання судового рішення, відтак у спірних відносинах відсутня протиправна бездіяльність пенсійного органу.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обгрунтовує тим, що судом першої інстанції не застосовано акти, визначені Законом України «Про Конституційний Суд України», що передбачають гарантії суддям виплати за рахунок держави матеріального забезпечення, в тому числі, щомісячного довічного грошового утримання. Також зазначає, що відповідачем не вчиняються дії по виконанню судового рішення, оскільки воно не виконується тривалий час, вимірюється в часовому відліку роками, що очевидно виходить за межу розумності строку захисту порушеного права.

Просить скасувати ухвалу та прийняти постанову, якою задовольнити заяву в повному обсязі.

Відповідач правом на подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч. 1 ст. 312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За статтями 2 та 14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

У статті 370 КАС України закріплено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення зумовлює відповідальність, встановлену законом.

Стаття 382 цього Кодексу передбачає можливість судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а стаття 383 цього Кодексу визначає право особи-позивача, на користь якого ухвалено рішення, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Враховуючи наведені норми, суд апеляційної інстанції зазначає, що забезпечення виконання судових рішень у публічно-правових спорах покладається, зокрема, на адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші процесуальні засоби, сприяють реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

На важливості належного виконання судового рішення неодноразово наголошував у своїх рішеннях і Конституційний Суд України.

Так, у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 № 16-рп/2009 (справа щодо конституційності окремих положень Кримінально-процесуального кодексу України) Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. З огляду на це посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 взяв до уваги практику ЄСПЛ, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 1291 Конституції України та статтями 2, 14, 370 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно із частиною шостою статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Аналізуючи наведені норми можна зробити висновок, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача на виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Як вже було встановлено, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 у справі №140/13446/20 позов ОСОБА_1 задоволено та на виконання вказаного рішення Волинський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №3106/2020, який був звернутий до примусового виконання.

Згідно постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Трофимюка П.В. про відкриття виконавчого провадження ВП №63902160 від 14.12.20 боржнику запропоновано виконати судове рішення про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області №333 від 26.02.2020 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Державним виконавцем Трофимюком П.В. 09.04.2021 направлена до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області вимога державного виконавця №2.1-34/5353 про термінове надання інформації з підтверджуючими документами про розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , а також про те, які заходи вживались для отримання та виплати заборгованих коштів ОСОБА_1 .

Із наданої відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 19.04.2021 №0300-0305-5/18290 вбачається, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 по справі № 140/13446/20 про зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 з 19.02.2020 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області від 26.02.2020 №333 з урахуванням фактично виплачених сум, виконано, а саме, здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області №333 від 26.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020, виплата заборгованості буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що рішення суду в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області №333 від 26.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020, фактично виконане.

Наведені обставини виконання рішення суду в частині здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 з 19.02.2020 не заперечуються заявником.

Заявник вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому нарахованого з 19.02.20 довічного грошового утримання судді в розмірі 117813,48 грн.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до підпунктів 4,5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Виходячи з наведеного, Головне управління Пенсійного фонду України здійснює виплати винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 №649 (далі-Порядок №649).

Відповідно до пункту 1 Порядку №649 цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, коштами, передбаченими в Державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Згідно з пунктом 3 Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі-реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Пунктами 4,5 Порядку №649 передбачено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Відповідно до пункту 10 Порядку №649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету у спосіб перерахування коштів боржнику.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій та довічного грошового утримання судді у відставці за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.

Зазначене вище відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 квітня 2020 у справі №560/523/19.

Колегія суддів зазначає, що Порядок № 649, розроблений та затверджений Кабінетом Міністрів України на виконання своїх конституційних повноважень для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, є обов`язковим для виконання всіма органами та посадовими особами, включаючи органи Пенсійного фонду України.

Також колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постановах від 13.06.2018 у справі № 757/29541/14-а, від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, де підтверджено правомірність дій органів Пенсійного фонду України в частині невиплати коштів, а саме, щодо невиконання судового рішення через відсутність відповідного бюджетного забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що фактична невиплата позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді в розмірі 117813,48 грн зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття.

Відтак, з огляду на те, що позивачем не надано доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що у спірних відносинах відсутня протиправна бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 у справі №140/13446/20.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023 року у справі №140/13446/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Н. М. Судова-Хомюк
Т. І. Шинкар