Справа № 461/6727/23
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/6727/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2023 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючої судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Сливка І.П.
за участю представника позивача Штепи Р.П.
представника відповідача Лубоцького Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Штепа Руслан Петрович, до Львівської митниці Держмитслужби України про зміну постанови у справі про порушення митних правил в частині визначення розміру стягнення, -
адвокат Штепа Р.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд із адміністративним позовом до Львівської митниці Держмитслужби України про зміну постанови у справі про порушення митних правил в частині визначення розміру стягнення.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 25.08.2023 року відкрито провадження у справі.
Представник позивача адвокат Штепа Р.П. в судовому засіданні в режимі відеоконференції позов підтримав з підстав, наведених у ньому.
Представник відповідача Лубоцький Б.І. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, а розпорядчими документами СЛЕД Держмитслужби визначено більш детальні вимоги щодо оформлення змісту експертних висновків, в тому числі щодо наведення відомостей щодо використаних джерел з ресурсів мережі Інтернет. Звертає увагу, що експерти СЛЕД Держмитслужби керуються Методичними рекомендаціями. Вважає, що Львівською митницею правомірно притягнуто гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.
Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Також, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці 2357,35 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 25.06.2023 о 14 год. 50 хв. у зону митного контролю пункту пропуску "Шеґині-Медика" митного поста "Мостиська" Львівської митниці смугою руху «червоний коридор» в напрямку «в`їзд в Україну» прибув автомобіль марки «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким в якості водія слідував громадянин України ОСОБА_1 з сімома пасажирами.
Перед початком митного контролю громадянину України ОСОБА_1 та пасажирам було запропоновано заповнити мцтну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності та роз`яснено митні правила.
Про наявність виявлених під час митного огляду товарів гр. ОСОБА_1 у процесі усного опитування не заявив, у митних деклараціях від 25.06.2023 не вказав.
Достовірність відомостей, вказаних у деклараціях гр, ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом.
Таким чином, гр. ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів шляхом недекларування. тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються громадянином через митний кордон України.
Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України.
Позивач не заперечує факт вчинення правопорушення, однак вважає, що вказана постанова є незаконною в частині визначення розміру штрафу.
Позивач вказує, що вартість товару явно завищена, оскільки при визначенні розміру штрафу було взято до уваги висновок експерта СЛЕД Держмитслужби від 05.07.2023 № 142000- 3301-0506, в якому не вказано, з якими саме об`єктами було здійснено порівняння товарів щодо яких здійснено експертизу, до такого не долучено будь-яких матеріалів, які б підтверджували наявність об`єктів порівняння та цін на них, а також не наведено конкретних методів порівняння і врахування коригування відмінностей між такими і досліджуваними товарами, при цьому інтернет-ресурси з яких взято вартість товарів, не містять посилань на конкретні товари.
Щодо відсутності обґрунтування повноважень СЛЕД Держмитслужби на визначення митної вартості предметів порушення митних правил, суд зазначає наступне.
Нормами ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема і висновком експерта.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 357 Митного кодексу України дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.
Відповідно до ст. 502 МК України експерт призначається посадовою особою митного органу, в провадженні якої перебуває справа про порушення митних правил, у разі потреби в спеціальних знаннях.
Експертом може бути особа, яка має необхідні знання для надання відповідного висновку.
Статтею 515 МК України передбачено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.
Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.
Згідно норм ст. 516 Митного кодексу України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.
За таких обставин, у зв`язку з відсутністю клопотань від ОСОБА_1 щодо проведення незалежної експертизи, посадовою особою митного органу було призначено товарознавчу експертизу до СЛЕД Держмитслужби та в межах ст. 515 МК України експертом Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України було встановлено вартість предметів правопорушення.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 3 Положення про СЛЕД Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби від 23.10.2019 № 18, у редакції наказу від 12.11.2019 № 29 (зі змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства.
Отже, повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ.
Згідно п. 4 розділу III «Формування документації для проведення досліджень (аналізів, експертиз)» Порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС під час проведення досліджень (аналізів, експертиз) затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016 № 105, посадовою особою митниці було призначено експертизу та в постанові значені завдання для дослідження (аналізу, експертизи) які відповідали меті призначення експертизи та не виходили за межі компетенції та спеціальних знань експерта, оскільки передбачали лише визначення вартості предметів правопорушення.
Окрім вищезазначених нормативно-правових актів, розпорядчими документами СЛЕД Держмитслужби визначено більш детальні вимоги щодо оформлення змісту експертних висновків, в тому числі щодо наведення відомостей щодо використаних джерел з ресурсів мережі Інтернет. Так, експерти СЛЕД Держмитслужби, що є правонаступником реорганізованого Департаменту податкових та митних експертиз ДФС, керуються Методичними рекомендаціями 01.55-00.080 (03) «Оформлення висновків за результатами досліджень (аналізів, експертиз) проб (зразків) товарів», затвердженими наказом ДПМЕ ДФС від 30.06.2017 №139, в яких, серед іншого, зазначено, що фотокопії сторінок ресурсів мережі Інтернет зберігаються в архівних справах експертного підрозділу СЛЕД Держмитслужби в твердому та/чи електронному вигляді.
Таким чином, суд вважає, що висновок експерта СЛЕД Держмитслужби від 05.07.2023 № 142000- 3301-0506 проведений уповноваженим органом, відповідає вимогам закону, є належним та допустимим доказом.
Тобто, згідно пояснень від 25.06.2023, наданих під час складання протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_1 підтвердив факт відсутності необхідності декларування ним «косметичних засобів» 2679 шт., які за назвами та іншими характеристиками відмінні від тих, що зазначені в митній декларації на 3 аркушах, та відсутності документів щодо вартості на цей товар в дату переміщення через митний кордон України.
Відтак, вказаний інвойс не відповідає критеріям належності та допустимості доказів та не може бути доказом оплати за товар.
Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутній фіскальний чек, який є фінансовим документом суворої звітності, і який міг би засвідчити реальність придбання товарів.
Нормами ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема і висновком експерта.
Таким чином, суд приходить до висновку, що Львівською митницею правомірно притягнуто гр. України ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості цих товарів, на суму 516 723,90 грн.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не було порушено вимог закону при винесенні постанови.
Крім того, суд вважає, що позивачу були створені всі умови для реалізації ним своїх прав під час розгляду справи про порушення митних правил.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.ч.1.2 ст. 76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У відповідності до частини 2 цієї статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.
Згідно з ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Як вбачається з матеріалів справи, причини пропуску процесуального строку є поважними, а тому суд вважає, що строк для звернення до суду з позовною заявою слід поновити.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС не здійснюється.
Керуючись ст.ст.192, 460, 458, 481 МК України, ст.ст. 2, 6, 73, 77, 90, 139, 205, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,
поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з даним позовом.
У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Штепа Руслан Петрович, до Львівської митниці Держмитслужби України про зміну постанови у справі про порушення митних правил в частині визначення розміру стягнення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Р.Волоско