Справа № 200/1882/23
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року справа №200/1882/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2023 р. у справі № 200/1882/23 (головуючий І інстанції Стойка В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

- визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи з 09.03.1993 року по 19.05.1994 року на шахті ім. М.А. Ізотова в якості підземного гірничого майстра з повним робочім днем під землею, з 19.06.2012 року по 29.12.2016 року на ВП Шахта Північна ДП Торецьквугілля в якості горноробочого по ремонту гірничих виробіток 4р., горноробочого очисного вибою 5р. з повним робочім днем під землею, з 31.03.2018 року по 31.01.2020 року на ТОВ Укргеосервис в якості горноробочого очисного вибою 5р. з повним робочім днем під землею, з 01.09.2010 року 31.12.2010 року на шахті ім. Гагаріна ДП Артемвугілля в якості підземного горноробочого по ремонту гірничих виробіток 4р. з повним робочім днем під землею, з 01.06.2021 року по 26.08.2022 року на ВП Шахта Центральна ДП Торецьквугілля в якості гірника очисного вибою підземного 5р. з повним робочим днем під землею;

- зобов`язати управління зарахувати вказані періоди роботи ОСОБА_1 до його страхового та пільгового стажу за Списком 1 (пост. 202) шахтарі та повторно розглянути його заяву про перехід на інший вид пенсії від 18.05.2022 року, призначивши пенсію за віком на пільгових умовах у розмірі, встановленому ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці № 345 від 02.09.2008 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2023 року позов задоволено. Визнано незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи з 09.03.1993 року по 19.05.1994 року на шахті ім. М.А. Ізотова в якості підземного гірничого майстра з повним робочім днем під землею, з 19.06.2012 року по 29.12.2016 року на ВП Шахта Північна ДП Торецьквугілля в якості горноробочого по ремонту гірничих виробіток 4р., горноробочого очисного вибою 5р. з повним робочім днем під землею, 31.03.2018 року по 15.01.2020 року на ТОВ Укргеосервис в якості горноробочого очисного вибою 5р. з повним робочім днем під землею, з 01.09.2010 року 31.12.2010 року на шахті ім. Гагаріна ДП Артемвугілля в якості підземного горноробочого по ремонту гірничих виробіток 4р. з повним робочім днем під землею, з 01.06.2021 року по 26.08.2022 року на ВП Шахта Центральна ДП Торецьквугілля в якості гірника очисного вибою підземного 5р. з повним робочім днем під землею. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області зарахувати вказані періоди роботи ОСОБА_1 до його страхового та пільгового стажу за Списком 1 (пост. 202) шахтарі та повторно розглянути його заяву про перехід на інший вид пенсії від 18.05.2022 року, призначивши пенсію за віком на пільгових умовах у розмірі, встановленому ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці № 345 від 02.09.2008 року.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів зазначає, що до пільгового стажу роботи за Списком № 1 не враховано періоди роботи:

- з 30.12.1988 по 24.04.1989 та 09.03.1993 по 19.05.1994 на шахті Імені Н. О. Ізотова у зв`язку з відсутністю довідок, що уточнюють пільговий характер роботи, а трудова книжка заявника не містить всієї необхідної інформації для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах;

- з 19.06.2012 по 29.12.2016 на ВП Шахта Північна врахований до пільгового стажу частково, згідно довідок, що уточнюють пільговий характер роботи № 5-71/1166 від 01.07.2020, виданих ДП Торецьквугілля. З пільгового стажу виключені періоди відпусток без збереження заробітної плати. Зараховані періоди роботи до Списку № 1 наведені вище;

- з 31.03.2018 по 13.01.2020 на підставі довідки № 37 від 22.09.2020, виданої ТОВ Укргєосервіс через відсутність підпису начальника відділу кадрів та головного бухгалтера, що суперечить додатку № 5 до Постанови № 637. Достовірність видачі довідки неможливо перевірити через введення воєнного стану;

- з 01.09.2010 по 31.12.2010 не зараховано до страхового та до пільгового стажу

роботи через відсутність сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України;

- з 01.06.2021 по 26.08.2022 не до страхового та до пільгового стажу роботи через відсутність сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Права на обчислення розміру пенсії відповідно до статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці немає через відсутність у заявника необхідного стажу роботи з повним робочим днем під землею 15 років.

Крім того, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в квітні 2020 року вперше звернувся до Торецького об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-1У від 09.07.2003р.

Рішенням №320 від 10.04.2020 року позивачу відмовлено у призначені пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу.

18.05.2022 року позивач вдруге звернувся до управління пенсійного фонду України в Донецькій області у м. Торецьку із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1 та надав усі необхідні документи до неї.

Згідно Рішення №17 від 26.05.2022 року Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області призначило позивачу пенсію за віком з 18.05.2022 року, що вбачається з відповідного розпорядження.

Відповідно до «Форми РС-право» до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 09.03.1993 року по 19.05.1994 року, з 19.06.2012 року по 29.12.2016 року (частково), з 31.03.2018 року по 13.01.2020 року, до страхового та пільгового стажу - періоди з 01.09.2010 року 31.12.2010 року, з 01.06.2021 року по 26.08.2022 року.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі - Порядок № 383).

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Щодо доводів апелянта, що до пільгового стажу роботи за Списком № 1 не враховано періоди роботи з 30.12.1988 по 24.04.1989 та 09.03.1993 по 19.05.1994 на шахті Імені Н. О. Ізотова у зв`язку з відсутністю довідок, що уточнюють пільговий характер роботи, з 19.06.2012 по 29.12.2016 на ВП Шахта Північна врахований до пільгового стажу частково, згідно довідок, що уточнюють пільговий характер роботи № 5-71/1166 від 01.07.2020, виданих ДП Торецьквугілля, з 31.03.2018 по 13.01.2020 на підставі довідки № 37 від 22.09.2020, виданої ТОВ Укргєосервіс через відсутність підпису начальника відділу кадрів та головного бухгалтера, суд зазначає наступне.

Відповідно трудової книжки позивача НОМЕР_2 (в частині спірних періодів) наявні записи про роботу позивача:

- з 09.03.1993 по 19.05.1994 на шахті ім. М.А. Ізотова в якості підземного гірничого майстра з повним робочим днем під землею;

- з 31.03.2008 прийнятий підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею; 29.11.2010 переведений учнем підземного гірничого по ремонту гірничих виробіток; 22.01.2011 переведений підземним гірничим по ремонту гірничих виробіток з повним робочим днем в шахті. У вказаний період роботи позивача входить період з 01.09.2010 по 31.12.2010, що заявлений в позовних вимогах;

- з 19.06.2012 по 29.12.2016 в якості горноробочого по ремонту гірничих виробіток 4р., горноробочого очисного вибою 5р. з повним робочим днем під землею;

- з 31.03.2018 по 13.01.2020 на ТОВ Укргеосервис в якості горноробочого очисного вибою 5р. з повним робочім днем під землею;

- з 04.02.2020 року по 26.08.2022 року (куди входить спірний період з 01.06.2021 року по 26.08.2022 року) в якості гірника очисного вибою підземного 5р. з повним робочим днем під землею.

Отже, записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у періоди з 09.03.1993 по 19.05.1994 на шахті Імені Н. О. Ізотова в якості підземного гірничого майстра з повним робочим днем під землею, з 19.06.2012 по 29.12.2016 на ВП Шахта Північна в якості горноробочого по ремонту гірничих виробіток 4р., горноробочого очисного вибою 5р. з повним робочим днем під землею, що надає право включення вищевказаних періодів роботи до пільгового стажу за Списком №1.

Суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Системний аналіз наведених вище положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 637 дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.

В той час, зазначені вище спірні періоди роботи позивача підтверджено копією трудової книжки.

Щодо доводів апелянта, що періоди роботи з 01.09.2010 по 31.12.2010, з 01.06.2021 по 26.08.2022 не зараховано до страхового та до пільгового стажу роботи через відсутність сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, суд зазначає наступне.

Порядок обчислення та сплата страхових внесків визначено ст. 20 Закону № 1058-IV.

Зокрема, абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 ст. 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з приписами ч. 10 цієї ж статті якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Ст.106 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Тобто, за змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Враховуючи зазначене, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством - страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні/перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була неоднаразово висловлена Верховним Судом у постановах від 25.09.2018 у справі № 242/65/17, від 22.11.2018 у справі № 242/4793/16-а, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17, від 04.06.2019 у справі №235/900/17, від 27.02.2019 у справі №242/1871/17 та № 423/3544/16-а.

Таким чином, орган Пенсійного фонду України неправомірно не зарахував до страхового та до пільгового стажу роботи позивача періоди роботи з 01.09.2010 по 31.12.2010, з 01.06.2021 по 26.08.2022, посилаючись на зазначені ним обставини, чим порушив пенсійні права позивача.

Щодо застосування ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці № 345 від 02.09.2008 року.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI Про підвищення престижності шахтарської праці (далі - Закон № 345-VI) дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до статті 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Таким чином, необхідною умовою для набуття права на отримання пенсії в порядку передбаченому Законом № 345-VI є зайнятість на підземних роботах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить записи щодо роботи позивача повний робочий день в шахті, що в своїй сукупності є достатньою підставою для обрахунку пенсії з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Стосовно дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, суд зазначає наступне.

У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право глави держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуду рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

На думку суду, з боку державних органів відбувається підміна понять, оскільки не будь-які повноваження органів влади з ухвалення рішень, є дискреційними. Дискреція діє тільки у разі, коли у рамках закону державний орган може приймати різні рішення.

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності не безпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, ефективний засіб правового захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

За унормуванням п. 7 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області зарахувати вказані періоди роботи ОСОБА_1 до його страхового та пільгового стажу за Списком 1 (пост. 202) шахтарі та повторно розглянути його заяву про перехід на інший вид пенсії від 18.05.2022 року, призначивши пенсію за віком на пільгових умовах у розмірі, встановленому ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці № 345 від 02.09.2008 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2023 р. у справі №200/1882/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2023 р. у справі №200/1882/23 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 31 жовтня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко