Справа № 520/10325/23
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 р. №520/10325/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.03.2023№05 про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в частині обрахування стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання - 21 рік 05 днів та загального проценту розрахунку пенсії від заробітку - 52%;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці, стаж 24 років 01 місяців 05 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді Фрунзенського районного суду м.Харкова у відставці виходячи зі стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 24 роки 01 місяць 05 та обчислювати виходячи із загального відсотку розрахунку пенсії - 58% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 16.03.2023 з урахуванням раніше здійснених виплат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Позивач зазначає, що до її суддівського стажу не було зараховано три роки стажу роботи у галузі права, які вимагаються законом для призначення судді вперше. Позивач вважає, що оскільки законодавство, чинне станом на момент призначення на посаду судді передбачало зарахування такого стажу до стажу роботи, що дає право на відставку судді, то наразі позивач має право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 58 % суддівської винагороди судді, а не 52 % як визначив відповідач. З посиланням на норми Конституції України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів" позивач вважає дії відповідача щодо відмови у перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання протиправними та такими, що порушують право позивача на отримання довічного грошового утримання судді у розмірі, визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу через систему "Електронний суд" та надійшла в електронний кабінет користувача, що підтверджується електронною роздруківкою.

Представником відповідача, подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та зазначає, що зарахування до роботи на посаді судді стаж роботи у сфері права, який вимагався законом, як мінімальний для набуття позивачем права для призначення на посаду судді, з метою обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання, чинним законодавством не передбачено.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Указом Президента України від 02.02.2002 року № 96/22 « Про призначення суддів» ОСОБА_1 призначена на посаду судді Фрунзенського районного суду м. Харкова строком на п`ять років.

Постановою Верховної Ради України від 05.04.2007року № 878-V ОСОБА_1 обрано на посаду судді Фрунзенського районного суду м. Харкова безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 07.03.2023 № 187/о/15-23 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Фрунзенського районного суду м. Харкова у відставку в зв`язку з поданням заяви.

Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 24.03.2023 № 05 позивачці призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 16.03.2023 із застосуванням загального відсотка розрахунку 52 % (50 % - за 20 років роботи на посаді судді та 2 % - за 1 рік роботи суддею понад 20 років).

Позивачка вважає, що має право на розрахунок довічного утримання судді у відставці із розрахунку 58 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (а не 52 відсотки, як вказав відповідач у спірному рішенні), визначивши стаж, що враховується для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці у розмірі 24 роки 01 місяць 05 днів, з яких: 21 рік 01 місяць 05 днів на посаді судді, 3 роки 0 місяців 0 днів робота адвокатом, що слугувало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Таким чином, спір між сторонами виник у зв`язку з не зарахуванням відповідачем при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи позивача на посаді судді трьох років стажу у галузі права (адвокатської діяльності).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 № 8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості.

Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності.

Відповідно до пункту 8 частини п`ятої статті 48 Закону України від 02.06.2016 № 1402- VIII "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, чинній на час призначення довічного грошового утримання), незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

В силу вимог частини сьомої статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Вказані норми кореспондують зі статтею 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч.1 ст. 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ (в редакції станом на 09.04.2020 року - дату рішення ВРП про звільнення позивача з посади судді у відставку), суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

За приписами ч.3 ст.116 Закону № 1402 рішення про звільнення судді з посади у відставку ухвалює Вища рада правосуддя.

Згідно статті 137 Закону № 1402, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до ч.3 ст.142 Закону № 1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно абзацу 4 пункту 34 розділу XII « Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 р. №9901/808/18 (провадження №11-1481заі18) вказала, що частину другу статті 137 Закону про судоустрій 2016 року потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Згідно з усталеного судовою практикою Великої Палати Верховного Суду частину другу статті 137 Закону 1402-УІІІ (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18).

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VШ встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Отже, зарахуванню до стажу роботи на посаді судді підлягають стаж, передбачений статтею 137 Закону № 1402-УШ, період роботи, який вимагався для призначення суддею, а також період роботи, визначений як стаж роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день призначення (обрання).

На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді ( 02.02.2002 року) питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося Законом України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів» та Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

Згідно із частиною першою статті 7 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (в редакції, чинній на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді) суддею міг бути громадянин України, який має стаж роботи в галузі права не менш як три роки.

Статтею 43 вказаного Закону у цій редакції визначено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на :осаді судді не менше 10 років.

За результатами дослідження матеріалів справи, суд встановив, що ОСОБА_1 до призначення на посаду судді мала стаж роботи в галузі права більш як 3 роки, оскільки у період з 26.05.1998 по 11.03.2002 працювала в Харківській обласній колегії адвокатів, що підтверджєуться записами в трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_1 .

Окрім того, Рішенням Вищої ради правосуддя від 07.03.2023 № 187/0/15-23 зафіксовано обставини зарахування до стажу роботи судді ОСОБА_1 , що має право на відставку, стаж роботи у галузі права, які вимагаються законом для призначення судді - 3 роки.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що до стажу роботи позивача на посаді судді має бути зараховано три роки стажу роботи у галузі права, які вимагаються законом для призначення судді вперше.

Відтак, на підставі частини другої статті 137 Закону № 1402 та частини третьої статті 127 Конституції України ( в редакції станом на 02.02.2002 року - день призначення позивача на посаду судді) до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 слід зарахувати стаж (досвід ) роботи ( професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді - тобто три роки, а отже зазначений стаж роботи має бути зарахований при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді.

Таким чином, враховуючи, що позивач має право на зарахування до стажу на посаді судді три роки стажу роботи у галузі права, які вимагаються законом для призначення судді вперше, суд прийшов до висновку, що загальний стаж позивача на посаді судді складає 24 роки 01 місяць 05 дня, а тому розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача має становити 58 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 відсотків базовий розмір плюс по 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років) відповідно до ч.3 ст.142 Закону « Про судоустрій і статус суддів» № 1402.

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.03.2023№05 про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в частині обрахування стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання - 21 рік 05 днів та загального проценту розрахунку пенсії від заробітку - 52%;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області визначити стаж ОСОБА_1 , що враховується для обчислення довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці - тривалістю 24 роки 01 місяць 05 днів, включивши до стажу ОСОБА_1 3 роки роботи у галузі права.

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області визначити ОСОБА_1 розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 58 % суддівської винагороди судді;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 16.03.2023, виходячи із 58% суддівської винагороди судді, з урахуванням раніше проведених виплат та здійснити виплату недоплаченої суми грошових коштів з 16.03.2023.

Стосовно посилання відповідача у відзиві на позов на необхідність застосування до спірних правовідносин приписів Закону № 3668-VI в частині обмеження виплати позивачці щомісячного довічного грошового утримання з обмеженням граничним (максимальним) розміром, враховуючи висновки, які викладені Верховним Судом у справі № 580/234/19 від 24.06.2020, суд звертає увагу, що спірні правовідносин підлягають вирішенню, з урахуванням приписів, зокрема, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII.

При цьому, з 01.01.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VI, яким, зокрема, внесено зміни до Закону № 1402-VIII, а саме, п. 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень доповнено абз. 3, відповідно до якого тимчасово, по 31.12.2017, максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

У свою чергу Законом України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 №1798-VIII, який набрав чинності 05.01.2017, п. 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII викладено в новій редакції та в ній відсутнє таке обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, з 01.01.2017 по 04.01.2017 були чинними обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого не міг перевищувати 10740 грн.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28.02.2019 (справа №686/6637/17) та у постанові від 31.08.2022 у справі № 720/363/17.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 з 16.03.2023 року призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно із Законом України "Про судоустрій і статус суддів", а відтак обмеження щодо максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання не підлягають застосуванню.

Окрім того, як вбачається з витягу пенсійної справи позивачки (а.с. 16), ГУ ПФУ в Харківській області під час призначення пенсії ОСОБА_1 обмеження розміру щомісячного довічного грошового утримання судді максимальним розміром, не застосовано, сума пенсії складає 67631, 85 грн.

Відтак, матеріалами справи не підтверджено допущення відповідачем обмеження розміру щомісячного довічного грошового утримання судді максимальним розміром, а тому наразі відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді без обмеження граничного розміру, слід відмовити, як заявлених передчасно.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до ст.ст. 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатньо належних і достовірних доказів, а отже, не довів правомірності спірного рішення.

Враховуючи викладене, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат проводиться у відповідності до вимог частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.03.2023№05 про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в частині обрахування стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання - 21 рік 05 днів та загального проценту розрахунку пенсії від заробітку - 52%.

Зобов`язати Головнне управління Пенсійного фонду України в Харківській області визначити стаж ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), що враховується для обчислення довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці - тривалістю 24 роки 01 місяць 05 днів, включивши до стажу ОСОБА_1 3 роки роботи у галузі права.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області визначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 58 % суддівської винагороди судді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з 16.03.2023, виходячи із 58% суддівської винагороди судді, з урахуванням раніше проведених виплат та здійснити виплату недоплаченої суми грошових коштів з 16.03.2023.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сто сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С.Мороко