Справа № 990/90/23
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 жовтня 2023 року

м. Київ

справа №990/90/23

адміністративне провадження №П/990/90/23

Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді - Мельник-Томенко Ж. М.,

суддів - Білак М. В., Єресько Л. О., Жука А. В., Мартинюк Н. М.,

за участі:

секретаря судового засідання - Зайчишиної Т. В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Пантюхової Л. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж. М., Білак М. В., Єресько Л. О., Жука Н. М., Мартинюк Н. М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Верховного Суду перебуває адміністративна справа № 990/90/23 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправною бездіяльність Президента України щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 14.12.2022 та зобов`язання Президента України розглянути звернення ОСОБА_1 від 14.12.2022.

Судове засідання у цій справі призначено на 26.10.2023 о 14 год 00 хв у приміщенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду за адресою: вул. Князів Острозьких, 8, корпус 5, м. Київ, 01029.

Ухвалою Верховного Суду від 26.10.2023 задоволено клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у справі № 990/90/23. Забезпечено участь ОСОБА_1 у судовому засіданні, призначеному на 26.10.2023 о 14 год 00 хв у справі № 990/90/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів відповідно до вимог Положення про ЄСІТС.

26.10.2023 позивачем через електронну пошту подано до Верховного Суду заяву про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж. М., Білак М. В., Єресько Л. О., Мартинюк Н. М. від участі у розгляді справи № 990/90/23.

На обґрунтування заяви позивач указує, що під час судового засідання 24.10.2023 він дізнався про наявність підстав для відводу колегії суддів Мельник-Томенко Ж. М., Мартинюк Н. М., Єресько Л. О., Жука А. В., Білак М. В., які передбачені пунктами 2-4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Так, позивач зазначає, що під час цього судового засідання, до виходу колегії суддів до нарадчої кімнати для вирішення питань щодо залучення третьої особи, позивач указав, що в нього ще є декілька клопотань та заяв до початку розгляду справи по суті, зокрема після виходу із нарадчої кімнати, він одразу декілька разів просив, майже 16 раз, що в нього є клопотання до початку розгляду справи по суті, руками показав, що в нього є питання. Однак, на його думку, колегія суддів на виконання завдання інших осіб заплановано-умисно не звернула на це уваги, та навмисно почала розгляд справи по суті та дослідила докази. Позивач вважає, що колегія суддів хотіла швидко почати розгляд справи, щоб обмежити права позивача, оскільки деякі клопотання та заяви лише допускаються до початку розгляду справи по суті. При цьому посилання колегії суддів та представника відповідача на те, що у зв`язку з технічними помилками позивача не чути, проте вони його бачать, на його думку, вважається як виправдання, оскільки він відео- та звукозапис відеоконференції підтверджує, що звук та картинка позивача передавалися до зали судового засідання.

Крім того, позивач зазначає, що вказана колегія суддів приймає участь у вирішенні адміністративної справи № 990/39/23, що, на його думку, є не допустимим. Вважає, що вказана колегія суддів повинна заявити самовідвід з підстав, передбачених пунктами 2-4 частини другої статті 36 КАС України.

З посиланням на положення Кодексу суддівської етики, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та практику Європейського суду з прав людини позивач указує на наявність обставин, які викликають сумнів у безсторонності, неупередженості або об`єктивності суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж. М., Мартинюк Н. М., Єресько Л. О., Жука А. В., Білак М. В.

У судовому засіданні позивач підтримав заяву про відвід.

Представник відповідача заперечувала щодо її задоволення.

Перевіривши заяву позивача Суд зазначає таке.

Відповідно до частини третьої статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з частиною першою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Білух проти України», заява № 33949/02, п. 49; Fey v. Austria, заява №14396/88, пп. 27, 28 та 30; Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п.п. 42-43, Pullar v. United Kingdom, заява № 22399/93, п. 38 та інші) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: 1) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; 2) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Як на підставу про відвід колегії суддів позивач посилається на те, що колегія суддів, на його думку, умисно та упереджено не звернули уваги на те, що він до початку розгляду справи, під час відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, просив та показував руками, що в нього ще є декілька клопотань та заяв.

Водночас Верховний Суд наголошує, що в ухвалі Верховного Суду від 23.10.2023, якою задоволено заяву ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні 24.10.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у справі № 990/90/23, було роз`яснено позивачу, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Крім того, після проголошення судового рішення, ухваленого в нарадчій кімнаті, продовжуючи судове засідання, колегією суддів було встановлено технічний збій, а саме: відсутність звукового сигналу власних технічних засобів позивача. У зв`язку із чим, було здійснено повторне з`єднання з позивачем за допомогою системи відеоконференцзв`язку, роз`яснено і запропоновано скористатися правом заявлення заяв і клопотань, пов`язаних з розглядом справи. Однак, позивач таким правом не скористався, а наполягав на відводі колегії суддів.

Щодо доводів позивача про те, що вказана колегія суддів приймає участь у вирішенні адміністративної справи № 990/39/23, що, на його думку, є не допустимим, Верховний Суд відхиляє, оскільки відповідно до комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що судочинство в адміністративній справі № 990/39/23 здійснює колегія в іншому складі суддів, а саме: Мартинюк Н. М., Мельник-Томенко Ж. М., Жука А. В. Єресько Л. О., Радишевської О. В. Водночас підстава і предмет спору у вищевказаній справі не є подібними до справи, що розглядається. Однак, за цими підставами, відповідно до положень статті 36 КАС України, суддя не підлягає відводу.

Отже, проаналізувавши доводи, наведені позивачем у заяві про відвід суддів, Верховний Суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 не містить будь-яких об`єктивних доказів та доводів, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності суддів Мельник-Томенко Ж. М., Мартинюк Н. М., Єресько Л. О., Жука А. В., Білак М. В., зокрема таких, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цих суддів як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію».

З огляду на викладене Суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Частиною четвертою статті 40 КАС України встановлено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Керуючись статтями 36, 40, 243, 248, 256 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж. М., Білак М. В., Єресько Л. О., Жука Н. М., Мартинюк Н. М. від участі в розгляді справи № 990/90/23 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії визнати необґрунтованою.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж. М., Білак М. В., Єресько Л. О., Жука Н. М., Мартинюк Н. М. від участі в розгляді справи № 990/90/23 за позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і окремо оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

Н.М. Мартинюк

Л.О. Єресько

А.В. Жук

М.В. Білак ,

Судді Верховного Суду