Справа № 160/17591/21
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття касаційного провадження

27 жовтня 2023 року

м. Київ

справа №160/17591/21

провадження № К/990/7067/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Єзерова А.А., суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ"

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року (суддя Голобутовський Р.З.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року (головуючий суддя Іванов С.М., судді Панченко О.М., Чередниченко В.Є.)

у справі №160/17591/21

за позовом Дніпровської міської ради

до Державної авіаційної служби України,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство інфраструктури України, Національне антикорупційне бюро України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ"

про визнання протиправним та скасування наказу.

І. РУХ СПРАВИ

1. У вересні 2021 року Дніпровська міська рада звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної авіаційної служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство інфраструктури України (залучене до участі у справі ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року), Національне антикорупційне бюро України (залучене до участі у справі ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" (залучене до участі у справі ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року), у якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Державної авіаційної служби України від 30 червня 2021 року №1007 "Про видачу Сертифіката аеродрому Дніпро".

2. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року позов задоволено.

3. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов Дніпровської міської ради задоволено: визнано протиправним та скасовано наказ Державної авіаційної служби України від 30 червня 2021 року №1007 "Про видачу Сертифіката аеродрому "Дніпро".

4. Не погодившись із вказаними судовими рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, натомість, провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

5. Дніпровська міська рада і Національне антикорупційне бюро України надіслали відзиви на касаційну скаргу.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 05 січня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" звернулось до Державної авіаційної служби України із заявкою вих. №1.1/09 на сертифікацію аеродрому «Дніпро» в порядку, визначеному Авіаційними правилами України «Технічні вимоги та адміністративні процедури для сертифікації аеродромів», затверджених наказом Державної авіаційної служби України від 06 листопада 2017 року №849.

7. У пункті 1 розділу 6 цієї заявки на сертифікацію товариство зазначило про те, що в якості «угоди експлуатанта аеродрому з власником аеродрому та/або власником землі» ним надається до Державної авіаційної служби України «Додаток №6 до Заявки (Розділ 6. Взаємозв`язок експлуатанта аеродрому з власником аеродрому та/або власником землі) «Договір про спільне використання майна» від 24.11.2011 №153»».

8. Договір про спільне використання майна від 24 листопада 2011 року №153 був укладений між Відкритим акціонерним товариством «Авіаційна компанія «Дніпроавіа» (сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» (сторона-2) про те, що обидві сторони домовились про тимчасову спільну експлуатацію майна: Аеродрому, у тому числі: злітно-посадкової смуги площею 2860х44 кв.м., інвентарний номер 208 та засобів радіонавігації (радіо-маячна система РМС СП-80М, інвентарний номер 50059) для забезпечення злітно-посадочних операцій повітряних суден в аеропорту м. Дніпропетровськ до моменту прийняття відповідного рішення органом державної влади щодо передачі злітно-посадкової смуги та засобів радіонавігації до державної власності, відповідно до умов Договору купівлі-продажу пакету акцій Відкритим акціонерним товариством «Авіаційна компанія «Дніпроавіа» №КПП-557 від 28 серпня 2009 року.

9. За результатами розгляду заявки Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" на сертифікацію аеродрому «Дніпро» від 05 січня 2021 року вих. №1.1/09 та доданих до неї матеріалів, з урахуванням Акту сертифікаційної перевірки аеродрому «Дніпро» від 07 червня 2021 року №1.2-962-21 Державною авіаційною службою України було винесено Наказ від 30 червня 2021 року №1007 «Про видачу Сертифіката аеродрому «Дніпро» (сертифікат аеродрому №UA-005 з датою первинної видачі 01 липня 2021 року).

10. У рамках представництва інтересів Дніпровської міської ради до Державної авіаційної служби України направлено адвокатський запит від 19 липня 2021 року, яким було запитано інформацію та копію документів щодо сертифікації цивільного аеродрому «Дніпро» в 2021 році.

11. Державною авіаційною службою України було надано відповідь від 12 серпня 2021 року вих.№1.2.16-5327-21 на адвокатський запит, який був отриманий представником Дніпровської міської ради засобами поштового зв`язку 16 серпня 2021 року. До вказаної відповіді відповідачем було долучено, зокрема копію заявки на сертифікацію аеродрому «Дніпро» від 05 січня 2021 року №1.1/09, копію акта сертифікаційної перевірки аеродрому «Дніпро» від 07 червня 2021 року №1.2-962-21, копію Наказу від 30 червня 2021 року №1007 та копію Сертифіката аеродрому «Дніпро» №UA-005 з датою первинної видачі 01 липня 2021 року. Крім того, вказана відповідь Державіаслужби також містить інформацію про те, що на офіційному веб-сайті відповідача інформація про те, що власником аеродрому «Дніпро» є Міністерство інфраструктури України, була зазначена на підставі Свідоцтва про реєстрацію аеродрому «Дніпро» від 19 квітня 2019 року №АР 03-01, копія якого також була додана відповідачем до відповіді на адвокатський запит.

12. Виходячи з того, що в документах, поданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" до Державіаслужби разом із заявкою на сертифікацію аеродрому «Дніпро» від 05 січня 2021 року виявлено невідповідність фактичним офіційним даним, Дніпровська міська рада не погодилась із правомірністю винесеного відповідачем Наказу від 30 червня 2021 року №1007 «Про видачу Сертифіката аеродрому «Дніпро»» та оскаржила його до суду.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

13. Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що виявлені в ході розгляду справи порушення, допущені Державною авіаційною службою України при проведенні сертифікації цивільного аеродрому «Дніпро» на підставі заявки Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" від 05 січня 2021 року, є достатніми підставами для визнання протиправним та скасування наказу відповідача, в тому числі як такого, що порушує охоронювані законом права та інтереси територіальної громади м. Дніпра.

14. Суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції з процесуальних підстав, а саме через те, що у випадку розгляду справи колегією суддів, в тому числі з підстав, визначених частиною 2 статті 33 КАС України, такий розгляд справи має бути завершений, саме колегією суддів, натомість в даному випадку розгляд даної справи було здійснено суддею одноособово.

15. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції керувався тим, що в процесі сертифікації аеродрому «Дніпро» на підставі заявки Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" від 05 січня 2021 року №1.1/09, відповідач допустив нехтування власними обов`язками, встановленими як пунктами 6, 7 Положення про Державіаслужбу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2014 року №520 (далі - Положення №520), так і Розділом ІІІ «Нагляд за аеродромами» Авіаційних правил, затверджених наказом Державної авіаційної служби України від 06 листопада 2017 року №849 (далі - Авіаційні правила), не перевірив вказану заявку та додані до неї документи на відповідність встановленим вимогам Авіаційних правил, всупереч пункту 93 частини 1 статті 1 Повітряного кодексу України, внаслідок чого прийняв у складі заявки на сертифікацію аеродрому «Дніпро» документ (договір від 24 листопада 2011 року №153).

15.1 Суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що дані в заявці в частині власника аеродрому «Дніпро», є суперечливими, оскільки разом із заявкою на сертифікацію аеродрому «Дніпро» від 05 січня 2021 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" подало до Державної авіаційної служби України на підтвердження відносин із власником аеродрому та/або власником землі договір про спільне використання майна від 24 листопада 2011 року №153, що був укладений із ВАТ «Авіаційна компанія «Дніпроавіа». Станом на день укладання договору про спільне використання майна від 24 листопада 2011 року №153 ні ВАТ «АК «Дніпроавіа», ні власник його значного пакету акцій (Товариство з обмеженою відповідальністю «Галтера») не мали статусу органу державної влади.

15.2 Відповідно до умов договору купівлі-продажу пакету акцій ВАТ «АК «Дніпроавіа» від 28 серпня 2009 року №КПП-557, Фондом державного майна України було продано Товариству з обмеженою відповідальністю «Галтера» 94.572% акцій статутного капіталу ВАТ «АК «Дніпроавіа».

15.3 У свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 21 квітня 2011 року щодо об`єкта нерухомого майна «будівлі та споруди Міжнародного аеропорту «Дніпропетровськ» (до складу якого входить злітно-посадкова смуга та радіомаячна система РМС-СП-80М) засвідчується форма власності даного об`єкта: державна корпоративна, а також власник об`єкта: ВАТ «АК «Дніпроавіа».

15.4 Також у матеріалах справи є копія Свідоцтва про реєстрацію аеродрому «Дніпро» №АР 03-01 від 19 квітня 2019 року (видане замість Свідоцтва про реєстрацію цивільного аеродрому «Дніпро» №АР 03-01 від 11 жовтня 2012 року), в якому власником аеродрому «Дніпро» зазначено Міністерство інфраструктури України.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ, ВІДЗИВІВ НА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ

16. Скаржник у касаційній скарзі посилається на те, що суд апеляційної інстанції під час вирішення спору не врахував висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, викладені в постановах від 16 жовтня 2018 року у справі №9901/415/18, від 16 червня 2021 року у справі №9901/382/20, від 06 травня 2020 року у справі №818/183/18, від 30 вересня 2020 року у справі №9901/68/20, від 19 лютого 2020 року у справі №826/14759/18 в частині того, що право на оскарження індивідуального акта суб 'єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт прийнятий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується. У цьому контексті заявник касаційної скарги звертає увагу на те, що у суді апеляційної інстанції наголошувалося, що позов Дніпровської міської ради не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, у зв`язку із чим, провадження у справі підлягає закриттю, проте судом апеляційної інстанції не було враховано пояснення товариства з посиланням на підходи Верховного Суду при визначенні юрисдикції спору.

17. Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" стверджує, що судом апеляційної інстанції у порушення статей 79, 90 КАС України не врахована та проігнорована позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача та докази на її підтвердження щодо того, що Дніпровською міською радою взагалі не зазначено, які конкретно права та охоронювані законом інтереси його як позивача порушені спірним наказом.

18. Щодо суті спору скаржник зазначає, що Свідоцтво про реєстрацію Аеродрому № АР 03-01 (дата видачі 19 квітня 2019 року), засвідчує виключно факт реєстрації аеродрому «Дніпро» у державному реєстрі цивільних аеродромів, а не право власності на нього. Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" в межах сертифікаційної процедури було подано до Державної авіаційної служби України усі необхідні документи, які були перевірені Відповідачем при виконанні покладених на нього завдань, за результатами чого було прийнято рішення про видачу товариству Сертифікату аеродрому «Дніпро» № UА-005, про що видано наказ від 30 червня 2021 року № 1007 «Про видачу Сертифіката аеродрому «Дніпро».

Жодних положень щодо власника аеродрому «Дніпро» ані наказ Державної авіаційної служби від 30 червня 2021 року № 1007 «Про видачу Сертифіката аеродрому «Дніпро», ані Сертифікат експлуатанта UА - 005 з датою первинної видачі 01 липня 2021 року не містять.

19. У відзиві на касаційну скаргу Дніпровська міська рада наголошує на тому, що висновки Верховного Суду, на які посилається скаржник, зроблено при розгляді не подібних правовідносин, тому не мали застосовуватися апеляційним адміністративним судом при розгляді цієї справи.

20. Позивач вважає, що спір у цій справі передбачає дослідження владних управлінських дій та рішень Державної авіаційної служби України, на підставі яких виникли права та обов`язки у Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ», але якими, при цьому, було також обмежено законний інтерес територіальної громади міста Дніпра на задоволення власних індивідуальних та колективних потреб у повітряних перевезеннях. Первісним етапом реалізації громадянами свого гарантованого Повітряним кодексом України права на користування нематеріальним благом - повітряними перевезеннями - є можливість безумовно покластись на факт того, що цілісний майновий комплекс аеропорту, з якого відбуватиметься виліт/приліт повітряного судна, є сертифікованим у суворій відповідності до вимог чинного законодавства України уповноваженим державним органом. Наслідком порушення Державною авіаційною службою України вимог Авіаційних правил в процесі сертифікації аеродрому «Дніпро» в 2021 році (у вигляді неналежної перевірки документів, що подавались заявником до сертифікації та невиявлення прогалин у підтвердженні відносин із власником аеродрому) стало безстрокове закріплення (шляхом видання безстрокового сертифіката) ситуації, за якої експлуатант аеродрому «Дніпро» (на підставі оскаржуваного Наказу №1007) одноосібно, на власний розсуд та без жодного контролю з боку дійсного власника аеродрому «Дніпро» здійснює власну господарську діяльність в частині розпорядження землями та спорудами цивільного аеродрому «Дніпро» за умов фактичної безконтрольності та безкарності (без застережень у вигляді договірних штрафних санкцій від дійсного власника аеродрому за перевищення повноважень експлуатанта, тощо) - у стратегічній сфері повітряних перевезень - на умовах одноосібного вирішення питань щодо допуску третіх осіб до користування землями та спорудами вказаного аеродрому, зокрема, вирішення питань щодо кількості авіакомпаній, яким погоджуються слоти на виліт/приліт; щодо кількості напрямків вильоту; щодо кількості рейсів, тощо.

21. Національне антикорупційне бюро України у відзиві на касаційну скаргу також стверджує про нерелевантність посилань скаржника на зазначені ним висновки Верховного Суду, та додатково наголошує, що право мешканців територіальної громади міста Дніпра на реалізацію законного інтересу щодо здійснення повітряних перевезень з аеропорту міста Дніпра зазнає впливу від дій експлуатанта цивільного аеродрому «Дніпро», який діє на підставі сертифіката аеродрому № ГІА-005 з датою первинної видачі 01 липня 2021 року. Відтак, питання законності надання Державною авіаційною службою України сертифікату третій особі має ключове значення для підтвердження або спростування права Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" впливати на обсяг реалізації мешканцями міста Дніпра їхнього законного права на задоволення потреб у повітряних перевезеннях.

22. Щодо правомірності спірного наказу Національне антикорупційне бюро України посилається на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" не надано до Державіаслужби належного документального підтвердження відносин заявника з власником аеродрому та/або власником землі.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

23. Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в випадках, визначених у цій статті, зокрема у випадку - якщо суд першої та/або апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

24. Отже, законодавець чітко визначив, які судові рішення, з яких підстав і у яких випадках можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

25. Відповідно до положень цих норм касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: 1) суд першої та/або апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду; 2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

26. Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

27. У постанові від 19 травня 2020 року у справі №910/719/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

28. Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 КАС презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.

29. У касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» посилається на те, що судами попередніх інстанцій при дослідженні порушеного права або законного інтересу міської ради на звернення до суду не враховано висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, що викладені в постановах від 16 жовтня 2018 року у справі №9901/415/18, від 16 червня 2021 року у справі №9901/382/20, від 06 травня 2020 року у справі №818/183/18, від 30 вересня 2020 року у справі №9901/68/20, від 19 лютого 2020 року у справі №826/14759/18.

30. Касаційне провадження було відкрито на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України для ретельної перевірки, чи дійсно, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

31. Верховний Суд вважає, що висновки Верховного Суду, на які посилається скаржник, зроблені під час розгляду не подібних правовідносин.

32. Так, предметом спору у вказаних справах були:

- у справі №9901/415/18 - Указ Президента України від 29 грудня 2017 року № 449/17 "Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів";

- у справі 9901/382/20 - рішення Вищої ради правосуддя про внесення подання про призначення визначених осіб на посаду судді;

- у справі №818/183/18 - протокольні рішення № 1 і № 2 Кириківської СВК, які стосувалися зміни у складі виборчої комісії; про прийняття підписних листів щодо припинення повноважень голови селищної ради за народною ініціативою та про організацію перевірки дійсності підписів виборців у підписних листах, а також направлення Кириківській селищній раді Великописарівського району Сумської області подання про відкликання ОСОБА_1 з посади селищного голови за народною ініціативою;

- у справі №9901/68/20 - Указ Президента України від 19 березня 2019 року № 82/2019 про Рішення Ради Національної безпеки і оборони України від 19 березня 2019 року в частині застосування обмежувальних заходів (санкцій) до Приватного акціонерного товариства "Мако Холдінг" (п. 220 Додатку 2 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 березня 2019 року "Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) та відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 березня 2019 року;

- у справі №826/14759/18 - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та відповідний запис, внесений Державним реєстратором.

33. Натомість у справі, що розглядається, предметом позову є наказ Державної авіаційної служби України від 30 червня 2021 року №1007 "Про видачу Сертифіката аеродрому Дніпро".

34. У касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" стверджує, що у зазначених ним постановах Великої Палати Верховного Суду і Верховного Суду зроблено висновок про те, що право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт прийнятий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується.

35. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що вказаний підхід не є універсальним і можливість оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень залежить від його правової природи та наслідків, які він спричиняє для певних осіб або суспільства.

36. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі №813/4993/15 погодилася з судами попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову фізичної особи про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, виданої іншій особі, посилаючись, крім іншого, на те, що внаслідок оскаржуваних дій відповідача створювалася загроза втрати об`єкта культурної спадщини місцевого значення, а введення цього об`єкта будівництва в експлуатацію мало здійснюватися на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а не на підставі реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

37. Питання наявності права на оскарження містобудівних умов та обмежень як акту індивідуальної дії особою, якій його не адресовано і прав та обов`язків якої він не стосується, було предметом розгляду в справі № 826/12131/17 (постанова від 18 травня 2022 року), у якій Верховний Суд сформулював правові висновки про те, що факт невідповідності містобудівних умов та обмежень містобудівній документації на місцевому рівні очевидно створює загрозу суспільним (загальним) інтересам, оскільки це може завдати шкоди інтересам значної (необмеженої) кількості осіб, які будуть позбавлені (обмежені) умов відпочинку, занять фізкультурою з метою оздоровлення, дитячих ігор та розваг в межах прибудинкової території під наглядом її мешканців, створить перешкоди у сфері паркування та, відповідно, підвищить небезпеку виникнення дорожньо-транспортних пригод та може призвести до несприятливих наслідків завдання непоправної шкоди здоров`ю та життю людини.

38. За висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 420/2719/20, особа має право на звернення до адміністративного суду щодо оскарження містобудівних умов та обмежень, у випадку якщо це спрямовано на захист екологічних прав та інтересів особи.

39. У постанові Верховного Суду від 05 грудня 2019 року у справі № 400/2509/18 (Миколаївська міська рада оскаржила до суду рішення про призначення управителя багатоквартирних будинків м.Миколаєва) були спростовані висновки стосовно того, що оскаржувані рішення інших суб`єктів владних повноважень (незважаючи на їх відповідність всім ознакам індивідуального акту) не можуть порушувати права чи інтереси третіх осіб (зокрема, інтереси територіальної громади) у розумінні статей 2 і 19 КАС України.

40. Отже, із загального правила про те, що акт індивідуальної дії оскаржується особою, якого він стосується, є численні виключення залежно від конкретних обставин справи.

41. Аналіз зазначених скаржником постанов Верховного Суду, на які зроблено посилання у касаційній скарзі як на приклад іншого правозастосування та оскаржуваних судових рішень не дає підстав для висновку про те, що суди першої та апеляційної інстанцій необґрунтовано розглядали позовні вимоги у цій справі. При цьому інший результат розгляду спорів у вказаних Товариством справах обумовлений специфікою кожного конкретного індивідуального акта та можливістю його впливу на інших осіб у кожному окремому випадку та встановленими судами обставинами.

42. Враховуючи викладене, Суд не вбачає належних підстав для касаційного перегляду оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції у випадку, передбаченому пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

43. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

44. З урахуванням наведеного, касаційне провадження, відкрите з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, підлягає закриттю.

45. Колегія суддів вважає, що інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, наданих судам попередніх інстанцій.

З огляду на викладене, керуючись статтями 345, 339 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

У Х В А Л И В:

Закрити касаційне провадження за касаційною Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року у справі №160/17591/21, яке було відкрито з підстави, встановленої пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб