Справа № 420/13206/23
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 р. Категорія 106000000м. ОдесаСправа № 420/13206/23
Перша інстанція: суддя Іванов Е.А.,

час і місце ухвалення: не зазначено, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
представник позивачаШевченко М.В. (адвокат; ордер)
представник відповідачаКоротков С.О. (витяг; паспорт)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Південного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним та скасування наказу, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Південного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним та скасування наказу, мотивуючи його тим, що у поданні про притягнення позивачки до відповідальності зазначається про 18 «епізодів» обробки заяв громадян за розгляд, реєстрацію та обробку яких законодавчо встановлено справлення державного мита. При цьому вказано, що сплата державного мита відбулась або поза робочим часом або після надання відповідної послуги. Викладені обставини, а саме те, що позивачка проводила відповідні реєстраційні дії і надавала послуги, відповідно до відомостей зазначених у поданні, підтверджуються скріншотами. При цьому в поданні на аркуші 5 зазначається про оброблення позивачкою 22 заяв. У Довідці за результатами планової цільової перевірки зазначено про низку інших порушень виявлених у відділі які стосуються ведення Реєстру обліку наданих послуг. Всі викладені обставини вказують на напружену та нервову обстановку роботи відділу обумовлену війною та супутніми обставинами (вимкнення електрики, велика кількість звернень громадян, недостатнє комплектування службовцями відділу та інш.). При цьому до дисциплінарної відповідальності притягли лише позивачку та ще одного спеціаліста. Що стосується обставин сплати державного мита після обробки документів чи у поза робочий час позивачка не одноразово зазначала, про те що минулий рік був дуже важким із понаднормовим навантаженням на відділ в зв`язку з військовим часом, відключенням електроенергії, значним збільшенням звернень громадян та зменшенням кількості службовців у відділі. Позивачкою не було допущено видачі документів без сплати державного мита, жодного збитку завдано не було, її службова діяльність направлена на забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг як це визначено ст. 1 ЗУ «Про державну службу» та здійснюється на підставі принципів передбачених законом (ст. 4) в тому числі верховенства права, законності, професіоналізму, патріотизму та ефективності.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Південного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним та скасування наказу відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази того, чому до позивача застосовано більш суворіший вид стягнення - догану та не використано можливість для застосування менш суворого. Також, апелянт вказує, що до дисціплінарної відповідальності притягнуто лише позивача та ще одного спеціаліста, а наказу про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_2 , колишнього начальника Суворовського відділу ДРАЦС, на підставі висновків довідки за результатами цільової перевірки не видавалось, хоча відповідно до посадової інструкції саме начальник відділу зобов`язаний організувати його роботу контролювати та не допускати порушень. Крім того, позивач зазначає, що минулий рік був дуже важким із понаднормовим навантаженням на відділ в зв`язку з військовим часом, відключенням електроенергії, значним збільшенням звернень громадян, зменшенням кількості службовців у відділі, при цьому перелічені фактори значною мірою впливали на можливість обробки та видачу документів.

Південним Міжрегіональним Управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2023 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, відповідач вказує, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 наведено лише певні твердження без жодного аргументування та доказового спростування наведених судом першої інстанції у рішенні від 04.08.2023 року мотивів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 08.06.2021 року працює на посаді головного спеціаліста Суворовського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), та до її посадових обов`язків відносяться :

- надання платних послуг згідно статті 20 Закону «Про державну реєстрації актів цивільного стану» відповідно до Переліку, який затверджено Кабінету Міністрів України, на бажання та за письмовою заявою фізичної особи.

- забезпечення видачі повторних свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

10.03.2023 року Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) отримано довідку з результатами планової цільової перевірки відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеській області Управління державної реєстрації Південного МРУ МЮ стосовно дотримання вимог законодавства при стягненні державного мита, плати за видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян та надання платних послуг (копія знаходиться в матеріалах справи).

На підставі клопотання начальника Суворовського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Переверзової К.В. від 24.03.23р. № 20012/12.2-20 Південним міжрегіональним управлінням міністерства юстиції виданий наказ від 29.03.2023 № 1017/12-05 «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 ».

З вказаним наказом позивач була ознайомлена 30.03.2023 року, про що свідчить її підпис.

Також в ході дисциплінарного провадження 09.04.2023р. позивач надала письмові пояснення.

Наказом в.о. начальника Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції №1294/12-05 від 12.04.2023р. продовжено здійснення дисциплінарного провадження у строк до 60 календарних днів та строк формування дисциплінарної справи до 30 календарних днів.

За результатами дисциплінарного провадження дисциплінарною комісією складено подання від 16.05.2023 року в якому комісією встановлено наявність з боку позивача ознак дисциплінарного проступку передбаченого п.5 ст.65 Закону України «Про державну службу» - невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків актів органів державної влади, наказів, розпоряджень та доручень керівників прийнятих у межах їх повноважень яке полягає у наступному: ОСОБА_1 систематично порушує норми пункту 3 Розділу ІІ Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженого Міністерством фінансів України від 07.07.2012р. №811 : приймає та опрацьовує заяви на повторну видачу свідоцтв та на внесення змін, доповнень до актових записів цивільного стану без відповідної квитанції про сплату державного мита по наступним заявам:

заява № 65/24-33-73 від 17.05.2022 державне мито (0,34 грн.) сплачено 17.05.2022 о 17.34 (позаробочим часом);

заява № 65/24-33-73 від 17.05.2022 державне мито (0,34 грн.) сплачено 17.05.2022 о 17.34 (поза робочим часом);

За заявами:

№ 1996/24.33-80 від 07.10.2022 сплата державного мита (0,51 грн.) відбулася о 16:50, а свідоцтво роздруковане о 6:13;

№1997/24.33-80 від 07.10.2022 сплата державного мита (0,51 грн.) - о 16:50, а свідоцтво роздруковане о 16:17;

№ 2091/24.33-80 від 20.10.2022 сплата державного мита (0,51 грн.) - о 16:44, а свідоцтво роздруковане о 11:07;

№ 2092/24.33-80 від 20.10.2022 сплата державного мита (0,51 грн.) - о 16:44, а свідоцтво роздруковане 11:13;

№ 2105/24.33-80 від 20.10.2022 сплата державного мита (0,51 грн.)- о 16:44, а свідоцтво роздруковане о 16: 08;

№ 2106/24.33-80 від 20.10,2022 сплата державного мита (0,51 грн.) - о 16:44, а свідоцтво роздруковане о 16:05;

№ 2108/24.33-80 від 20.10.2022 сплата державного мита (0,51 грн.) - о 16:44, свідоцтво роздруковане о 16:41;

№ 2201/24.33-80 від 02.11.2022 сплата державного мита (0,51 грн.) - о 16:41, а свідоцтво роздруковане о 16:07;

№ 2234/24.33-80 від 08.11.2022 сплата державного мита (0,51 грн.) - о 16:49, а свідоцтво роздруковане о 16:43;

№ 2259/24.33-80 від 11.11.2022 сплата державного мита (0,51 грн.)- о 16:43, а свідоцтво роздруковане о 15:52;

№2260/24.33-80 від 11.11.2022 сплата державного мита(0,51 грн.) - о 16:43, а свідоцтво роздруковане о 16:22;

№ 2261/24.33-80 від 11.11.2022 сплата державного мита (0,51 грн.) - о 16:43, а свідоцтво роздруковане о 16:33.

За реєстрацію заяви про розірвання шлюбу :

до заяви № 65/24.33-51, № 66/24.33-51 від 17.05.2022 додано квитанції, сплачені о 17:34 (поза робочим часом);

до заяв № 90/24.33-51, № 91/24.33-51 № 92/24.33-51 від 14.06.2022 додано квитанції, сплачені о 18.18 (поза робочим часом);

до заяв № 94/24.33-51, № 95/24.33-51, № 96/24.33-51 від 15.06.2022 додано квитанції, сплачені о 18:00 (поза робочим часом);

до заяви № 112/24.33-51 від 12.07.2022 додано квитанцію, оплачену о 18:42 (поза робочим часом).

Тобто, при перевірці дати та часу оплати квитанції, дати та часу формування та друку документів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян встановлено, що усі вищевказані заяви опрацьовані позивачем до сплати державного мита, та доказів які це спростовують матеріали справи не містять.

В зв`язку з вищевказаним комісією вирішено надати пропозицію щодо притягнення головного спеціаліста Суворовського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

При цьому, дисциплінарною комісією враховано як позитивна характеристика позивача, так й наявність не знятого дисциплінарного стягнення накладеного раніше, тобто вчинення дисциплінарного проступку повторно, так як вона притягувалась раніше до дисциплінарної відповідальності згідно наказу №2992/12-05 від 22.11.2022р. їй оголошено догану, та наказом №143/12-05 від 19.01.2023 року їй також оголошено догану.

За наслідками розгляду подання дисциплінарної комісії Наказом начальника Південного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції 24 травні 2023 року виданий Наказ № 2055/12-05 Південного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Одеса) «Про накладання дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 », яким за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів, розпоряджень та доручень керівників прийнятих у межах їхніх повноважень позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с.12-14).

Позивач не погоджуючись з вказаним наказом відповідача звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що позивач не спростувала належними та допустимими доказами порушення, які встановлені дисциплінарною комісією під час дисциплінарного провадження, тоді як матеріали справи містять відповідні докази на підтвердження вчинення нею порушень (скріншоти, копії квитанцій).

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 3 Розділу II Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 07.07.2012 № 811 (зареєстрована Міністерством юстиції України 20 вересня 2012 року за № 1623/21935 (далі - Інструкція)) передбачено, що за державну реєстрацію актів цивільного стану, а також за повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану, державне мито сплачується до подання відповідної заяви. За видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану у зв`язку із зміною і поновленням актових записів цивільного стану державне мито сплачується до подання відповідної заяви про внесення змін або поновлення актового запису цивільного стану.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VІІІ) відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 8 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову підчас виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації, 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7)сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення);8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10)запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності, 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

В контексті статті 62 Закону №889-VІII державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: 1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; 3) дбайливо ставитися додержавного майна та інших публічних ресурсів.

Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

В силу вимог частини першої статті 65 Закону № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

В свою чергу, частиною 2 статті 65 Закону №889-VIII, встановлено, що дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення ; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в тверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному и комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення, або постановлення відповідної окремої ухвали суду (ч. 3 ст. 65 Закону №889-VIII).

Приписами частини 1 статті 66 Закону №889-VIII встановлено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Згідно з частиною 1 статті 69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ(далі - дисциплінарна комісія).

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення (ч. 10 статті 69 Закону №889-VII).

Разом з цим, статтею 73 Закону №889-VIII передбачено наступне.

З метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Дисциплінарна справа повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3)характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 5) інформаційну довідку з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 10) відомості про причини і умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, на підставі яких з державного службовця знімають звинувачення; 11) висновок за результатами службового розслідування (у разі його проведення); 12) висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Частиною 5 статті 74 Закону №889-VІII визначено, що дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення.

Аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, яким, зокрема є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII), за допущення якого застосовується дисциплінарне стягнення за пропозицією Комісії, а дисциплінарне стягнення на державного службовця може накладатися не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, не враховуючи часу тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, але не пізніше одного року після його вчинення.

Відповідно до частини першої статті 77 Закону № 889-VIII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

Згідно з частиною другою статті 77 Закону № 889-VIII у рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника. Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю: Кодексом законів про працю України, Законом № 889-VIII, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.

Наказ, як документ офіційно-ділового стилю повинен характеризуватися точністю, стислістю і зрозумілістю викладення. Зрозумілість наказу полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту наказу. Наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.12.2019 справі №813/3820/17.

Слід звернути увагу й на те, що визначення виду дисциплінарного стягнення під час прийняття рішення суб`єктом призначення є його виключними (дискреційними) повноваженнями, з огляду на що необхідно зазначити наступне.

Стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами Європейський суд з прав людини виробив позицію, згідно з якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обгрунтованість є ключовим питанням правового спору.

Аналогічну правову позицію щодо меж дискреціі суб`єкта владних повноважень неодноразово підтримувала Велика Палата Верховного Суду, зокрема у постанові від 04 лютого 2020 року у справі №П/9901/871/18, а також верховний Суду постанові від 20 лютого 2020 року у справі №2040/7713/18 та від 31 серпня 2022 року у справі № 826/8773/18 тощо.

Також, виходячи з аналізу матеріалів дисциплінарної справи та встановлених обставин необхідно зазначити, що висновки дисциплінарної комісії, якою запропоновано притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, зроблено за результатом аналізу зібраних матеріалів, в тому числі з урахуванням її письмових пояснень.

Дисциплінарною комісією не відхилено зазначені пояснення та не залишено їх без уваги, а надано оцінку останнім в аспекті предмету дисциплінарного провадження.

Таким чином, відповідачем об`єктивно та повно встановлені всі обставини вчинення дисциплінарного проступку, враховано пояснення державного службовця, які надавались, дотримано встановлений Законом України «Про державну службу» порядок дисциплінарного провадження з визначенням усіх обставин, що підлягають врахуванню суб`єктом призначення під час обрання виду дисциплінарного стягнення.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, чому до позивача застосовано більш суворіший вид стягнення - догану та не використано можливість для застосування менш суворого, оскільки обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, а застосування дисциплінарного стягнення у виді догани здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Також, безпідставними є посилання апелянта на те, що до дисціплінарної відповідальності притягнуто лише її та ще одного спеціаліста, а наказу про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_2 , колишньої начальника Суворовського відділу ДРАЦС, на підставі висновків довідки за результатами цільової перевірки не видавалось, хоча відповідно до посадової інструкції саме начальник відділу зобов`язаний організувати його роботу контролювати та не допускати порушень, оскільки в рамках даної справи суд надає оцінку обставинам притягнення до відповідальності позивача, а не інших працівників.

Щодо доводів апелянта, що порушення відбулось нібито, через те, що працювати їй довелось із понаднормовим навантаженням в умовах військового часу, з відключенням електропостачання, значним збільшенням звернень громадян та зменшенням службовців у відділі, то суд критично ставиться до даних аргументів, так як зауваження під час цільової перевірки відділу не висувались з приводу не своєчасного опрацювання заяв громадян, та видачі документів, на яке може вплинути відключення світла, або повітряні тривоги, чи зменшення кількості працівників відділу чи як наслідок збільшення навантаження (при цьому відповідні докази цього у матеріалах справи також відсутні), а щодо прийняття до відпрацювання заяв громадян без проведення попередньої оплати ними цих послуг.

Крім того, не зрозуміло як при відсутності електроенергії позивач могла роздруковувати свідоцтва раніше, ніж було сплачено державне мито.

При цьому суд враховує, що позивач не спростувала належними та допустимими доказами порушення, які встановлені дисциплінарною комісією під час дисциплінарного провадження, тоді як матеріали справи містять відповідні докази на підтвердження вчинення нею порушень( скріншоти, копії квитанцій).

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними матеріалами справи та задоволенню не підлягають.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2023 року по справі № 420/13206/23, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено 31 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький