Справа № 160/3946/23
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року Чернігів Справа № 160/3946/23

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Заяць О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Академії Державної пенітенціарної служби до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Міністерство юстиції України про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,

У С Т А Н О В И В:

Академія Державної пенітенціарної служби звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Міністерство юстиції України, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби ( ІВАN UA1007942 банк: ДКСУ м. Київ, МФО 820172) витрати пов`язані з утриманням його в Академії Державної пенітенціарної служби у сумі 135712,26 грн (сто тридцять п`ять тисяч сімсот дванадцять грн 26 коп.).

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до п. 3 розділу ІІ Контракту, відповідач зобов`язався, у разі дострокового його розірвання, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання, відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у ВНЗ відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію». Звільнившись зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за власним бажанням з 09.01.2023, у відповідача виник обов`язок по відшкодуванню витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі. Проте відповідач не відшкодував витрати, пов`язані з його утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу для подання відзиву на позов або заяви про визнання позову 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач у відзиві на позов заперечував щодо позовних вимог та вказав, що відповідач хоча і був звільнений зі служби за власним бажанням відповідно до наказу Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№101)» від 09.01.2023 № 1/ОС-23, тобто до спливу трьох років, проте він проходить службу у відділенні поліції № 2 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції та має спеціальне звання рядовий поліції, що підтверджується копією довідки від 01.06.2023. Таким чином, ОСОБА_1 на час розгляду судом справи проходить службу в поліції, яка є рівнозначною службі в Державній кримінально-виконавчій службі України, а тому правові підстави для стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, відсутні. Відповідно до п. 9 Порядку № 261 стягнення суми витрат припиняється, зокрема, в разі повторного прийняття особи на службу в поліцію. Відтак, враховуючи, що відповідача прийнято на службу до органів Національної поліції України, стягнення суми витрат припиняється в силу положень пункту 9 Порядку № 261.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Міністерство юстиції України у поясненнях підтримала позов та просила його задовольнити, зважаючи, що відповідач по закінченню навчання не відпрацював встановленого 3-річного терміну перебування на службі в державній кримінально-виконавчій службі, його було звільнено за власним бажанням, чим порушив умови укладеного між ним та Академією контракту, та повинен в повному обсязі відшкодувати цитрати, пов`язані з його утриманням в Академії державної пенітенціарної служби, відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію», як це передбачено умовами вказаного Контракту. Також третя особа вказала, що відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про освіту» право на безоплатну освіту забезпечується: для здобувачів вищої освіти - у закладах освіти за рахунок фінансування з державного та/або місцевого бюджетів у порядку, встановленому законодавством. Академія Державної пенітенціарної служби України є державною установою, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету і відноситься до сфери управління Міністерства юстиції України. Академія здійснює підготовку фахівців зі специфічними умовами навчання для потреб Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до обсягів державного замовлення на підготовку фахівців, які щорічно затверджуються постановою Кабінету Міністрів України на підготовку фахівців, наукових, науково-педагогічних та робітничих кадрів, на підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів на відповідний рік.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Наказом ректора Академії Державної пенітенціарної служби України №233/ОД від 22.07.2018 ОСОБА_1 (надалі Відповідач) з 16.08.2018 був зарахований курсантом першого курсу денної форми навчання Академії Державної пенітенціарної служби /а. с. 12/.

20 березня 2019 року між Академією Державної пенітенціарної служби (надалі - Академія) (виконавцем) з однієї сторони, південно-східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань і пробації Міністерства юстиції (замовником) з другої сторони та Відповідачем з третьої сторони укладено контракт № 574 про здобуття освіти (надалі - Контракт) /а. с. 14-16/.

Відповідно до наказу Академії № 69/ОС від 13.04.2022 Відповідачу присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавра та видано диплом про освіту /а. с. 17/.

З 16.08.2018 по 14.04.2022 Відповідач за рахунок коштів державного бюджету перебував у період навчання на грошовому, продовольчому, речовому, медичному забезпеченні, була забезпечена житлом із наданням відповідних комунальних послуг.

Відповідно до умов Контракту, Відповідач навчався в Академії на денній формі навчання за рахунок коштів державного бюджету та зобов`язувався після закінченні навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі достроковою розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» в повному обсязі за весь період її фактичного навчання.

Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов Контракту, Відповідач був направлений для подальшого проходження служби до Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101)».

Наказом начальника установи від 18.04.2022 №73/ОС-22 Відповідача призначено і посаду начальника відділення соціально-виховної та психологічної роботи /а. с. 18-19/.

Наказом начальника установи від 09.01.2023 №1/ОС-23 Відповідача звільнено служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) /а. с. 20/.

Про звільнення Відповідача Академію було повідомлено листом 09.01.2023 №11/15-20 /а. с. 21/.

Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок відшкодування), затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261.

Відповідно до п. 3 та п. 4 Порядку відшкодування, відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

Відповідно до довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 5/544 від 14.04.2022, як була складена на підставі Порядку відшкодування, сума визначених до відшкодування витрат за період навчання з 16.08.2018 по 14.04.2022 становить 135712,26 грн, в т.ч.:

- грошове забезпечення з нарахуваннями - 73341,23 грн,

- продовольче забезпечення - 37913,78 грн,

- речове забезпечення - 3899,13 грн,

- медичне забезпечення - 18978,27 грн,

- оплата комунальних послуг та за спожиті енергоносії - 18978,27 грн /а. с. 22/.

14.04.2022 Відповідача під час отримання диплому про освіту було ознайомлено з довідкою-розрахунком №5/544 та 13.01.2023 за №13/126 направлено повідомлення про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі /а. с. 23/, що підтверджує фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 13.01.2023 /а. с. 56/.

Відповідно до п.1 та п. 3 розділу II Контракту про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства Юстиції України та п. 5 «Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських», затвердженого Постановою КМУ від 12 квітня 2017 року № 261, особа має відшкодувати після отримання повідомлення із зобов`язанням на протязі 30 днів відшкодувати Академії витрати пов`язані з її утриманням, в повному розмірі за весь період його фактичного навчання /а. с. 14-16/.

У зв`язку з тим, що відповідача до закінчення трирічного строку після завершення навчання звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, він зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, внаслідок чого позивач і звернувся до суду з позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Що стосується норм процесуального права, то Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 810/2610/16 зазначив, що спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Саме така правова позиція висловлена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18).

Згідно з частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З врахування позиції Верховного Суду, ця справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини п`ятої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують МВС витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено приписами частини п`ятої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України №261 від 12.04.2017 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок №261), який визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі, зокрема, дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Пунктом 2 Порядку №261 визначено, що витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася.

Положеннями пункту 3 Порядку №261, зокрема, визначено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.

Пунктами 4, 5 Порядку №261 визначено, що витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів. Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.

З приписів пункту 8 Порядку №261 слідує, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

Отже, наведеними вище положеннями чинного законодавства України, як і умовами контракту, передбачено обов`язок відповідача відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби, проте у добровільному порядку витрати відшкодовано не було.

Водночас Відповідач посилається на відсутність у нього обов`язку відшкодувати витрати пов`язані із утриманням у вищому навчальному закладі з огляду на положення пункту 9 Порядку №261.

Відповідно до пункту 9 Порядку №261, стягнення суми витрат припиняється в разі:

- поновлення на навчанні особи, що була відрахована з вищого навчального закладу;

- повторного прийняття особи на службу в поліцію.

Якщо таке поновлення здійснено після відкриття виконавчого провадження щодо відшкодування витрат, стягнення їх суми припиняється на підставі вимоги стягувача.

Отже, відповідно до положень пункту 9 Порядку №261 підставою для припинення стягнення суми витрат пов`язаних з утримання особи у вищому навчальному закладі є повторне прийняття такої особи, у цьому випадку на службу в поліцію.

Суд вказує, що відповідно до довідки старшого інспектора СКЗ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції від 01.06.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 01.06.2023 дійсно проходить службу у відділенні поліції № 2 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції та має спеціальне звання рядовий поліції /а. с. 69/.

Таким чином матеріалами справи підтверджено, що відповідача прийнято на службу в порядку, передбаченому Законом України «Про Національну поліцію».

Оскільки ОСОБА_1 на час розгляду судом справи проходить службу в органах Національної поліції, яка є рівнозначною службі в Державній кримінально-виконавчій службі України, а тому правові підстави для стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, відсутні.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 9 Порядку №261 стягнення суми витрат припиняється, зокрема, в разі повторного прийняття особи на службу в поліцію.

З огляду на те, що відповідач на момент спірних правовідносин проходить службу в органах Національної поліції, то відповідно відсутній обов`язок відшкодувати витрати по його утриманню у вищому навчальному закладі.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зважаючи на вказане, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги чинного законодавства України, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач: Академія Державної пенітенціарної служби, вул. Гонча, 34, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14000, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство юстиції України, вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, .

Повний текст рішення суду складений 30 жовтня 2023 року.

Суддя О.В. Заяць