Справа № 461/7756/23
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/7756/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за адміністративним позовом

позивач - ОСОБА_1

( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

місце реєстрації: АДРЕСА_1 )

представник позивача - адвокат Колотій Юрій Якович

(79013, м. Львів, вул. Бандери, 5;

e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 )

до

відповідач - Галицька районна адміністрація Львівської міської ради

(79000, м. Львів, вул. Ф. Ліста, 1;

; e-mail: )

представник відповідача Бойчук Юлія Романівна,

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позиції сторін та учасників справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради у якому просить скасувати постанову № 328 від 17.08.2023 адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову покликається на те, що 19.06.2023 інспектором ЛКП «Муніципальна варта» Чернишовим В.О. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії МВ №5337 про те, що 19.06.2023 о 12 год. 35 хв. за адресою: м. Львів на пр. Свободи, 28, виявлено ОСОБА_1 , який захопив частину території елементу благоустрою Львівської МТГ, а саме розмістив на тротуарі без відповідного дозволу конструкцію у формі велорикші з сувенірною продукцією, з метою її продажу, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 152 КУпАП, порушивши п.20.1.31 Правил благоустрою Львівської МТГ.

17.08.2023 постановою № 328 адміністративна комісія ГРА ЛМР наклала на позивача штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Зазначену постанову позивач вважає незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Зокрема, позивач стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням закону і не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а саме не розкрита об`єктивна та суб`єктивна сторона правопорушення у діях ОСОБА_1 , не зазначені свідки адміністративного правопорушення та фабула адміністративного правопорушення не відповідає диспозиції ст. 152 КУпАП. Окрім того, позивач зауважує, що не міг з`явитись на засідання комісії на розгляд протоколу, оскільки з 01.08. по 09.08.2023 знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний лікувально-діагностичний кардіологічний центр» з діагнозом ішемічна хвороба серця (ІХС).

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20.09.2023 року позивачу поновлено строк звернення до суду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами встановленими статтею 286 КАС України.

28.09.2023 до суду від ГРА ЛМР надійшов відзив на позовну заяву. Зі змісту відзиву вбачається, що відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач вказує, що позивача було запрошено для розгляду протоколу 10.08.2023 повісткою № 17 від 02.08.2023, яку було скеровано рекомендованою кореспонденцією. Оскільки повістку не було отримано, рішенням комісії вирішено відкласти розгляд протоколу на іншу дату про, що повідомити ОСОБА_1 , а тому 10.08.2023 у подальшому скеровано повістку на адресу позивача, відповідно до якої розгляд справи призначено на 17.08.2023. Згідно даних з реєстру поштових відправлень, зазначену повістку отримано позивачем особисто 16.08.2023. 17.08.2023 на засідання комісії ОСОБА_1 не з`явився, не було подано жодних клопотань про відкладення чи ознайомлення із матеріалами справи, однак на призначений час з`явилась дружина останнього, яка не мала жодного доручення на представлення інтересів свого чоловіка. Також, відповідач наголошує, що протокол, який було складено ЛКП «Муніципальна варта» датований 19.06.2023, його копію позивач отримав 21.06.2023, а отже, за твердженням представника ГРА ЛМР, позивач володів інформацією про складений протокол та мав достатньо часу щоб укласти договір з адвокатом або підготувати свої письмові пояснення. З фотоматеріалів, які долучені до протоколу вбачається, що позивач захопив частину території об`єкту благоустрою, шляхом розміщення на тротуарі без відповідного дозволу конструкції у формі велорикші із сувенірною продукцією. Той факт, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець не дає йому підстав здійснювати свою підприємницьку діяльність у невідведеному для цього місці. З урахуванням наведеного, органом місцевого самоврядування, в межах визначених законом повноважень, було прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення.

23.10.2023 від позивача надійшли письмові пояснення. Позивач стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення серії МВ № 5337 від 19.06.2023 року є недостовірним доказом. Вказує, що за станом здоров`я фізично не міг бути присутнім на засіданні комісії. Покликання представника відповідача на ту обставину, що дружина не мала жодного доручення на представництво інтересів свого чоловіка вважає такими, що не відповідають дійсності. Зауважує, що його дружина мала належним чином завірену у нотаріуса довіреність на представництво його інтересів, в тому числі, і у органах місцевого самоврядування, відповідній районній адміністрації та її органах.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідача ГРА ЛМР у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, з підстав наведених у відзиві.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.

Суд, оцінивши доводи сторін, дослідивши наявні у справі документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з наступних доводів та мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише з дотриманням встановленої законом процедури, за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Із постанови № 328 адміністративної комісії ГРА ЛМР вбачається, що 19.06.2023 ЛКП «Муніципальна варта» складено протокол серії МВ № 5337 щодо ОСОБА_1 , який 19.06.2023 об 12.35 год. за адресою: АДРЕСА_2 , захопив частину території елементу благоустрою Львівської МТГ, а саме розмістив на тротуарі без відповідного дозволу конструкцію у формі велорикші з сувенірною продукцією. Копію протоколу скеровано рекомендованою кореспонденцією 20.06.2023 трек № 961, отримано 21.06.2023.

Повістки про дату, час та місце розгляду протоколу скеровано на адресу місця реєстрації ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 .

Так, адміністративною комісією скеровано повістку №17 від 02.08.2023 рекомендованою -кореспонденцією 02.08.2023 трек-номер 675 на засідання, яке призначено на 10.08.2023.

10.08.2023 на засідання комісії ОСОБА_1 не з`явився, заяв чи клопотань не надходило.

Адміністративною комісією скеровано повістку №4 від 10.08.2023 рекомендованою кореспонденцією 10.08.2023 трек-номер 300 на засідання, яке призначено на 17.08.2023, отримано особисто 16.08.2023.

17.08.2023 на засідання комісії ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Сторона позивача в ході розгляду справи не оспорювала факт оповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, наголошуючи на тому, що відповідач безпідставно не допустив його представника до участі у засіданні, а також не відклав розгляд, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З наведеного суд встановив, що позивач повідомлявся про дату, час та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

Адміністративною комісією досліджено матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії МВ №5337 від 19.06.2023 із підтвердженням направлення ОСОБА_1 ; фотосвітлини на 2 акр.; повістка №17 від 02.08.2023; повістка №4 від 10.08.2023; копія виписки з медичної карти стаціонарного хворого №5180; копія медичного висновку №рр78-5k33-cp2t-h7t2.

У п.20 Правил благоустрою Львівської міської територіальної громади, які затверджені ухвалою Львівської міської ради №376 від 21.04.2011 «Про Правила благоустрою Львівської міської -територіальної громади» (із змінами та доповненнями) передбачена відповідальність громадян та юридичних осіб за порушення у сфері благоустрою території, а саме п.20.1.31. Самовільне захоплення території (частини території) об`єкта благоустрою Львівської міської територіальної громади.

На підставі наведених вище доказів та з урахуванням вимог зазначених нормативних актів, адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради було прийнято рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Даючи правову оцінку вказаній постанові, а також доводам сторін, суд враховує нижченаведені вимоги чинного законодавства.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтями 8 та 9 цього ж Кодексу встановлено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 152 КУпАП, передбачена відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів .

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, - адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад; виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад.

Згідно ст.218 КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, 149-152 КУпАП.

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката, адміністративною комісією вчинено усі необхідні та можливі дії для з`ясування обставин справи.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою, користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження, оскаржити постанову у справі.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена Адміністративною комісією ГРА ЛМР у межах своїх повноважень.

У матеріалах справи, зокрема у доказах долученими відповідачем до відзиву, наявні: повістка №17 від 02.08.2023, яка була скерована рекомендованою кореспонденцією 02.08.2023 трек №675 на засідання яке призначено на 10.08.2023 та повістка № 4 від 10.08.2023, яка скеровувалась також рекомендованою кореспонденцією 10.08.2023 трек №300 на засідання, яке призначено на 17.08.2023, дану повістку відповідно то треку позивачем було отримано.

Разом з тим, суд критично оцінює твердження відповідача наведені у відзиві та озвучені в судовому засіданні щодо того, що ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час розгляду не з`явився, не подав жодних клопотань про відкладення розгляду справи чи ознайомлення із її матеріалами.

У процесі розгляду справи встановлено, що позивач у період з 01.08. по 09.08.2023 знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний лікувально-діагностичний кардіологічний центр» з діагнозом ішемічна хвороба серця (ІХС), що підтверджується долученими до матеріалів справи медичними висновками. Відповідачу про даний факт було достеменно відомо, що власне і підтверджує останній у своїх поясненнях викладених у відзиві.

Так, на засідання адміністративної комісії 17.08.2023 з`явилась дружина позивача, яка і повідомила адміністративну комісію про те, що ОСОБА_1 не може з`явитися особисто для надання свої пояснень, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я. Водночас, відповідач стверджує, що дружина позивача не мала доручення на представництво інтересів свого чоловіка, а тому її доводи не бралися до уваги.

Суд ставить під сумнів таке твердження уповноважених представників ГРА ЛМР, оскільки у матеріалах справи наявна копія довіреності від 14.08.2023 видана позивачем на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якою останню було уповноважено, серед іншого, представляти інтереси ОСОБА_1 у відповідних підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх форми власності та підпорядкування, в тому числі у відповідному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, у відповідного суб`єкта державної реєстрації, в державних нотаріальних конторах та у приватних нотаріусів України, Центрі надання адміністративних послуг (ЦНАП), у відповідному відділі приватизації, в органах місцевого самоврядування, в тому числі у відповідній обласній, міській, селищній, сільській Раді та їх виконавчих органах, у відповідній районній державній адміністрації та її виконавчих органах, тощо. Тобто на момент розгляду адміністративною комісією протоколу про адміністративне правопорушення серії МВ № 5337, дружина позивача була уповноважена на представлення інтересів свого чоловіка, що засвідчувалось наведеним документом.

Окрім того, з постанови № 328 вбачається, що адміністративною комісією досліджено, серед іншого, виписку з медичної карти стаціонарного хворого №5180; копія медичного висновку №рр78-5k33-cp2t-h7t2, тобто дані документи, які не являлися додатком до протоколу, комісією було прийнято від дружини позивача у день розгляду справи.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що доводи відповідача є суперечливими, оскільки за відсутності у ОСОБА_3 довіреності на представництво інтересів ОСОБА_1 , подані нею документи не могли бути прийняті адміністративною комісією до розгляду від неуповноваженої особи.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Що стосується посилання позивача про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням закону і не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП (зміст протоколу про адміністративне правопорушення): не розкрита об`єктивна та суб`єктивна сторона правопорушення в діях ОСОБА_1 , не зазначені свідки адміністративного правопорушення, фабула адміністративного правопорушення не відповідає диспозитивності ст. 152 КУпАП, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відтак, відповідно до наведених норм, зазначення у протоколі свідків адміністративного правопорушення, не є обов`язком особи уповноваженої на складання такого протоколу у разі їх відсутності. Окрім того, суд також враховує і те, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення серії МВ № 5337 ОСОБА_1 відмовився від його підписання та жодних пояснень чи зауважень стосовно такого не висловив.

Оцінюючи доводи представника відповідача щодо наявності у діях ОСОБА_1 вини у вчиненні відповідного правопорушення, суд зазначає, що оскільки встановлено те, що уповноваженими особами відповідача допущено істотні процесуальні порушення при розгляді справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП України, повинні бути дослідженні при новому розгляді справи уповноваженим на це органом, з наданням належної процесуальної оцінки усім доказам у справі, в тому числі і тим доказам які надані суду.

Варто також відзначити, що оскаржувана постанова не містить у тексті належного висновку встановлення у діях ОСОБА_1 вини у вчиненні відповідного правопорушення, а адміністративна комісія фактично обмежилась формулюванням: «Зазначене правопорушення кваліфікується за ст. 152 Кодексу про адміністративні правопорушення».

Отже, в даному конкретному випадку, з врахуванням наведених вище обставин, суд не надає оцінки доводам сторін щодо наявності чи відсутності у діях особи складу правопорушення, адже наведені доводи повинні бути досліджені під час нового розгляду компетентним органом.

Водночас, недопуск на засідання комісії уповноваженого представника особи яка притягується до адміністративної відповідальності, тобто фактичне позбавлення права надати пояснення по суті інкримінованого правопорушення, є порушенням права на захист та свідчить про недотримання процедури притягнення до відповідальності встановленої законом, що являється достатньою законною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Як встановлено ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Ураховуючи наведене, а також те, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач порушив вимоги ч. 1 ст. 268 КУпАП, згідно яких особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, серед іншого, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, внаслідок чого порушене право позивача на захист, наведену постанову слід скасувати та надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення заявлених позивачем вимог.

Згідно ч.3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням наведеного, з огляду на задоволення лише однієї з двох (скасування постанови, закриття провадження) вимог позивача частина сплаченого позивачем судового збору у розмірі 268,4 гривень підлягає стягненню на його користь з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 КАС України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Постанову № 328 від 17.08.2023 адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень скасувати та надіслати справу на новий розгляд до адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради.

У задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Стягнути з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору у розмірі 268 гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

місце реєстрації: АДРЕСА_1 )

представник позивача - адвокат Колотій Юрій Якович

(79013, м. Львів, вул. Бандери, 5;

e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 )

відповідач - Галицька районна адміністрації Львівської міської ради

(79000, м. Львів, вул. Ф. Ліста, 1;

; e-mail: )

представник відповідача Бойчук Юлія Романівна,

Повний текст судового рішення складений 31.10.2023 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький