Справа № 420/8951/23
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/8951/23

Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, про поновлення у списках особового складу військової частини, на грошовому, речовому і котловому забезпеченні, про зобов`язання виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20 січня 2023 року № 189 "Про результати службового розслідування щодо самовільного залишення місця служби молодшим сержантом ОСОБА_1 та солдатом ОСОБА_2 ", у частині що стосується ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 з моменту набрання рішенням суду законної сили поновити ОСОБА_1 у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 , на грошовому, речовому і котловому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 належне йому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу до моменту поновлення його у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 ;

- допустити негайне виконання судового рішення по цій справі;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду у порядку, передбаченому ст. 382 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 06.04.2022 він був призваний на військову службу під час загальної мобілізації, та через деякий час зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду старшого стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 15 стрілецької роти 5 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні молодшого сержанта. 22.12.2022 перебуваючи у населеному пункті Бересток, Костянтинівського району Донецької області, куди позивача направлено без будь-якого бойового розпорядження і наказу командира військової частини, після отримання ним численних акуботравм (контузій), наслідком яких були гострі болі у животі, блювота кров`ю, нудота та дезорієнтація у просторі, після невдалих спроб отримати медичну допомогу у безпосереднього командира та медиків, був вимушений самостійно виїхати до лікарні з метою отримання медичної допомоги, після чого командування відповідача відмовилося приймати позивача для продовження військової служби та оголосило про самовільне залишення військової служби.

20.01.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 був виданий наказ (з основної діяльності) № 189 "Про результати службового розслідування щодо самовільного залишення місця служби молодшим сержантом ОСОБА_3 та солдатом ОСОБА_4 ", відповідно до п. 2 якого наказано: за самовільне залишення місця служби та відсутність на службі без поважних причин з 24.12.2022, ... на молодшого сержанта ОСОБА_5 , старшого стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 15 стрілецької роти 5 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , накласти дисциплінарне стягнення "СУВОРА ДОГАНА", не виплачувати премію та додаткову грошову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 та згідно з окремим дорученням Міністра оборони України № 912/3/29 від 23.06.2022 за грудень 2022 року в повному обсязі та зняти з усіх видів забезпечення з 24.12.2022..., та направити копії матеріалів службового розслідування до Державного бюро розслідувань Територіального управління, розташованого у м. Краматорськ з одночасним направленням копії супровідного листа до Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону та Донецькому зональному відділу військової служби правопорядку.

Позивач не погоджується з наказом, заперечує наявність обставин та складу правопорушення, в якому він був визнаний винним, а також наголошує на порушенні порядку притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Вважає, що службове розслідування проводилось з порушенням зазначених вимог Порядку проведення службового розслідування у ЗСУ, він не був ознайомлений з підставами його проведення, зі своїми правами та обов`язками під час проведення службового розслідування, від нього не відібрані пояснення, матеріали службового розслідування не містять доказів призову його на військову службу під час мобілізації, та правомірність перебування його у зоні бойових дій, зокрема, чи дійсно вказаний у наказі населений пункт Бересток, Костянтинівського району Донецької області є місцем несення служби позивача або військовою частиною, що виключає у його діях склад та подію вищевказаного правопорушення. Стан здоров`я позивача унеможливлюють його перебування на службі. З цього слідує, що і призупинення виплати та невиплата грошового забезпечення є безпідставним. Позивач посилається на те, що з 27 грудня 2022 року на утриманні та вихованні у позивача перебуває дитина-інвалід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що додатково перешкоджає позивачеві повернутися вчасно на військову службу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року, ухваленим в письмовму провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом ппершої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про неврахування судом першої інстанції того факту, що населений пункт, до якого було направлено апелянта без будь-якої законної підстави не є місцем несення військової служби апелянта.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач, послався на правомірність оскаржуваного рішення та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зарахований на всі види забезпечення і проходив військову службу по мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 , як молодший сержант на посаду старшого стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 15 стрілецької роти 5 стрілецького батальйону В/Ч НОМЕР_1 .

25.12.2022 військовою частиною було подано до командира військової частини НОМЕР_2 , військової служби правопорядку Південного територіального управління та Донецькому зональному відділу військової служби правопорядку довідку за фактом самовільного залишення частини військовослужбовцями 5 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_1 та солдатом ОСОБА_2 . Так, від командира 4 стрілецького батальйону капітана ОСОБА_7 стало відомо, що молодший сержант ОСОБА_1 самовільно залишив розташування 15 стрілецької роти, зосередженої у селищі Бересток, Костянтинівського району Донецької області.

В подальшому, військовою частиною до військової служби правопорядку Південного територіального управління та Донецькому зональному відділу військової служби правопорядку та Донецькій спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері доповідь про кримінальне правопорушення, що сталось у військовій частині.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по адміністративно-господарській діяльності) від 25.12.2022 № 3179, вирішено провести службове розслідування щодо самовільного залишення місця служби молодшим сержантом ОСОБА_1 та солдатом ОСОБА_2 .

В ході проведення службового розслідування були опитані та надали письмові пояснення капітана ОСОБА_8 , командира 15 стрілецької роти 5 стрілецького батальйону, сержанта ОСОБА_9 , які підтвердили, що 24.12.2022 року під час планової перевірки позицій 15 стрілецької роги, яка зосереджена у н.п. Бересток Костянтинівського району Донецької області було виявлено відсутність молодшого сержанта ОСОБА_1 , пошуки результату не дали, на телефонні дзвінки позивач не відповідав.

Під час проведення службового розслідування отримані пояснення від молодшого сержанта ОСОБА_1 не вдалось отримати з огляду на його відсутність у військовій частині НОМЕР_1 , та на невідоме його місцезнаходження.

Актом службового розслідування встановлено неправомірні дії військовослужбовців та причинний зв`язок між діями і подією. Так, самовільне залишення місця служби призвело до порушення вимог статті 6, абзаців 1,2,4 статті 11, статей 16, 127, абзаців 1, 3-5, 7-8, 12, 15- 17 статті 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1,2,3, абзаців 1, 5 статті 4 Дисциплінарного статуту. Встановлено наявність обтяжуючих обставин правопорушення - вчинення його в умовах воєнного стану. Службовим розслідуванням встановлено, що в діях молодшого сержанта ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України.

Актом службового розслідування було запропоновано: за самовільне залишення місця служби та відсутність на службі без поважних причин з 24.12.2022, неналежне виконання вимог наказів та інших керівних документів, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, статті 6, абзаців 1, 3-5, 7-8, 12, 15-17 статті 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1,2,3, абзаців 1, 5 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодшого сержанта ОСОБА_1 , старшого стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 15 стрілецької роти 5 стрілецького батальйону накласти дисциплінарне стягнення "СУВОРА ДОГАНА", не виплачувати премію та додаткову грошову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 та згідно з окремим дорученням Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 за грудень 2022 року в повному обсязі та зняти з усіх видів забезпечення з 24.12.2022. Наказано помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби, врахувати вимоги пункту 5 розділу 16 "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 при нарахуванні грошового забезпечення молодшому сержанту ОСОБА_1 , старшому стрільцю 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 15 стрілецької роти 5 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 за грудень 2022 року, зняти з грошового забезпечення з 24 грудня 2022 року. Наказано офіцеру відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшому лейтенанту ОСОБА_10 направити копії матеріалів службового розслідування до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорськ з одночасним направленням копії супровідного листа до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил та Донецькому зональному відділу Військової служби правопорядку.

Пояснення позивача в матеріалах службового розслідування відсутнє.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.01.2023 № 189, вирішено вважати службове розслідування щодо самовільного залишення місця служби молодшим сержантом ОСОБА_1 та солдатом ОСОБА_2 завершеним, притягнуто до дисциплінарної відповідальності, вирішено не виплачувати премію та додаткову грошову винагороду за грудень 2022 року в повному обсязі та знято з усіх видів забезпечення з 24.12.2022.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 0000145 від 28.04.2023, відкрито кримінальне провадження за ознаками ст. 408 ч.4 КК України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.05.2023 № 136 молодшому сержанту ОСОБА_1 , колишньому старшому стрільцю 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 15 стрілецької роти 5 стрілецького батальйону, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , самовільно залишив військову частину 24 грудня 2022 року, призупинено військову службу наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 11 травня 2023 року № 87-РС, призупинено строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключено зі всіх видів забезпечення з 24 грудня 2022 року, з котлового забезпечення з 26 грудня 2022 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивачем не наведено причин не повідомлення безпосереднього командира про причини залишення місця служби. Аргументи щодо знаходження на лікування (з 05.01.2023 по 16.01.2023). проходження обстежень 27.12.2022, 04.02.2023 не являють собою поважних причин у розрізі ситуації з самовільним залишенням військової частини, тим більше, що вони виникли опісля залишення місця служби.

Також суд першої інстанції зазначав, що з наданих представником документів 25.05.2023 вбачається, що позивач продовжує проходити службу у В/Ч НОМЕР_1 , тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

За ч. 1статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

За ч. 2статті 24 Закону № 2232 військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі- Положення).

За п. 144-1 Положення для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другоїстатті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Згідно п. 144-4 Положення у разі прибуття до місця служби військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини з`ясовує підстави його відсутності і негайно інформує про це орган досудового розслідування та орган управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням. Командування військової частини або орган управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України здійснює супроводження військовослужбовця до органу досудового розслідування.

Дисциплінарний статут Збройних Сил України затверджено Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі - Статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

За ст. 83 Статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (ст. 84 Статуту).

Згідно ст. 85 Статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

За ст. 86 Статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин (ст. 87 Статуту).

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 затеврджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок).

За п. 2 розділу І Порядку виконавська дисципліна - належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями службових обов`язків, наказів Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, командирів (начальників), доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин); службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно п. 1 розділу ІІ Порядку службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб. За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння) (п. 3 розділу ІІ Порядку).

Згідно абз. 1 пункту 1 Розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

За п.п. 1-4 розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (пункт 2 розділу VI Порядку).

Таким чином:

- військова служба для військовослужбовців, які самовільно залишають військову частину або місце служби, дезертирують із Збройних Сил України або добровільно здаються в полон, призупиняється з дня, коли відомості про самовільне залишення військової частини, дезертирство або здачу в полон внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це стає можливим на підставі заяви та повідомлення командира (начальника) військової частини про скоєння кримінального правопорушення військовослужбовцем;

- військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад і вважаються особами, які не виконують обов`язків військової служби. У цей період контракт про проходження військової служби, а також виплати та забезпечення (грошове, продовольче, речове тощо) для таких військовослужбовців призупиняються;

- час призупинення військової служби не зараховується до строку військової служби, виплати у військовому званні та до виплати років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії;

- військовослужбовці, військову службу яких призупинено, не мають права на пільги та соціальні гарантії, які передбачені законодавством для військовослужбовців.

Отже, у випадку самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, з метою встановлення вини такого військовослужбовця, а також уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню таких дій, відповідно до вимог частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та частини 4 статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, має бути проведено службове розслідування.

За матеріалами справи наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.12.2022 №3179 про призначення службового розслідування стосовно самовільного залишення місця служби молодшим сержантом ОСОБА_1 та солдатом ОСОБА_2 .. Службове розслідування проведено у період з 25.12.2022 по 20.01.2023. За результатами службового розслідування складено акт про службове розслідування стосовно самовільного залишення місця служби молодшим сержантом ОСОБА_1 та солдатом ОСОБА_2 ..

За підсумками службового розслідування, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.01.2023 № 189, вирішено вважати службове розслідування щодо самовільного залишення місця служби молодшим сержантом ОСОБА_1 та солдатом ОСОБА_2 завершеним, притягнуто до дисциплінарної відповідальності, вирішено не виплачувати премію та додаткову грошову винагороду за грудень 2022 року в повному обсязі та знято з усіх видів забезпечення з 24.12.2022.

Також 28.04.2023, відкрито кримінальне провадження за ознаками ст. 408 ч.4 КК України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.05.2023 № 136 молодшому сержанту ОСОБА_1 , колишньому старшому стрільцю 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 15 стрілецької роти 5 стрілецького батальйону, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , самовільно залишив військову частину 24 грудня 2022 року, призупинено військову службу наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 11 травня 2023 року № 87-РС, призупинено строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключено зі всіх видів забезпечення з 24 грудня 2022 року, з котлового забезпечення з 26 грудня 2022 року.

Отже, дисциплінарне стягненя накладено на молодшого сержанта ОСОБА_1 в порядку та в межах строку визначеного положеннями статті 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Частина 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» містить положення військової служби для військовослужбовця, які самовільно залишили військову частину або місце служби, дезертирували із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, призупиняється.

Таке положення встановлює правові наслідки для військовослужбовців, які порушують вимоги законодавства про військову службу України. Такі вчинки вважаються серйозними порушеннями дисципліни та військового обов`язку, і можуть мати негативний вплив на бойовий потенціал Збройних Сил України.

За дезертирство та самовільне залишення військової частини або місця служби передбачені кримінальні санкції, зокрема відповідно до статті 408 Кримінального кодексу України. Однак призупинення військової служби для таких осіб є необхідним заходом для забезпечення дисципліни в Збройних Силах України та збереження військового потенціалу.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, при проведенні службового розслідування та прийняття спірного наказу діяв у межах та на підставі діючого законодавства. Відповідачем, під час службового розслідування, правомірно доведено факт самовільного залишення військової частини, були надані рапорти та пояснення, якими підтверджується даний факт. Крім того, 28.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення позивачем за ознаками ч. 4 статті 408 Кримінального кодексу України.

Крім того, посилання позивача на те, що під час проведення службового розслідування він перебував на постійному лікуванні в медичній установі КНП "Міська клінічна лікарня № 1" Одеської міської ради не підтверджується наявними доказами у справі, оскільки, позивач знаходився на лікуванні з 05.01.2023 по 16.01.2023, тобто значно пізніше ніж він залишив місце служби, крім того зовсім за іншим захворюванням, ніж позивач зазначає в позовній заяві.

З матеріалів справи беззаперечно вбачається, що позивач був відсутній у місці дислокації підрозділу військової частини, що не заперечує і сам позивач у своєму позові.

За правилами ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз.2 ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає, зокрема, в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця.

Статтею 14 Статуту внутрішньої служби встановлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

Отже, залишати розташування військової частини із службових та/або особистих питань військовослужбовець може лише за згодою свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо) (ст. 12 Статуту внутрішньої служби).

Згідно ст. 254 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Таким чином, у разі раптового погіршення здоров`я та після відвідування медичного закладу військовослужбовець зобов`язаний негайно повідомити про ці факти свого безпосереднього начальника.

Всупереч вищенаведеним положенням чинного законодавства, позивачем не надано доказів в підтвердження поважних причин відсутності на військовій службі, не надано доказів попередження своїх керівників про причини відсутності, що обумовлює висновок про відсутність позивача в зазначені дні на службі без поважних причин та не повідомлення причин відсутності свого керівництва.

Враховуючи все вищенаведене та проаналізувавши наявні у справі копії матеріалів службового розслідування колегія суддів не вбачає підстав для сумнівів у їх висновках.

Також, апеляційний суд, як і суд першої інстанції зазначає, що зобов`язання відповідача з моменту набранням рішенням суду законної сили поновити позивача у списках особового складу в/ч, на грошовому, речовому i котловому забезпеченні, а також, зобов`язання відповідача виплатити позивачу належне йому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу є похідними вимогами від вимог позивача про визнання протиправними та скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 20 січня 2023 року № 189.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року у справі № 420/8951/23 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31.10.2023

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький