Справа № 343/2281/23
Суддя: Андрусів І. М.
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/2281/23
Провадження №: 2-а/0343/63/23
РІШЕННЯ

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2023 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано - Франкiвської областi в складi:

головуючого суддi Андрусіва І.М.,

з участю: секретаря судового засідання - Максимович В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано - Франківської області адміністративну справу № 343/2281/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представниці - адвокатки Кобилинець Т.В.,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій сторін:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом (а.с. 1-6), в якому просить:

- постанову серії ЕАТ №7642786 від 01.09.2023 скасувати;

- стягнути з відповідача на його користь сплачений у судовий збір у розмірі 536,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржувана постанова винесена відносно нього у зв`язку із тим, що він керуючи транспортним засобом, порушив умови проїзду перехресть, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. Йому у вину поставлено порушення п. 16 ПДР України. Вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки перед перехрестям, яке він проїжджав, встановлені дорожні знаки 4.10 «Круговий рух» та 2.1 «Дати дорогу» і, він, переконавшись, що транспорту, який рухається по кільцю немає, увімкнувши поворот, здійснив поворот праворуч на першому з`їзді із кільця. Зазначає, що жодних порушень вимог ПДР України ним допущено не було. Окрім цього, п. 16 ПДР України містить 15 підпунктів, однак у винесеній постанові не вказано який саме підпункт цього пункту ним було порушено, що порушує його право на захист.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представниця адвокатка Кобилинець Т.В. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області у судове засідання повторно не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення такого повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 20), відзиву на позов не подав.

Спір між сторонами не вирішений.

ІІ. Процесуальні дії у справі:

18 вересня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

ІІІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7642786 від 01.09.2023 (а.с. 7), 01.09.2023 о 09.20 год., в м. Долина по вул. Міцкевича, ОСОБА_1 , порушив умови проїзду перехресть, чим порушив п. 16 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивачем ОСОБА_1 надано фотокопії даного перехрестя (а.с. 11-13), з яких судом встановлено, що перед перехрестям, на дорозі якою рухався позивач, знаходяться три дорожні знаки: дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», дорожній знак 4.10 «Круговий рух» та дорожній знак 5.38.1 «Пішохідний перехід».

Між сторонами виник спір відносно правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача та наявності чи відсутності підстав для її скасування.

ІV. Оцінка суду:

суд, вислухавши пояснення сторони позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, приходить такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Згідно із ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріалами справи встановлено, що позивачу ОСОБА_1 поставлено у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме те, що він порушив правила проїзду перехресть.

Частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Суд звертає увагу на те, що ч. 2 ст. 122 КУпАП за своїм змістом є бланкетною нормою, а тому, для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює дану норму більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, у постанові про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема, обставини і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Однак, при складанні відносно позивача ОСОБА_1 оскаржуваної постанови не було дотримано даних вимог закону, а саме: поліцейським не зазначено конкретну норму нормативно - правового акта порушену позивачем.

Так, поліцейський в постанові поставив у вину ОСОБА_1 порушення вимог п. 16 ПДР України, однак даний пункт містить 15 підпунктів.

Вказане свідчить про неконкретність висунутого звинувачення, що порушує право позивача на належний захист.

Більше того, в оскаржуваній постанові поліцейський зазначив, що позивач ОСОБА_1 порушив умови проїзду перехрестя, не зазначивши при цьому те, в чому саме полягало дане порушення.

Окрім цього, перед перехрестям, яке проїжджав позивач ОСОБА_1 встановлено три дорожні знаки, а саме: дорожній знак пріоритету 2.1 «Дати дорогу», який зобов`язує водія дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, наказовий дорожній знак 4.10 «Круговий рух», який вимагає від водія об`їзду клумби (центрального острівця) в напрямку, показаному стрілками на перехресті з круговим рухом та інформаціно - вказівний знак 5.38.1 «Пішохідний перехід», однак із оскаржуваною постанови суд позбавлений можливості встановити, що саме було порушено позивачем при проїзді нерегульованого перехрестя і чи взагалі мало місце будь яке порушення вимог ПДР України.

Відповідно до ч. 4 ст. 77 КАС України, докази суду надають учасники справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, правом на подання відзиву представник відповідача не скористався та у судове засідання не з`явився.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та те, що в оскаржуваній постанові не зазначено ні обставин, ні суті адміністративного правопорушення поставленого позивачу у вину, а лише формально зазначено диспозицію (одне із діянь об`єктивної сторони) ч. 2 ст. 122 КУпАП, посилання на п. 16 ПДР України також жодним чином не дає суду можливості встановити, що саме позивачем було порушено, є всі підстави вважати, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, з порушенням законних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, а тому її слід скасувати.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема при встановленні відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, зокрема, скасовує постанову і закриває справу.

Враховуючи те, що суд встановив, що наявність складу адміністративного правопорушення, поставленого у вину позивачу ОСОБА_1 не доведена належними та допустимими доказами, суд скасовує оскаржувану постанову і вважає за необхідне провадження у справі закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

V. Розподіл судових витрат:

до понесених судових витрат позивач ОСОБА_1 відносить сплачений ним судовий збір.

Так, позивач сплатив судовий збір в розмірі 536,80 грн., на підтвердження чого в матеріалах наявна квитанція (а.с. 10).

З урахуванням положень ч. 1 ст. 139 КАС України та враховуючи те, що позов задоволено, а тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області слід стягнути 536,80 грн.

На підставі викладеного, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 8 Загальної декларації прав людини, ст. 19, 62 Конституції України, ст. 2, 9, 20, 72, 73-77, 90 КАС України, ст. 7, 9-11, 33, 122, 222, 245, 247, 251, 252, 280, 293 КУпАП, керуючись ст. 293, 294 КУпАП, ст. 241, 243, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7642786 від 01.09.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано - Франківській області, місцезнаходження: м. Івано - Франківськ, вул. Української Перемоги, 15, .

Рішення суду у повному обсязі складено 01 листопада 2023 року.

Суддя Долинського районного суду І.М.Андрусів