Справа № 240/9508/23
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9508/23 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Л.А.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

30 жовтня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №3 від 04.01.2022

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Судом встановлені наступні обставини справи.

ЦМУ ДПС по роботі з ВПП на підставі пункту 20.1.4 статті 20, в порядку ст.76 ПК України, проведено камеральну перевірку щодо виявлених помилок (порушень) у декларації з акцизного податку ПрАТ "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" за жовтень 2021 року (реєстраційний № від 22.11.2021).

За результатами перевірки складено акт перевірки від 01.12.2021 №1236/31-00-04-01- 03/05418365.

Перевіркою виявлено помилку у визначенні суми податкових зобов`язань акцизного податку за жовтень 2021 року, що призвело до заниження суми акцизного податку на 6 014 444 грн.

Висновок про заниження суми акцизного податку на 6 014 444 грн. зроблено на підставі аналізу даних задекларованих у податковій декларації з акцизного податку за жовтень (від 22.11.2021 року реєстраційний номер № та Звіту про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв Форми № 2-РС за жовтень 2021 року (від 09.11.2021 року №).

На підставі висновків акта перевірки ЦМУ ДПС по роботі з ВПП прийнято податкове повідомлення-рішення №3 від 04.01.2022, яким встановлено умисне заниження позивачем податкових (грошових) зобов`язань з акцизного податку за жовтень 2021 року на суму 6 014 444 грн., чим порушено п.п. 213.1.1 п.213.1 ст. 213 та п. 214.4 ст. 214 ПК України.

Зважаючи на той факт, що до позивача протягом 1095 днів застосовувалися штрафні санкції визначені п.123.2 ст.123 ПК України (податкове повідомлення-рішення від 28.09.2021 року №401) контролюючим органом застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 3 007 222 грн. (50% суми визначеного податкового зобов`язання, за діяння, вчинені повторно).

Позивач скористався правом адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 04.01.2022 №3 до Державної податкової служби України, рішенням якої від 03.03.2023 року №5412/6/99-00-06-03-01-0 оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведена правомірність підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення №3 від 04.01.2022, а відтак наявні підстави для його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції та обставинам справи, судова колегія виходить з наступного.

Так, приписами статті 217 ПК України, а саме п. 217.1, визначено, що суми податку, які підлягають сплаті, зокрема з підакцизних товарів (продукції), вироблених на митній території України, визначаються платником податку самостійно виходячи з об`єктів оподаткування, бази оподаткування та ставок цього податку, що діють на дату виникнення податкових зобов`язань.

Об`єктом оподаткування акцизним податком є, зокрема, операції з реалізації вироблених в Україні підакцизних товарів (продукції) (п.п.213.1.1 п. 213.1 ст. 213 ПК України).

Базою оподаткування готової алкогольної продукції згідно з п. 214.4 ст. 214 ПК України зокрема, є об`єм та кількість реалізованої продукції.

Датою виникнення податкових зобов`язань щодо підакцизних товарів (продукції), вироблених на митній території України, є дата їх реалізації особою, яка їх виробляє, незалежно від цілей і напрямків подальшого використання таких товарів (продукції), крім випадків, зазначених у ст.ст. 225 та 229 ПК України (п. 216.1 ст. 216 ПК України).

Як встановлено в ході розгляду справи, позивачем подано контролюючому органу звітну податкову декларацію акцизного податку за жовтень 2021 (реєстраційний № від 22.11.2021), в якій було допущено помилку у визначенні суми податкових (грошових) зобов`язань, що призвело до заниження суми акцизного податку.

В ході проведення відповідачем камеральної перевірки на адресу позивача було надіслано запит від 24.11.2021 №9508/6/31-00-04-01-03-08 про надання письмових пояснень та копій документів з приводу розбіжностей у звітності за жовтень 2021 року.

Даний запит отримано позивачем 06.12.2021, а отже відповідь позивачем повинна була бути надана в строк до 28.12.2021.

Натомість, відповідачем 01.12.2021 складено акт про результати проведення камеральної перевірки, при цьому, обмежившись аналізом даних Звіту про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв (Форма №2-РС) за жовтень 2021 року та податкової декларації акцизного податку за жовтень 2021 року.

При цьому, матеріалами справи засвідчується, що позивачем відповідь на запит була надана 17.12.2021, тобто із дотриманням встановленого строку.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані дії контролюючого органу фактично позбавили можливості платника податку надати свої пояснення та підтверджуючі документи щодо виявлених розбіжностей, що в свою чергу свідчить про неповне встановлення усіх обставин вчинення податкового правопорушення, в тому числі наявність умислу в діях платника податків, як то передбачено п.109.1 ст.109 ПК України.

Як достеменно встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, 06.12.2021 після отримання запиту відповідача від 24.11.2021 №9508/6/31-00-04-01-03-08 про надання письмових пояснень та копій документів з приводу розбіжностей у звітності за жовтень 2021 року, позивачем було самостійно виявлено помилку у вказаній звітності на суму 6 031 114 грн, та у відповідності до порядку, встановленого ст. 50 ПК України, сплачено виявлену різницю акцизного податку за жовтень 2021 року в сумі 6 031 114 грн. та суму штрафу в розмірі 3% від суми недоплати 180 933,42 грн

Дана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень №28716 від 14.12.2012, №28781 від 15.12.2021, №28801 від 16.12.2021 та №28802 від 16.12.2021.

В подальшому позивачем подано до контролюючого органу наступні уточнюючі декларації акцизного податку за жовтень 2021 року:

- уточнюючу декларацію акцизного податку за жовтень 2021 року (від 17.12.2021 року №);

- уточнюючу декларацію акцизного податку за жовтень 2021 року (від 29.12.2021 року №);

Відповідно до п.109.1 ст.109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно із п.112.1ст.112 ПК України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання (п.112.2 ст.112 ПК України).

За правилами пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті, серед іншого, надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку.

Згідно з пунктом 50.2 статті 50 ПК України платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Отже, пунктом 50.2 статті 50 ПК України встановлено обмеження щодо уточнення показників поданої звітності лише у разі проведення документальної планової або позапланової перевірки.

Відтак, податкове законодавство не обмежує платника податків у випадку отримання акта камеральної перевірки щодо певної податкової декларації подати уточнюючий розрахунок до цієї декларації.

Після проведення камеральної перевірки і до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за наслідками такої перевірки платник має право подавати уточнюючі розрахунки, а контролюючий орган, приймаючи відповідне податкове повідомлення-рішення за наслідками такої камеральної перевірки, повинен встановити дійсний обов`язок платника зі сплати податку з урахуванням даних уточнюючого розрахунку.

Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 815/4013/14 та від 04.09.2018 у справі №813/1977/14.

Натомість, відповідачем не було визнано податковою звітністю вищезазначені уточнюючі декларації акцизного податку за жовтень 2021 року (від 17.12.2021 року № та від 29.12.2021 року №), подані позивачем з підстав їх невідповідності вимогам п.48.3 ст.48 ПК України, про що позивача повідомлено листами №10646/6/31-00-04-01-03-06 від 23.12.2021 року та №28/6/31-00-04-01-03-06 від 05.01.2022 року.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги не містять жодних обгрунтувань, які б надали можливість конкретизувати вказані невідповідності.

Відтак, позивачем в повному обсязі доведений факт самостійного усунення наслідків, що виникли у результаті допущеної ним помилки при складенні податкової звітності, як то передбачено ст.50 ПК України, до винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому податкова звітність є виправленою і нівелює правові наслідки помилки, допущеної при її поданні.

Суд першої інстанії доцільно та обгрунтовано зауважив про наявність обставин, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, передбачені пп.112.8.8 п.112.8 ст.112 ПК України.

До того ж, позивачем самостійно у Звіті про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв (Форма №2-РС) за жовтень 2021 року відображено загальний обсяг реалізації пива із солоду на внутрішньому ринку 858723,1 дал, від якого здійснюється розрахунок суми акцизного податку (база оподаткування), проте неправильно здійснено такий розрахунок у декларації акцизного податку за жовтень 2021 року. Тобто, у діях позивача відсутній умисел на приховування чи свідомого заниження дійсних податкових зобов`язань зі сплати акцизного податку при самостійному оприлюдненні бази оподаткування згідно з п. 214.4 ст. 214 ПК України.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.