Справа № 532/1349/23
Суддя: Назарьова Л. В.
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Назарьової Л. В,

з участю секретаря судового засідання - Маляренко І. М,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представники позивача адвокат Книш С. І, Рак А. С,

відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті,

представник відповідача Бодак М. В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кобеляки, адміністративну справу за позов адвоката Книш Сергія Івановича в інтересах ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України

Встановив:

04 липня 2023 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшов адміністративний позов адвоката Книш Сергія Івановича в інтересах ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 є власником спеціалізованого вантажного автомобіля типу платформа MAN 18.285 M державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Зазначений вантажний автомобіль був переданий у користування автомобільному перевізнику ФОП ОСОБА_2 (код НОМЕР_3 ), відповідно до договору оренди (суборенди) транспортних засобів від 03.01.2023 року та акту прийому-передачі від 03.01.2023 року до Договору оренди (суборенди) № 1 від 03.01.2023 року.

07.06.2023 року уповноваженою особою Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00009273.

17.06.2023 року позивач ОСОБА_1 отримав засобами поштового зв`язку постанову серії АА № 00009273 від 07 червня 2023 року, з якої вбачається, що він як відповідальна особа 24.04.2023 року о 09 год. 47 хв, за адресою Н-31, км 122+000 Полтавська область допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, передбачених п. 22.5 ПДР - перевищення загальної маси транспортного засобу на 15,75% (2,835 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 кодексу України про адміністративні правопорушення та на позивача накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Представник позивача вважає, що постанова серії АА № 00009273 від 07.06.2023 року є незаконною та підлягає скасуванню, а обставини, які вказані в оскаржуваній постанові не підтверджені доказами, та не відповідають дійсним обставинам справи. Так, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі. Адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі, несе відповідальна особа (особа за якою зареєстровано транспортний засіб) або належний користувач транспортного засобу, який внесений до Єдиного державного реєстру транспортних засобів. На момент вчинення адміністративного правопорушення 24.04.2023 року належним користувачем спеціалізованого вантажного автомобіля типу платформа MAN 18.285 M, д.н.з. НОМЕР_1 , є ФОП ОСОБА_2 , а позивач є лише власником такого спеціалізованого транспортного засобу типу платформа, що призначений для перевезення вантажів, у користуванні якого він не перебуває, у тому числі на дату вчинення адміністративного правопорушення.

Крім цього, зазначає, що перевізник, якому позивач ОСОБА_1 передав у володіння транспортний засіб на підставі договору оренди, зобов`язаний був внести відомості до Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо належного користувача, а ОСОБА_1 не наділений такими повноваженнями щодо звернення із відповідною заявою до уповноважених органів і він не може нести відповідальність за дії орендаря. Відтак, вважає, що у діях позивача, як власника вказаного транспортного засобу, відсутній склад адміністративного правопо- рушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Вказує, що оскаржувана постанова складена з порушенням Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі та Інструкції з оформления уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, а також відповідачем не надано жодного належного доказу на підтвердження перевищення транспортним засобом встановлених габаритно-вагових норм. Таким чином, порушення при складані постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача, відсутність належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, є безумовною підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Із урахуванням викладеного, представник позивача прохає визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову відносно ОСОБА_1 , а також стягнути з відповідача судові витрати по справі.

24 серпня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача, ОСОБА_3 зазначила, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Так, оскаржувана постанова за своїм змістом відповідає вимогам щодо порядку її винесення та містить всю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та п. 17 Порядку № 1174, згідно якої уповноваженою посадовою особою Укртрансбезпеки було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Зміст постанови серії АА № 00009273 від 07.06.2023 року відображає всі істотні ознаки складу правопорушення та всі відомості, які містяться в ній, відповідають вимогам чинного законодавства.

Факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 ПДР України доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано з правомірністю порядку проведення габаритно - вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу. Зазначає, що технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, що підтверджується сертифікатами перевірки типу та сертифікатами відповідності.

Необґрунтованими є твердження позивача щодо неналежного суб`єкта відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, тим самим, що відсутні підстави щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, адже нормами чинних нормативно-правових актів не передбачено змін особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, у разі передачі такого в користування іншій особі. За відсутності відомостей про належного користувача у ЄДРТЗ уповноваженій посадовій особі відповідача, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, надаються відомості про особу, за якою зареєстрований транспортний засіб. Таким чином, особою, за якою зареєстровано транспортний засіб вважається власник транспортного засобу та саме на таку особу відповідно до статті 14-3 КУпАП покладається адміністративна відповідальність за порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. За таких обставин та з огляду на відсутність у ЄДРТЗ відомостей щодо належного користувача транспортного засобу на момент виявлення події адміністративного правопорушення та винесення оскаржуваної постанови, до адміністративної відповідальності правомірно притягнуто власника транспортного засобу ОСОБА_1 . Враховуючи вищевикладене, прохає відмовити в задоволенні позову.

20 вересня 2023 року представник позивача, адвокат Книш С. І. подав до суду додаткові пояснення, у яких зазначив, що на момент вчинення адміністративного правопорушення за кермом автомобіля MAN 18.285 M, державний номерний знак НОМЕР_1 перебував не ОСОБА_1 , а тому оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 00009273 від 07.06.2023 року складена на особу, яка ніякого відношення до вчиненого правопорушення не має. Зазначає, що 26.06.2023 року ФОП ОСОБА_1 письмовим листом повідомив ФОП ОСОБА_2 про факт винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 00009273 від 07.06.2023 року. У свою чергу ФОП ОСОБА_2 подав до Державної служби з безпеки на транспорті заяву про визнання факту адміністративного правопорушення та повідомив відповідача, що на момент вчинення правопорушення автомобіль MAN 18.285 M, д.н.з. НОМЕР_1 перебував у його користуванні.

Крім цього, вказує, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення була складена головним спеціалістом відділу впровадження систем атоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою за наземному транспорті Дорошенко Ольгою Володимирівною, натомість жодних підтверджень з приводу того, чи уповноважена дана особа здійснювати розгляд справи про адміністративне правопорушення, відповідачем не надано. До того ж постанова не містить підтвердження прийнятого рішення шляхом створення кваліфікованої електронної печатки.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 липня 2023 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 липня 2023 року відкрито провадження у справі.

Учасники справи, будучи завчасно, належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Суд, розглянувши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом установлено, що постановою про адміністративне правопорушення серії АА № 00009273 від 07.06.2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а саме за те, що 24.04.2023 року о 09 годині 47 хвилин за адресою: Н-31, км 122+000 Полтавська область допустив рух транспортного засобу марки MAN 18.285 M, державний номерний знак НОМЕР_4 із перевищенням нормативних параметрів зазначених у п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 15,75 % (2,835 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон. До ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень (а.с. 25).

Згідно із ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 3, 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у прикті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення повідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Таким чином, пунктом 22.5 ПДР передбачені обмеження як вагових, так і габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів.

Наказом Міністерства інфраструктури від 27 вересня 2021 року № 512, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2021 р. за № 1286/36908, затверджено Інструкцію з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі (далі Інструкція). Вказаний підзаконний нормативно-правовий акт визначає процедуру оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до покладених на них повноважень матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі.

Частинами 2, 3, 4 ст. 283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Крім того, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до вищенаведеної Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України 27 вересня 2021 року № 512, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2021 року за № 1286/36908.

Відповідно до абз. 2 п. 3 розділу ІІ Інструкції, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Так відповідно до Додатка 1 вказаної Інструкції в частині «Установив (ла)» постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, має міститися, в тому числі, наступна інформація: (марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги), а також: (суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 р. № 1174 затверджено Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі Порядок № 1174).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1174 автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті (далі - автоматичний пункт) - комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1174 під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

У даному випадку технічний засіб, на підставі вимірювань якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, не відповідає вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність, оскільки результати таких вимірювань є суперечливими і арифметично неправильними.

Пунктом 17 Порядку № 1174 визначено, що у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Усупереч вимогам цієї норми у постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності міститься лише посилання на пункт 22.5 ПДР, а конкретна інформація про нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на відповідній ділянці автомобільної дороги відсутня.

Так, з метою нормативно-правового врегулювання питань здійснення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті проваджень у справах про адміністративні правопорушення, наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512 затверджено Інструкцію з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі.

При цьому, уповноважені посадові особи відповідача під час винесення постанови за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП зобов`язані дотримуватися Порядку № 1174 та Інструкції.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Під час розгляду справи судом встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, не в повній мірі відповідає вимогам Інструкції та Порядку № 1174, оскільки не містить: смуги руху, напрямок руху, категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги. Вказані недоліки ставлять під сумнів врахування вказаних критеріїв при встановленні фактів перевищення встановлених законодавством вагових норм, а також наявність складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

При цьому, оскаржувана постанова містить лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак вказаної інформації оскаржувана постанова не містить та доказів на підтвердження перевищення встановлених законодавством вагових норм не надано.

Крім того, відповідач належним чином не обґрунтував відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження зазначеному розміру перевищення навантаження визначеному в тоннах.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що надані відповідачем до суду документи, а саме сертифікат перевірки типу та сертифікат відповідності вимірювального засобу, є документами які вказують на те, що вимірювальний прилад WAGA-WIM 35 (у складі автоматичного пункту вагово-габаритного контролю «WAGA») належним чином сертифікований та пройшов повірку, але не доводить факт наявності правопорушення, до того ж не може достеменно свідчити, що саме на час події він був повністю справний і доказів цього відповідачем суду не надано.

Долучені до відзиву фотокопії містять зображення автомобіля марки MAN 18.285 M державний номерний знак НОМЕР_1 , однак при цьому стверджувати, що дані щодо перевищення вагових норм за параметром навантаження стосуються саме транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а не іншої особи не можна, тобто дані є некоректними. До того ж неможливо ідентифікувати особу, яка була за кермом на момент фіксації події № 5884614 (а.с. 101-104).

Постанова про адміністративне правопорушення є рішенням, яким встановлюється правопорушення, а не доказом такого порушення.

Частиною другою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до частини першої статті 279-5 КУпАП у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Відповідно до положень статті 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно з ч.3 ст.14-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.279-7 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили:

- така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння;

- внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

- особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Відповідно до п.2 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1197 від 14.11.2018, належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч.7 ст.258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Позивач зазначав у позові, що не погоджується із складеною стосовно нього постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, оскільки не є суб`єктом адміністративного правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі. Так, ОСОБА_1 є власником спеціалізованого вантажного автомобіля типу платформа MAN 18.285 M, д.н.з. НОМЕР_1 , що призначений для перевезення вантажів. При цьому позивач, як власник транспортного засобу має право передавати його в оренду іншим особам з метою використання вантажного автомобіля за призначенням. Оскільки вантажний автомобіль був переданий у користування автомобільному перевізнику ФОП ОСОБА_2 , а тому на момент вчинення адміністративного правопорушення (24.04.2023 року) належним користувачем такого транспортного засобу був ФОП ОСОБА_2 , а не позивач по справі.

Відтак, судом установлено, що ОСОБА_1 з 04.08.2022 року і на час розгляду справи в суді, є фізичною-особою підприємцем (код НОМЕР_5 ), одним з видів економічної діяльності якого є вантажний автомобільний транспорт, що підверджується випискою з Єдиного держаржавного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 35-36).

За ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб: спеціалізований вантажний автомобіль типу платформа MAN 18.285 М, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с. 27-28).

Тобто, ОСОБА_1 є власником спеціалізованого транспортного засобу типу платформа, що призначений для перевезення вантажів.

Відповідно до договору оренди (суборенди) транспортних засобів №1 від 03.01.2023 року та акту прийому-передачі від 03.01.2023 року до Договору оренди (суборенди) №1 від 03.01.2023 року ФОП ОСОБА_1 надав в оренду ФОП ОСОБА_2 (код НОМЕР_3 ) належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 транспортний засіб марки МАН 18.285 М д.н.з НОМЕР_1 .

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах (ст. 33 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Відповідно до ст. 800 ЦК України наймач самостійно здійснює використання транспортного засобу у своїй діяльності і має право без згоди наймодавця укладати від свого імені договори перевезення, а також інші договори відповідно до призначення транспортного засобу.

Витрати, пов`язані з використанням транспортного засобу, в тому числі зі сплатою податків та інших платежів, несе наймач (ч. 2 ст. 801 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого, зокрема ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу.

Зафіксоване адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП вчинено під час надання господарських послуг з перевезення спеціальним суб`єктом перевізником, а отже позивач як фізична особа, яка не пов`язана з суб`єктом господарювання і яка не є належним користувачем транспортного засобу, не може нести відповідальність за вчинене правопорушення.

Таким чином, 24.04.2023 року на день вчинення адміністративного правопорушення, вантажний автомобіль типу платформа MAN 18.285 М, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по автомобільній дорозі під керуванням ФОП ОСОБА_2 та в розпорядженні позивача ОСОБА_1 , не перебував.

Крім цього, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 направив на адресу ФОП ОСОБА_2 лист за вих. № 1 від 26.06.2023 року у якому повідомив про факт винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 00009273 від 07.06.2023 року. Також зазначив, що оскільки на момент вчинення правопорушення транспортний засіб не перебував у користуванні ОСОБА_1 , зазначив про необхідність сплати штрафу у повному обсязі або вжити заходів щодо скасування постанов та недопущення притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення, яке ним не вчинялося.

27.06.2023 року ФОП ОСОБА_2 направив на адресу Державної служби з безпеки на транспорті лист-заяву № 2 від 27.06.2023 року про визнання факту адміністративного правопорушення та повідомив відповідача, що на момент вчинення правопорушення автомобіль MAN 18.285 M, д.н.з. НОМЕР_1 перебував у його користуванні. Поштове відправлення вручено відповідачеві 29.06.2023 року згідно трекінгу відправлень Укрпошти.

Таким чином, на момент вчинення адміністративного правопорушення 24.04.2023 року належним користувачем спеціалізованого вантажного автомобіля типу платформа MAN 18.285 M, д.н.з. НОМЕР_1 , є ФОП ОСОБА_2 , а позивач є лише власником такого спеціалізованого транспортного засобу типу платформа, що призначений для перевезення вантажів, у фактичному користуванні якого він не перебуває, у тому числі на дату вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу, в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом, чого в даному випадку при винесенні постанови уповноваженою на те посадовою особою дотримано не було.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови і достатність підстав для їх задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частин першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом установлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 536,80 грн, а тому оскільки його позов задоволено повністю, понесені ним судові витрати необхідно компенсувати за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.02.2020 у справі № 280/1765/19, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, які входять до предмета доказування у справі, мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що з метою належного захисту порушеного права позивачем укладено договір по надання правової допомоги. Поперед- ній орієнтовний розрахунок витрати на правову допомогу адвоката складає 10000,00 грн.

23 червня 2023 року між позивачем, ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Юридичний Альянс» в особі голови Книша Сергія Івановича укладено договір про надання правової допомоги та представництва.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, надано суду акт № 1/1 приймання-передачі наданих послуг від 13.10.2023 року, зі змісту якого вбачається, що вартість послуг адвоката становить 5000,00 грн. До наданих послуг адвоката віднесено:

- збір інформації необхідної для підготовки адміністративного позову по справі № 532/1349/23 - 3 години, вартість якої оцінено в 2000,00 грн;

- підготовка та складання позову - 5 годин, вартістю 3000,00 грн.

Крім цього, надано письмові докази фактичної оплати послуг на суму 5000,00 грн, згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 145 від 13.10.2023 року.

Суд вважає, що такі витрати на правову допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути із Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Керуючись статтями 8, 9, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, статтями 247, 251, 258, 289, 293 КУпАП, суд

Ухвалив:

Позов адвоката Книш Сергія Івановича в інтересах ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України серії АА № 00009273 від 07.06.2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути із Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) гривень.

Стягнути із Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до другого апеляційного адміністративного суду або через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: с. Степове Полтавського району Полтавської області;

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, , місцезнаходження юридичної особи: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 51.

Суддя