Справа № 300/2176/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/2176/23 пров. № А/857/14299/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2023 року, ухвалене суддею Григорук О.Б. у м. Івано-Франківську за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 300/2176/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області про відмову у призначенні пенсії № 35 від 10.02.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 26.12.2022 року нарахування та виплату пенсії позивачу, зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи:

з 26.06.1989 по 01.07.1992 - слюсарем-ремонтником аварійно-відновлювальних робіт у військовій частині НОМЕР_1 ;

з 01.02.1993 по 20.11.1996 - покрівельником 4 розряду в приватному підприємстві "Карат";

з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2006 по 01.07.2006 - здійснення підприємницької діяльності.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначення пенсії від 10.02.2023 року № 35.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи:

з 26.06.1989 по 01.07.1992 - слюсарем-ремонтником аварійно-відновлювальних робіт у військовій частині НОМЕР_1 ;

з 01.02.1993 по 20.11.1996 - покрівельником 4 розряду в приватному підприємстві "Карат";

з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2006 по 01.07.2006 - здійснення підприємницької діяльності.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 26.12.2022 року пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спірний стаж роботи позивача підтверджений записами у трудовій книжці, а тому відповідач без підставно не зарахував його для призначення пенсії. При цьому, суд зробив висновок, що необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити пенсію позивачу за віком, з урахуванням цього стажу.

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що у трудовій книжці є відомості про роботу позивача покрівельником 4 розряду в приватному підприємстві "Карат" з 06.04.1994 по 20.11.1996, а не з 01.02.1993 року, як вказано у довідці ТзОВ «Карат» про періоди роботи позивача на цьому підприємстві.

Що стосується незарахування до страхового стажу часу зайняття підприємницькою діяльністю у 2014 році та у 2016 році, то немає відомостей про сплату позивачем страхових внесків за цей час.

Крім того, відповідач вказав, що суд обрав невірний спосіб захисту порушеного права, оскільки призначення пенсії входить до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач 03.02.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За правилами екстериторіальності заяву передано на розгляд Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області.

10.02.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області прийняло рішення № 35, на підставі якого відмовлено позивачу у призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, тобто 29 років. Страховий стаж позивача складає 27 років 8 місяців 0 днів. До страхового стажу не враховано період роботи з 01.02.1993 року - 20.11.1996 року, оскільки в трудовій книжці запис не відповідає періоду вказаному в довідці.

Відповідно до розрахунку стажу за пенсійною справою 35 позивачу не зараховано до загального страхового стажу періоди робіти та діяльності:

з 26.06.1989 по 01.07.1992 - слюсарем-ремонтником аварійно-відновлювальних робіт у військовій частині НОМЕР_1 ;

з 01.02.1993 по 20.11.1996 покрівельником 4 розряду в приватному підприємстві "Карат";

з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2006 по 01.07.2006 - здійснення підприємницької діяльності.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком, починаючи з 1 січня 2018 року після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідач зарахував до страхового стажу позивача 27 років 8 місяців 0 днів.

Згідно із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області про відмову у призначенні пенсії № 35 від 10.02.2023 року, відповідач не зарахував позивачу період роботи покрівельником 4 розряду в приватному підприємстві "Карат" з 01.02.1993 року по 20.11.1996 року. Це рішення обґрунтоване тим, що у трудовій книжці позивача зазначено, що він прийнятий на роботу покрівельником 4 розряду в ПП "Карат" 06.04.1994 року.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Апеляційний суд встановив, що у трудовій книжці є запис № 15 про те, що позивач прийнятий на роботу покрівельником 4 розряду в Приватному підприємстві "Карат" 06.04.1994 року, на підставі наказу № 8 від 06.04.1994 року.

Водночас, у трудовій книжці є інший запис № 15 про те, що позивач прийнятий на роботу покрівельником 4 розряду в приватному підприємстві "Карат" 01.02.1993 року, на підставі наказу № 4 від 01.02.1993 року. Біля цього запису є відмітка ПП "Карат" завірена печаткою та підписом директора підприємства «виправленому вірити».

Крім того, ПП "Карат" видало позивачку довідку № 1/2 від 29 серпня 2022 року, що позивач прийнятий на роботу в ПП "Карат" покрівельником 4 розряду 01.02.1993 року, а звільнений з роботи 20.11.1996 року.

Отже, стаж роботи позивача покрівельником 4 розряду в приватному підприємстві "Карат" з 01.02.1993 року по 20.11.1996 року підтверджений належними та достатніми доказами, а тому відповідача необхідно зобов`язати зарахувати цей стаж роботи позивача до страхового стажу.

Таким чином, на думку апеляційного суду, відповідач формально підійшов до оцінки трудової книжки та наданої довідки, а тому необґрунтовано відмовив позивачу у зарахуванні вказаного вище стажу.

Що стосується не зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи з 26.06.1989 по 01.07.1992 - слюсарем-ремонтником аварійно-відновлювальних робіт у військовій частині НОМЕР_1 та здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2006 по 01.07.2006, то апеляційний суд зазначає, що в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області про відмову у призначенні пенсії № 35 від 10.02.2023 року немає обґрунтування причин відмови у зарахуванні цього стажу до страхового. Однак, з розрахунку стажу за пенсійною справою 35, апеляційний суд встановив, що ці періоди роботи до страхового стужу не зараховані.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області про відмову у призначенні пенсії № 35 від 10.02.2023 року є необґрунтованим.

Ця обставина є самостійню підставою для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області про відмову у призначенні пенсії № 35 від 10.02.2023 року.

При цьому, належним відповідачем за вказаним позовом є Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, так як, за принципом екстериторіальності, саме цей орган, визначений органом, що обчислює стаж та призначає пенсію.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області призначити пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 26.12.2022 року, то апеляційний суд вважає цю вимогу передчасною, оскільки належний орган Пенсійного фонду України ще не вирішив питання страхового стажу позивача, що дає право на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, апеляційний суд, з метою ефективного захисту порушеного права позивача на належний рівень пенсійного забезпечення вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву позивача від 03.02.2023 року № 1797 про призначення пенсії за віком.

Таким чином, суд першої інстанції протиправно втрутився в дискрецію органу Пенсійного фонду України на призначення пенсії та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області, як неналежного відповідача за цією позовною вимогою, призначити позивачу пенсію за віком. При цьому суд першої інстанції передчасно надав оцінку стажу роботи позивача, щодо якого рішення відповідача є необгрунтованим.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області № 35 від 10.02.2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 03.02.2023 року № 1797 про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.02.2023 року № 1797:

1. зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду роботи ОСОБА_1 покрівельником 4 розряду в Приватному підприємстві "Карат" з 01.02.1993 року по 20.11.1996 року

2. вирішити питання про зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи ОСОБА_1 з 26.06.1989 по 01.07.1992 - слюсарем-ремонтником аварійно-відновлювальних робіт у військовій частині НОМЕР_1 та здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2006 по 01.07.2006, з врахуванням висновків суду, що викладені в мотивувальній частині цієї постанови.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, тому рішення суду необхідно скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову.

Отже апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційний суд встановив те, що позивач за подання позову сплатив 1073,60 грн. судового збору, тобто як за одну немайнову вимогу.

Зважаючи на те, що позов задоволено частково щодо декількох немайнових вимог, то сплачений судовий збір необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в повному розмірі.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2023 року у справі № 300/2176/23 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області № 35 від 10.02.2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 03.02.2023 року № 1797 про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.02.2023 року № 1797:

- зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду роботи покрівельником 4 розряду в приватному підприємстві "Карат" з 01.02.1993 року по 20.11.1996 року;

- вирішити питання про зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи ОСОБА_1 з 26.06.1989 по 01.07.1992 - слюсарем-ремонтником аварійно-відновлювальних робіт у військовій частині НОМЕР_1 та здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.01.2006 по 01.07.2006, з врахуванням висновків суду, що викладені в мотивувальній частині цієї постанови.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судовий збір в сумі 1073,60 грн. (тисячу сімдесят три гривні 60 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Постанова складена 30.10.2023 року