Справа № 140/8090/22
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/8090/22 пров. № А/857/13481/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Довгополова О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Смідинської сільської ради Ковельського району Волинської області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року у справі № 140/8090/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Смідинської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Волдінер Ф.А. в м. Луцьку Волинської області 07.06.2023 в порядку письмового провадження), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Смідинської сільської ради Ковельського району Волинської області (відповідач), відповідно до якого просить:

1) визнати протиправною бездіяльність Смідинської сільської ради Ковельського району Волинської області;

2) визнати протиправним рішення виконавчого комітету Смідинської сільської ради Ковельського району Волинської області від 27 жовтня 2022 року № 60 про відмову ОСОБА_1 у присвоєнні адреси об`єкту нерухомого майна (приміщення зерносховища), яке знаходиться в селі Паридуби Ковельського району Волинської області;

3) зобов`язати виконавчий комітет Смідинської сільської ради Ковельського району Волинської області розглянути заяву та присвоїти адресу належному ОСОБА_1 об`єкту нерухомого майна (приміщення зерносховища), яке знаходиться в селі Паридуби Ковельського району Волинської області.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Смідинської сільської ради Ковельського району Волинської області № 60 від 27 жовтня 2022 року «Про розгляд заяви ФГ «ХАН-КО» щодо присвоєння адрес» та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна (приміщення зерносховища), яке знаходиться в с. Паридуби Ковельського району Волинської області та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

У доводах апеляційної скарги посилається на те, що майно виділене засновниками фермерського господарства, а не загальними зборами співвласників майнових паїв, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Документи про право наступництво позивач не надав. Вказує, що Смідинська сільська рада Ковельського району Волинської області діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачений статтями 26-3, 26-5 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі також Закон № 3038-VI), Порядком присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2021 року № 690 (далі також Порядок № 690).

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу скористався, просив у задоволенні такої відмовити, оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 12 жовтня 2021 року на зборах засновників фермерського господарства «ХАН-КО» ОСОБА_1 передано приміщення зерносховища вартістю 15000 грн.

У зв`язку із необхідністю оформлення права власності на вказане нерухоме майно, 23 серпня 2022 року позивач звернувся із заявою до відповідача, у якій просив присвоїти адресу об`єкту нерухомого майна будівлі зерносховища, загальною площею 520 м2, яке згідно акту приймання-передачі від 12 жовтня 2021 року було передано у приватну власність в рахунок майнового паю.

Рішенням відповідача від 27 жовтня 2022 року № 60 «Про розгляд заяви ФГ «ХАН-КО» щодо присвоєння адрес» відмовлено ОСОБА_1 у присвоєнні адреси об`єкту нерухомого майна (приміщення зерносховища), яке знаходиться в с. Паридуби Ковельського району Волинської області у зв`язку з поданням непоного пакету документів.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Смідинської сільської ради від 27 жовтня 2022 року № 60 «Про розгляд заяви ФГ «ХАН-КО» щодо присвоєння адрес», яким відмовлено у присвоєнні адреси об`єкту нерухомого майна (приміщення зерносховища), не відповідає принципу обґрунтованості, оскільки не містить конкретні обставини, які слугували підставою для відмови позивачу у присвоєнні адреси, а лише загальне посилання на законодавство.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1-1 статті 37 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі також - Закон № 280/97-ВР; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що до відання міських рад належить такі повноваження як прийняття рішень про присвоєння адреси об`єктів нерухомого майна у випадках та порядку, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За змістом частин третьої та п`ятої статті 26-3 Закону № 3038-VI, адреса присвоюється виконавчим органом міської ради об`єктам будівництва, які є самостійними об`єктами нерухомого майна та знаходяться у межах території на яку поширюються повноваження міської ради або місцевою державною адміністрацією - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку не поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради, а також у разі неприйняття органом з присвоєння адреси рішення про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адреси у строк, визначений цією статтею.

Частиною першою статті 51 Закону № 280/97-ВР визначено, що виконавчим органом міської ради є виконавчий комітет ради.

У статті 26-3 Закону № 3038-VI визначено, що адресою об`єкта нерухомого майна є унікальна структурована сукупність реквізитів, що використовуються для ідентифікації об`єкта та визначення місця його розташування на місцевості.

Порядок присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок не може передбачати обов`язок фізичних та юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень державних органів, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.

Адреса присвоюється об`єктам будівництва, будинкам, будівлям, спорудам, квартирам, гаражним боксам, машиномісцям, іншим житловим та нежитловим приміщенням, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.

Згідно частини третьої статті 26-4 Закону № 3038-VI присвоєння адреси здійснюється за вибором замовника після отримання права на виконання будівельних робіт або після прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію.

Частиною п`ятою статті 26-4 Закону № 3038-VI встановлено вичерпний перелік документів, що подаються для присвоєння адреси: 1) заява про присвоєння адреси щодо об`єкта будівництва або закінченого будівництвом об`єкта із зазначенням прізвища, імені, по батькові заявника та реєстраційного номера облікової картки платника податків (за наявності) - для фізичної особи або найменування та ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - для юридичної особи, відомостей про ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до подання заяви); 2) копія документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій споруджується (споруджено) об`єкт (крім випадків, встановлених КМУ в Порядку присвоєння адрес), - у разі, якщо право власності або користування земельною ділянкою не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 3) генеральний план об`єкта будівництва (у разі спорудження об`єкта на підставі проектної документації на будівництво) - у разі подання заяви про присвоєння адреси щодо об`єкта будівництва; 4) копія документа, що дає право на виконання будівельних робіт, - у разі подання заяви про присвоєння адреси щодо об`єкта будівництва (якщо відомості про такий документ не внесено до електронної системи); 5) копія документа, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, - у разі подання заяви про присвоєння адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта (якщо відомості про такий документ не внесено до електронної системи); 6) копія документа, що посвідчує особу заявника, - у разі подання документів поштовим відправленням; 7) копія документа, що засвідчує повноваження представника, - у разі подання документів представником поштовим відправленням або в електронній формі.

Відповідно до частини сьомої статті 26-4 Закону № 3038-VI орган з присвоєння адреси протягом п`яти робочих днів з дня отримання заяви про присвоєння, коригування адреси: 1) приймає рішення про присвоєння, коригування адреси/відмову у присвоєнні, коригуванні адреси, яке повинно містити відомості про ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до подання заяви); 2) оприлюднює рішення про присвоєння, коригування/відмову у присвоєнні, коригуванні адреси на своєму офіційному веб-сайті (у разі наявності); 3) вносить інформацію про присвоєння, коригування адреси/відмову у присвоєнні, коригуванні адреси (у тому числі копію рішення про присвоєння, коригування адреси/відмову у присвоєнні, коригуванні адреси) до Реєстру будівельної діяльності.

Рішення про відмову у присвоєнні, коригуванні адреси повинно містити посилання на відповідну норму (пункт, статтю) законодавства із зазначенням, що саме порушено під час оформлення та подання документів, а також відомості про те, яке саме положення поданого заявником документа не відповідає вимогам законодавства.

Частиною восьмою статті 26-4 Закону № 3038-VI встановлено виключні підстави для відмови у присвоєнні, коригування адрес:

1) подання неповного пакета документів; 2) виявлення неповних або недостовірних відомостей у поданих документах, що підтверджено документально; 3) подання заяви особою, яка не є замовником, або його представником - у разі подання заяви щодо присвоєння, коригування адреси щодо об`єкта будівництва; 4) подання заяви до органу з присвоєння адреси, який не має повноважень приймати рішення про присвоєння, коригування адреси на відповідній території.

Відмова у присвоєнні, коригуванні адреси з підстав, не передбачених цією статтею, не допускається.

Порядок № 690 визначає процедуру присвоєння, зміни, коригування адрес об`єктів будівництва, будинків, будівель, споруд, окремих частин об`єкта, які є самостійними об`єктами права на нерухоме майно (квартир, гаражних боксів, машиномісць, інших житлових та нежитлових приміщень).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 690 перелік документів, що подаються для присвоєння, зміни, коригування, анулювання адреси, строки їх розгляду, підстави для відмови у присвоєнні адреси визначаються відповідно до положень статей 26-3, 26-4, 26-5 Закону № 3038-VI.

Частиною другою статті 2 КАС передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що, рішення, відповідно до частини сьомої статті 26-4 Закону № 3038-VI повинно додатково містити посилання на відповідну норму (пункт, статтю) законодавства із зазначенням, що саме порушено під час оформлення та подання документів, а також відомості про те, яке саме положення поданого заявником документа не відповідає вимогам законодавства.

Проте спірне рішення відповідача не містить жодних посилання на норми, пункти чи статтю, які стали підставою для відмови, при цьому позивач до своєї заяви подав визначені Законом № 3038-VI документи, що передбачені для присвоєння адреси об`єкту нерухомості.

Більше того, жодної інших підстави для відмови у присвоєнні поштової адреси належному позивачу об`єкту нерухомості, передбаченої частиною восьмою статті 26-4 Закону № 3038-VI відповідачем в спірному рішенні не зазначено, а відмова у присвоєнні, коригуванні адреси з підстав, не передбачених цією частиною, не допускається.

Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 не надав документів, які б підтверджували правонаступництво щодо майна, якому було слід присвоїти адресу, а також неповноваженість фермерського господарства «ХАН-КО» на виділення такого майна позивачу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до протоколу від 12.10.2021 № 5 Зборів засновників фермерського господарства «ХАН-КО» ОСОБА_1 передано приміщення зерносховища вартістю 15000 грн. відповідно до сертифікату ВЛ № 0264069.

Згідно з свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) від 02.03.2016 ВЛ № 0264069 позивач має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СОК «Іскра» (правонаступник ФГ «ХАН-КО») у розмірі 70187 грн.

Також, відповідно до Акту прийому-передачі основних засобів від 13 грудня 2013 року ФГ «ХАН-КО» передало зерносховище позивачу.

Таким чином, позивач надав документи, які підтверджують перехід до нього власності на вищевказане зерносховище.

До того ж, як слушно зазначив позивач у відзиві на апеляційну скаргу, підняте апелянтом питання щодо дотримання законодавства, яке регулює правовідносини щодо передачі в управління, володіння, користування та оформлення права власності на нерухоме майно колишніх членів колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Іскра» не є предметом спірних правовідносин в межах справи, що розглядається.

Щодо оскаржуваного рішення відповідача, як зазначалось апеляційним судом вище, то таке не містить жодних посилання на норми, пункти чи статтю, які стали підставою для відмови, чим порушено Закон № 3038-VI і Порядок № 690.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів та не довів правомірності прийняття оскаржуваного рішення. Натомість позивачем доведено обставини на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Покликання апелянта на те, що порушення ним строків розгляду заяви позивача не було підставою, якою позивач обґрунтовував свої вимоги, безпідставні.

Так, пункт 10 частини другої статті 2 КАС України зобов`язує адміністративні суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В даному випадку даний критерій не був дотриманий відповідачем, а його доводи щодо порушення строків у зв`язку з воєнним станом в Україні, апеляційний суд відкидає, оскільки жодним нормативним актом не надано суб`єктам владних повноважень у спірних правовідносинах порушувати строки розгляду заяв щодо присвоєння адреси об`єкту нерухомості.

Таким чином вірними є висновки суду першої інстанції, що відмовляючи у задоволенні заяви позивача про присвоєння адреси відповідач діяв не на підставі та не у спосіб визначений Конституцією та законами України.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Смідинської сільської ради Ковельського району Волинської області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року у справі № 140/8090/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді О. М. Довгополов
В. Я. Качмар