Справа № 420/18252/23
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною діяльність відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в зарахуванні до його страхового (трудового) стажу періодів роботи з 10.08.1978 по 01.09.1979, з 14.05.1986 по 29.06.1987, з 23.03.1990 по 24.06.1990 та з 15.09.1992 по 16.02.1995 у колгоспі ім. Леніна с. Князе Григорівка Великолепетинського району Херсонської області.

При цьому, позивач просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до свого страхового (трудового) стажу зазначені спірні періоди роботи в колгоспі ім. Леніна с. Князе Григорівка Великолепетинського району Херсонської області та з урахуванням цих періодів роботи здійснити перерахунок пенсії з моменту її призначення.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Позивач ОСОБА_1 з 17.08.2022 є одержувачем пенсії за віком, обчисленої як працюючій особі при страховому стажі 37 років 8 місяців.

Проте, при нарахуванні пенсії за віком до страхового стажу не був врахований період роботи позивача в колгоспі ім.Леніна з 1977 по 1995 роки, оскільки вищевказаний період не підтверджений довідкою із зазначенням кількості встановлених і відпрацьованих трудоднів за підписами відповідальних осіб та з відповідними наказами, виданої на підставі первинних документів. Також не надано довідку про реорганізацію господарства.

В червні 2023 року позивач ОСОБА_1 змушений був знову звернутися до органу Пенсійного фонду з приводу зарахування до його страхового стажу спірних періодів роботи в колгоспі ім.Леніна. При цьому, звернув увагу, що окрім наявної у нього трудової книжки колгоспника, він не може більше ніякими додатковими документами (архівними довідками) підтвердити свій трудовий стаж за період роботи в колгоспі ім.Леніна, оскільки с.Князе Григорівка Великолепетинського району Херсонської області з 24.02.2022 року є тимчасово окупованою територією.

За результатами розгляду заяви позивача про зарахування спірних періодів роботи в колгоспі ім.Леніна до страхового стажу, органом Пенсійного фонду було відмовлено в такому зарахуванні.

Позивач ОСОБА_1 зазначив, що періоди роботи в колгоспі ім.Леніна підтверджені та зафіксовані в трудовій книжці № НОМЕР_1 . Всі записи у його трудовій книжці виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди перебування в колгоспі, реквізити відповідних протоколів, на підставі яких вони внесені, тому надання додаткових доказів не має бути обов`язковою умовою для такого підтвердження.

При цьому, позивач зазначив, що порядок ведення трудових книжок, за частину спірного періоду трудового стажу, був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 за № 162, положення якої діяли і врегульовували відповідні відносини до 29.07.1993.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за № 310 та чинних на час розгляду справи (надалі Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (надалі Порядок № 637).

Згідно із пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно зі статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Таким чином, позивач звернув увагу на те, що у зв`язку з наявністю відповідних записів у трудовій книжці колгоспника, відповідач мав змогу встановити періоди роботи позивача в колгоспі ім.Леніна з 10.08.1978 по 01.09.1979, з 14.05.1986 по 29.06.1987, з 23.03.1990 по 24.06.1990 та з 15.09.1992 по 16.02.1995 та зарахувати його до страхового (трудового) стажу позивача при первинному зверненні останнього до органу Пенсійного фонду з заявою про нарахування пенсії за віком.

Позивач вважає таку діяльність зі сторони відповідача протиправною та просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до його страхового (трудового) стажу періоди роботи з 10.08.1978 по 01.09.1979, з 14.05.1986 по 29.06.1987, з 23.03.1990 по 24.06.1990 та з 15.09.1992 по 16.02.1995 у колгоспі ім. Леніна с. Князе Григорівка Великолепетинського району Херсонської області та з урахуванням цих періодів роботи здійснити перерахунок пенсії з моменту її призначення.

(б) Позиція Відповідача.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не погодився з вимогами адміністративного позову, вважає їх необґрунтованими і недоведеними, у зв`язку з чим просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Із відзиву на адміністративний позов, поданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зі зверненням від 05.06.2023 в порядку Закону України «Про звернення громадян».

В своєму зверненні позивач порушив питання щодо включення до страхового стажу періоду роботи в колгоспі ім.Леніна.

Відповідач зазначив, що подана ОСОБА_1 заява була розглянута у встановлений законодавством строк відповідно до Закону України «Про звернення громадян», та надана відповідь за вих. № 16310-18037/О-02/8-1500/23 від 12.06.2023.

У зазначеному листі ОСОБА_1 було повідомлено, що з урахуванням ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788, п. 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 та п. 5 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспника, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, належним документом, який би підтвердив факт роботи позивача в колгоспі є належним чином заповнена трудова книжка колгоспника з встановленим трудовим мінімумом та встановленим рівнем трудової участі особи.

Однак, всупереч наведеним вище положенням законодавства, позивачем ОСОБА_1 не було надано до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належного документу про його роботу в колгоспі, що унеможливлює підтвердження факту роботи та можливості зарахування періоду роботи в колгоспі до страхового стажу.

При цьому, відповідач звернув увагу, що позивач не звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про перерахунок пенсії.

Відповідач зазначив, що постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 було затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі Порядок № 22-1).

Зазначений Порядок № 22-1 містить посилання на форму та порядок подання заяви про перерахунок пенсії.

Проте, позивач не подавав до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області заяву про перерахунок пенсії встановленого законодавством зразка, а лише подав заяву у довільній формі, яка була зареєстрована та розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Відтак, відповідач вважає, що в даному випадку відсутні підстави для розгляду спору щодо правомірності відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в здійсненні перерахунку пенсії позивача, оскільки таке питання відповідачем не розглядалось і жодного рішення з цього питання не приймалось.

З огляду на це, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

ІІІ. Процедура та рух справи

24.07.2023 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 17.08.2022 є одержувачем пенсії за віком, обчисленої як працюючій особі при страховому стажі 37 років 8 місяців.

Проте, при нарахуванні пенсії за віком позивачу ОСОБА_1 не був врахований період його роботи в колгоспі ім.Леніна з 1977 по 1995 роки, оскільки вищевказаний період не був підтверджений довідкою із зазначенням кількості встановлених і відпрацьованих трудоднів за підписами відповідальних осіб та з відповідними наказами, виданої на підставі первинних документів.

Також не надано довідку про реорганізацію господарства.

05 червня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відділу обслуговування громадян № 17 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про зарахування до страхового стажу періодів роботи в колгоспі ім.Леніна, який знаходиться в Великолепетинському районі Херсонської області, згідно записів про періоди роботи в трудовій книжці.

При цьому, позивач ОСОБА_1 просив здійснити перерахунок пенсії з моменту її призначення із врахуванням до страхового стажу вказаних в трудовій книжці періодів роботи.

Однак, за результатами розгляду заяви позивача про зарахування спірних періодів роботи в колгоспі ім.Леніна до страхового стажу, органом Пенсійного фонду було відмовлено в такому зарахуванні.

Спірні періоди роботи позивача ОСОБА_1 в колгоспі ім.Леніна підтверджені та зафіксовані в трудовій книжці № НОМЕР_1 . Всі записи у трудовій книжці позивача виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди перебування в колгоспі, реквізити відповідних протоколів, на підставі яких вони внесені.

Позивач вважає таку відмову зі сторони відповідача протиправною та просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до його страхового (трудового) стажу періоди роботи з 10.08.1978 по 01.09.1979, з 14.05.1986 по 29.06.1987, з 23.03.1990 по 24.06.1990 та з 15.09.1992 по 16.02.1995 у колгоспі ім. Леніна с. Князе Григорівка Великолепетинського району Херсонської області та з урахуванням цих періодів роботи здійснити перерахунок пенсії з моменту її призначення.

Вирішуючи питання щодо правомірності вимог позивача, суд виходить з наступного.

V. Джерела права та висновки суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 46 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (надалі Закон України № 1058-IV від 09.07.2003).

Статтею 26 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У пункті 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності 01.01.2004. До вказаної дати питання зарахування стажу для призначення пенсії, зокрема, регулювалося нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі Закон України № 1788-XII від 05.11.1991).

Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України №1788-ХІІ від 05.11.1991 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В частині першій статті 48 Кодексу законів про працю України зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Крім того, згідно п.2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року №310 «Про трудові книжки колгоспників» (була чинна на час внесення записів до трудової книжки) трудова книжка колгоспника являється основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.

Так, відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року).

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310, та чинних на час розгляду справи (надалі Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ «членство в колгоспі», де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення , відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV «відомості про роботу» - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V «трудова участь у громадському господарстві» - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Отож, виходячи з наведеного можна дійти висновку про те, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімуму трудової участі).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач при нарахуванні пенсії за віком не врахував позивачу до страхового стажу періоди його роботи в колгоспі ім.Леніна, а саме з 1977 по 1995 роки, оскільки вищевказаний період не підтверджений довідкою із зазначенням кількості встановлених і відпрацьованих трудоднів за підписами відповідальних осіб та з відповідними наказами, виданої на підставі первинних документів. Також не надано довідку про реорганізацію господарства.

Судом встановлено, що записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та у відповідності до дати, які належним чином завірені підписами відповідальних осіб та печаткою, проставленою після запису про звільнення.

Так, відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 , позивач ОСОБА_1 в періоди 10.08.1978 по 01.09.1979, з 14.05.1986 по 29.06.1987, з 23.03.1990 по 24.06.1990 та з 15.09.1992 по 16.02.1995 працював у колгоспі ім. Леніна, що підтверджується підписом голови колгоспу та печаткою колгоспу.

При цьому, відповідачем не спростовуються наявні відповідні записи у трудовій книжці позивача, а саме щодо спірних періодів роботи позивача в колгоспі ім.Леніна.

Суд звертає увагу, що вказані записи містять відмітки про кількість відпрацьованих днів за рік та кількість установлених мінімумів трудових днів, нарахування за рік. Вказані записи завірені печатками та підписами.

Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу суперечить принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Отже, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, так як на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Не підтвердження позивачем спірного періоду роботи в колгоспі ім.Леніна з 1977 по 1995 роки довідкою із зазначенням кількості встановлених і відпрацьованих трудоднів за підписами відповідальних осіб та з відповідними наказами, виданої на підставі первинних документів та не надання довідки про реорганізацію господарства, не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу, оскільки трудова діяльність позивача в спірний період як члена колгоспу підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Крім того, відповідачем не надано суду жодних доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача в колгоспі ім.Леніна, тому суд вважає, що їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи.

Так, відповідно до записів у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_2 , є відомості про встановлений колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві та відомості про виконання позивачем ОСОБА_1 річного мінімуму, із зазначенням сум заробітної плати в період роботи з 1977 року по 1995 рік.

З огляду на зазначене, відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу. Прийняття на підтвердження стажу роботи інших письмових документів застосовується тільки в тому випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні записи про роботу особи на підприємстві.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не проведено зарахування періодів роботи з 10.08.1978 по 01.09.1979, з 14.05.1986 по 29.06.1987, з 23.03.1990 по 24.06.1990 та з 15.09.1992 по 16.02.1995 у колгоспі ім. Леніна с. Князе Григорівка Великолепетинського району Херсонської області до страхового стажу позивача.

Обираючи належний спосіб відновлення порушеного права, суд виходить з наступних міркувань.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом.

Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію.

Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового (трудового) стажу позивача ОСОБА_1 періоди його роботи з 10.08.1978 по 01.09.1979, з 14.05.1986 по 29.06.1987, з 23.03.1990 по 24.06.1990 та з 15.09.1992 по 16.02.1995 у колгоспі ім. Леніна с. Князе Григорівка Великолепетинського району Херсонської області та з урахуванням цих періодів роботи здійснити перерахунок пенсії з моменту її призначення.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що відповідачем не доведена правомірність не зарахування до страхового (трудового) стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 10.08.1978 по 01.09.1979, з 14.05.1986 по 29.06.1987, з 23.03.1990 по 24.06.1990 та з 15.09.1992 по 16.02.1995 у колгоспі ім. Леніна с. Князе Григорівка Великолепетинського району Херсонської області, та як наслідок не допустив бездіяльності в цій частині, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи відповідача спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Таким чином, позовні вимоги є повністю доведеними, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

VІ. Судові витрати

При поданні позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп. Даний факт підтверджується квитанцією від 13.07.2023. З урахуванням висновку суду про задоволення позову, сплачений та документально підтверджений позивачем судовий збір належить до відшкодування. Адже відповідно до ч.1 статті 139 КАС України: «При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа».

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Керуючись, ст.ст. 2, 139, 244-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в зарахуванні до страхового (трудового) стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 10.08.1978 по 01.09.1979, з 14.05.1986 по 29.06.1987, з 23.03.1990 по 24.06.1990 та з 15.09.1992 по 16.02.1995 у колгоспі ім. Леніна с. Князе Григорівка Великолепетинського району Херсонської області.

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового (трудового) стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.08.1978 по 01.09.1979, з 14.05.1986 по 29.06.1987, з 23.03.1990 по 24.06.1990 та з 15.09.1992 по 16.02.1995 у колгоспі ім. Леніна с. Князе Григорівка Великолепетинського району Херсонської області та здійснити перерахунок пенсії з моменту її призначення, у зв`язку із зарахуванням до страхового стажу вказаних періодів роботи.

4.Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 судовий збір у розмірі 1073 грн. (одна тисяча сімдесят три) 60 коп.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_3 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, адреса: 65012, м.Одеса, вул.Канатна, 83, ідентифікаційний код юридичної особи: 20987385.

Суддя О.Я. Бойко