Справа № 440/2229/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 р.Справа № 440/2229/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2023, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, повний текст складено 02.08.23 року по справі № 440/2229/23

за позовом Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі за текстом ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі за текстом ГУ ДПС у Кіровоградській області, відповідач), у якому просить суд визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 07.11.2022 року № 2 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 17000 грн 00 коп. до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила про протиправність оскаржуваного рішення, прийнятого за наслідками фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , проведеної на підставі наказу від 26.09.2022 № 992-п, в якому, окрім наведення норм права, що регулюють здійснення податкового контролю шляхом проведення фактичних перевірок, відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) обставини призначення перевірки, як це передбачено пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України. А відтак, відповідачем жодним чином не обґрунтовано правомірність ініціювання та проведення перевірки позивача, що свідчить про недотримання контролюючим органом податкового принципу, закріпленого у пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, та порушення конвенційних гарантій щодо відповідності національного законодавства вимозі «якості» закону. На підтвердження своєї правової позиції навела перелік постанов Верховного Суду від 17.12.2020 у справі № 520/12018/18, від 19.11.2020 у справі № 160/7971/19, від 22.09.2020 у справі № 520/1304/20, від 08.09.2020 у справі № 640/21536/19, від 02.09.2020 у справі № 821/1828/16, за висновками яких проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України здійснюється податковим органом лише за наявності у останнього та/або отримання ним в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків (особою) вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Не виконання вищенаведених вимог призводить до визнання такої перевірки незаконною та, як наслідок, є підставою для визнання протиправним і скасування акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення), прийнятого за її результатами. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18.

Звертає увагу суду, що визначальною обставиною для встановлення порушення суб`єктом господарювання абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» є не інформація ГУ ДПС у Львівській області про те, на яку тютюнову продукцію проводилось замовлення марок акцизного податку платником акцизного податку, а відомості щодо фактичного використання таких марок акцизного податку відповідним платником акцизного податку та відповідність сум акцизного податку фактично сплаченого відповідним його платником до відомостей вказаних у відповідному звіті із використання марок акцизного податку зареєстрованої відповідної декларації із сплати акцизного податку.

При цьому, як вбачається зі змісту акту перевірки відповідачем під час проведення перевірки не встановлено жодного порушення позивачем вимог, визначених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні роздрібної торгівлі тютюновими виробами, та фактів реалізації фальсифікованих тютюнових виробів чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, що виключає застосування штрафних санкцій.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2023 у справі № 440/2229/23 адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 2 від 07.11.2022.

Стягнуто на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області витрати зі сплати судового збору у загальній сумі 1073,00 грн.

Відповідач, не погодившись із указаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, прийняття його з порушенням норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2023 у справі № 440/2229/23 та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 , відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, цитуючи пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, вказує, що зазначеною нормою поєднано дві окремі підстави для призначення та проведення фактичної перевірки, а саме, наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками та здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, а тому з огляду на ст. 19 Податкового кодексу України здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. Подібна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 12.08.2021 у справі № 140/14625/20, від 19.10.2022 року по справі № 560/4883/21.

Пояснив, що фактична перевірка магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Академіка Корольова, буд. 25/6, в якому здійснює господарську діяльність позивач, проведена на підставі наказу ГУ ДПС в області 992-п від 26.09.2022 року, направлень на проведення перевірки від 28.09.2022 року №1662, від 28.09.2022 року № 1663, та пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального).

З метою з`ясування обставин, щодо реалізації виробнику тютюнових виробів (сигарил) МАП, що зберігались в торговому залі магазину, працівниками ГУ ДПС у Кіровоградській області було виписано реквізити МАП, якими були обклеєні пачки сигарил «Стронг роял» 2 пачки по 20 шт. та 2 пачки по 5 шт. в пачках. В подальшому листом від 03.10.2022 за № 1158/7/11-28-09-02-08 ГУ ДПС у Кіровоградській області звернулось до ГУ ДПС у Львівській області про надання інформації на які тютюнові вироби (кількість сигарил в пачці) були видані МАП, якими було марковано сигарили, які зберігались на момент проведення перевірки на торговому об`єкті. За інформацією ГУ ДПС у Львівській області (продавець вищезазначених МАП, які були наклеєні на пачки тютюнових виробів (сигарил) марки акцизного податку на вказаний товар офіційно видавались виробникам тютюнових виробів (сигарил) ТОВ «МАРВЕЛ ІНТЕРНЕШНЛ ТОБАККО ГРУП» та ТОВ «Винниківська тютюнова фабрика» для маркування пачок сигарил з кількістю сигарил в пачці - 2 сигарили, однак виробники ці марки акцизного податку використали для маркування тютюнових виробів (сигарил) з кількістю сигарил в пачці 20 шт., 25 шт., 5 шт. хоча для маркування даних тютюнових виробів дані МАП виробнику ТВ (сигарил) не видавались.

За таких обставин та посилаючись на п. 226.9 ст. 226 Податкового кодексу України стверджує, що тютюнові вироби (сигарили) з реквізитами МАП, які зберігались на момент проведення перевірки на торговому об`єкті вважаються такими, що немарковані, чим порушено вимоги абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (із змінами та доповненнями).

Інформація щодо сплати акцизного податку за підакцизними товарами (сигарилами) вказаними в акті перевірки відсутня в ГУ ДПС у Кіровоградській області, та не досліджувалась в ході проведення перевірки, оскільки це не було предметом перевірки.

Підсумовуючи вищевикладене, вважає, що податкове повідомлення - рішення від 07.11.2022 № 2 на суму 17 000 грн., яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції за зберігання немаркованих тютюнових виробів, прийняте на підставі акту фактичної перевірки від 28.09.2022 №1812/11 -28-09-01/ НОМЕР_1 та за результатами розгляду матеріалів що надійшли в подальшому (інформація ГУ ДПС у Львівській області), є правомірним та скасуванню не підлягає.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а судове рішення залишити без змін, як законне та обґрунтоване, постановлене з повним, всебічним та об`єктивним дослідженням доказів у справі.

Стверджує, що наказ № 992-п від 26 вересня 2022 року про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 не містить достатніх підстав для проведення фактичної перевірки позивача, повністю не відповідає вимогам чинного законодавства України, що має наслідком неправомірність проведеної.

Наполягає, що відповідач, отримавши відповіді на свої запити від ГУ ДПС у Львівській області помилково встановив зберігання та реалізацію позивачем тютюнових виробів, а зокрема сигарил, що класифікуються за кодом УКТ ЗЕД 2402 10 00 00 - сигари, сигари з вiдрiзаними кiнцями та сигарили, з вмiстом тютюну, що марковані марками акцизного податку (надалі по тексту МАП) з відхиленням від вимог положення, затвердженого КМ України. А відтак, абсолютно протизаконно та нормативно необґрунтовано вказав на порушення позивачем абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та протиправно застосував до позивача відповідну штрафну (фінансову) з посиланням на пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України і абз. 19 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» санкцію у формі вищевказаного податкового повідомлення-рішення. Усі вищеописані обставини підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні чинного КАС України, які повно, всебічно та об`єктивно досліджувались судом першої інстанції при розгляді даної справи.

В якості самостійної підстави для скасування спірного податкового повідомлення зазначає, що описані відповідачем в акті про результати фактичної перевірки від 28.09.2022 МАП видавались виробникам спірних тютюнових виробів до 31.12.2020 року, а тому слід керуватися Положенням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 125, в редакції чинній до 31.12.2021 року. Проте, як вбачається із апеляційної скарги, відповідач, при обґрунтуванні своїх доводів та міркувань у даній справі застосовує Положення в редакції, яка набула чинності з 01.01.2021 року, що в свою чергу є протиправним в силу того, що спірні правовідносини, які є предметом даної справи виникли до вступу в силу Положення в редакції чинній з 01.01.2021 року.

Стверджує, що визначальною умовою для встановлення порушення суб`єктом господарювання пп. 226.9 та пп. 226.11 ст. 226 ПК України є не інформація ГУ ДПС у Львівській області про те, на яку тютюнову продукцію проводилось замовлення МАП платником акцизного податку, а відомості щодо фактичного використання таких МАП відповідним платником акцизного податку та невідповіність сум акцизного податку фактично сплаченого відповідним його платником до бюджету до відомостей вказаних у відповідному звіті із використання марок акцизного податку та зареєстрованої відповідної декларації із сплати акцизного податку. Разом з цим, як за результатами фактичної перевірки, так і після отримання відповідачем відповідей від ГУ ДПС у Львівській області, відповідачем не встановлено фактів порушень вимог, визначених чинним законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

На підтвердження відсутності порушення позивачем абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» посилається на відповідь ГУ ДПС у Львівській області від 25.10.2022 за № 2926/7/13-01-09-06-04, яка надійшла на запит відповідача щодо МАП від 03.10.2022, якими марковані тютюнові вироби, що були інвентаризовані відповідачем під час вказаної фактичної перевірки, відповідно до якої у виробників відповідних тютюнових виробів за 2019-2020 року відсутня заборгованість зі сплати акцизного податку за відповідний період.

Додатково звертає увагу на те, що віднесення відповідачем тютюнових виробів із відповідними МАП, описаними під час даної фактичної перевірки позивача до тютюнових виробів, що вважаються немаркованими є помилковим, оскільки відповідно до вказаної відповіді ГУ ДПС у Львівській області на запит відповідача, - такі МАП видавались (продавались) відповідному виробнику, а тому тютюнові вироби марковані ними є такими що марковані МАП встановленого зразка та повністю відповідають усім вимогам чинного законодавства України, що регулює дану сферу публічних правовідносин.

Враховуючи усе вищевикладене, спірне податкове повідомлення рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу № 992-п від 26.09.2022 та направлень на проведення перевірки № 1663 від 28.09.2022, №1662 від 28.09.2022 ГУ ДПС у Кіровоградській області проведено фактичну перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складений акт №1812/11-28-09-01/ НОМЕР_2 від 28.09.2022.

Під час даної фактичної перевірки працівниками ГУ ДПС у Кіровоградській області вибірково описані марки акцизного податку на тютюнових виробах виробництва ТОВ "МАРВЕЛ ІНТЕРНЕШНЛ ТОБАККО ГРУП": сигарили «Стронг роял» 2 пачки по 20 шт. в пачці; сигарили «Стронг роял» 2 пачки по 5 шт. в пачці та виробництва ТОВ «Винниківська тютюнова фабрика» в асортименті, а саме: сигарили «Стронг роял компакт» 2 пачки по 25 шт. в пачці. Марки акцизного податку, якими марковані вказані тютюнові вироби зафіксовано.

В акті відповідач зазначив, що інформацію по марках акцизного податку буде направлено продавцю МАП. У випадку невідповідності МАП видам тютюнових виробів, які ними марковані будуть вжиті заходи згідно чинного законодавства.

В подальшому відповідачем до ГУ ДПС у Львівській області надісланий запит від 03.10.2022 № 1158/7/11-28-09-02-08 з метою з`ясування інформації на які тютюнові вироби (кількість сигарил в пачці) були видані МАП, якими було марковано сигарили, які зберігались на момент проведення перевірки на торговому об`єкті позивача.

ГУ ДПС у Львівській області (продавець вищезазначених МАП, які були наклеєні на пачки тютюнових виробів (сигарил) листом від 25.10.2022 за № 2926/7/13-01-09-06-04 повідомило, що МАП зазначені в запиті офіційно видавались виробникам тютюнових виробів (сигарил) ТОВ «МАРВЕЛ ІНТЕРНЕШНЛ ТОБАККО ГРУП» та ТОВ «Винниківська тютюнова фабрика» для маркування пачок сигарил з кількістю сигарил в пачці - 2 сигарили.

Поряд з цим виробник сигарил вищезазначені МАП використав для маркування тютюнових виробів - сигарил з кількістю сигарил в пачці 20 шт., 25 шт., 5 шт., хоча для маркування даних тютюнових виробів дані МАП виробнику не видавались.

ГУ ДПС у Кіровоградській області зроблено висновок про те, що тютюнові вироби сигарили, які зберігалися та реалізовувалися у вищезазначеній господарській одиниці позивача, марковані марками акцизного податку, що не відповідають продукції тобто вважаються немаркованими, що є порушенням вимог абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

За наслідками фактичної перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області прийняте податкове повідомлення-рішення №2 від 07.11.2022, яким до позивача застосована штрафна (фінансова) санкція в розмірі - 17000 грн.

Не погодившись із правомірністю вказаного рішення контролюючого органу, позивач звернулася до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки відповідачем не доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

З посиланням на правову позицію, наведену в постанові Верховного Суду України від 02.04.2020 (№ К/9901/25783/19), суд зазначив, що податкова інформація не визнається належним доказом і сама по собі її наявність не може бути підставою для притягнення платника податків до відповідальності.

Разом з тим, відповідачем не надано інформації щодо сплати/несплати виробником вказаних тютюнових виробів акцизного податку.

При цьому, як з`ясовано з інформації, наданої Північним Міжрегіональним Управлінням ЛПС по роботі з великими платниками податків про обсяги сплати акцизного податку виробниками тютюнових виробів, у ТОВ «МАРВЕЛ ІНТЕРНЕШНЛ ТОБАККО ГРУП» та ТОВ «Винниківська тютюнова фабрика» заборгованість зі сплати акцизного податку відсутня.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів виходить з такого

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (надалі ПК України).

Зокрема, як передбачено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.п. 19-1.1.14 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу - контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі по тексту Закон № 481/95-ВР) контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За визначенням, наведеним у підпункті 75.1.3 пункту 75.1 цієї статті, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Отже, вказана норма права містить фактично дві окремі та самостійні підстави для проведення фактичної перевірки.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно з п. 81.2 ст. 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

За правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі колегії суддів палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства. Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування наказу як самостійного предмета позову, судова палата зазначила, що у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Отже, наказ є індивідуальним правовим актом, який вичерпує дію з проведенням перевірки. У зв`язку з цим наказ може бути самостійним предметом оскарження до початку перевірки, на етапі допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, відповідно до якої у разі, якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

Водночас, підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Колегією суддів встановлено, що нормативною підставою для ініціювання та проведення спірної фактичної перевірки у наказі ГУ ДПС у Кіровоградській області № 992-п від 26 вересня 2022 року зазначено ст.19-1, підпункту 20.1.2, 20.1.4, 20.1.6, 20.1.8-20.113, 20.1.17 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1. статті 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 ПК України, а фактичною здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Надаючи оцінку вказаному наказу, колегія суддів зазначає, що в оскарженому наказі містяться:

- дата його видачі - 26.09.2022;

- найменування контролюючого органу, який прийняв наказ, - ГУ ДПС у Кіровоградській області;

- найменування та реквізити суб`єкта ФОП ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_2 );

- адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, - АДРЕСА_1 ;

- мета перевірки - здійснення визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та контролю за дотриманням платником податків порядку здійснення обігу підакцизних товарів;

- вид перевірки - фактична перевірка;

- підстави для проведення перевірки п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах), ст.19-1, підпункту 20.1.2, 20.1.4, 20.1.6, 20.1.8-20.113, 20.1.17 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1. статті 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України;

- дата початку перевірки - 29.09.2022;

- тривалість перевірки - не більше 5 діб;

- період діяльності, який буде перевірятися, - з 26.09.2022 по дату завершення перевірки.

Цей наказ підписаний в.о. начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області (О. Лондар) та скріплений печаткою контролюючого органу.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що Головне управління ДПС у Кіровоградській області мало право на проведення фактичної перевірки позивача на підставі здійснення контролюючим органом функцій (відповідно до положень пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України), визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та рішення керівника контролюючого органу, а вказаний наказ відповідає вимогам встановленим Податковим кодексом України, був прийнятий без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки та за наявності передбаченої Податковим кодексом України підстави для її проведення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів відхиляє твердження представника позивача про відсутність підстав у спірних правовідносинах для видання наказу про проведення фактичної перевірки позивача.

Разом з цим, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 640/21536/19, фактична перевірка не може бути проведена податковим органом довільно. Під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених ПК України.

Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності) (пункт 86.5 статті 86 ПК України).

Пунктом 86.8 статті 86 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки, як юридичного факту, та встановлення порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається зі змісту акту № 1812/11-28-09-01/ від 28.09.2022 перевірку закінчено 28.09.2022 о 15 год. 20 хвилин, і на цей час у розділі 3 «Висновок перевірки» порушень позивачем чинного законодавства не відображено. Лише вказано, що «інформацію по марках акцизного податку буде направлено продавцю МАП. У випадку невідповідності МАП видам тютюнових виробів, які ними марковані будуть вжиті заходи згідно чинного законодавства».

Колегією суддів встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято 07.11.2022, в той час як акт перевірки № 1812/11-28-09-01/ НОМЕР_2 складено та вручено продавцю магазину ОСОБА_2 28.09.2022, що свідчить про порушення відповідачем вимог пунктів 86.1 та 86.8 статті 86 ПК України, оскільки порушення 28.09.2022 не встановлені, а п`ятнадцять робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, сплили 19.10.2022.

Колегія суддів наголошує, що не виконання вимог ПК України, якими встановлені порядок проведення та прийняття контролюючими органами податкових повідомлень-рішень, призводить до визнання такої перевірки незаконною та, як наслідок, нівелює її правові наслідки.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Також, колегією суддів з`ясовано, що зазначаючи про допущення позивачем порушення абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону № 481/95-ВР, відповідач посилається на інформацію ГУ ДПС у Львівській області щодо визначення кількості сигарил в пачці, на які отримувались виробником марки акцизного податку ТВ ІНШІ, видавалися для маркування сигар включаючи сигари з відрізними кінцями, сигарил (тонкі сигари) та сигарет, цигарок з тютюном, або його замінниками, сигар, включаючи сигари з відрізними кінцями та сигарил (тонкі сигари) з вмістом тютюну УКТ ЗЕД кількість штук в пачці 2 сигарили.

При цьому, ГУ ДПС у Львівській області вказувало на те, що для отримання інформації про сплату акцизного податку необхідно звертатись по місцю обліку суб`єкта господарювання.

З наведеного вбачається, що відповідач, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 2 від 07.11.2022, керувався виключно податковою інформацією, що і стала підставою для нарахування фінансових санкцій вже за результатами проведеної фактичної перевірки.

Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 11 цього Закону № 481/95-ВР, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

За приписами підпункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 ПК України марка акцизного податку це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно з підпунктом 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 ПК України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

За правилами пункту 226.1 статті 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів (пункт 226.2 статті 226 ПК України).

Виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України (пункт 226.3 статті 226 ПК України).

На виконання вказаної норми права Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 27.12.2010 року № 1251, якою затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів (далі по тексту Положення № 1251).

Підпунктом 222.1.2 пункту 222.1 статті 222 ПК України встановлено, що суми податку з урахуванням мінімального акцизного податкового зобов`язання із сплати акцизного податку на тютюнові вироби та ставок податку, діючих відповідно до норм цього Кодексу, виробниками тютюнових виробів сплачуються до бюджету протягом п`ятнадцяти робочих днів після отримання марок акцизного податку з доплатою (у разі потреби) на день подання податкової декларації. Якщо зазначений строк припадає на день наступного бюджетного року, сума акцизного податку сплачується виробникам тютюнових виробів до закінчення бюджетного року, в якому отримані марки.

Відповідно до пункту 226.8 стаття 226 ПК України кожна марка акцизного податку на тютюнові вироби повинна мати окремий номер та позначення про квартал і рік випуску марки.

Виробники та імпортери тютюнових виробів ведуть облік та звітують про використання марок акцизного податку за видами марок (ТІ тютюн імпортний, ТВ тютюн вітчизняний) у кількісному виразі.

Згідно з пунктом 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

Положеннями пункту 20 Положення №1251 передбачено, що маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої та тютюнові вироби у випадках, визначених пунктом 226.9 статті 226 Податкового кодексу України, а також алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження: пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення; наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4 х 20 міліметрів; діагональний - 4 х 18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція); пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів; відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів.

Колегією суддів встановлено, що випадків, визначених пунктом 226.9 статті 226 ПК України, контролюючим органом 28.09.2022 в акті перевірки № 1812/11-28-09-01/ не зафіксовано.

Відповідно до абзацу 15 частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Тобто, законодавцем визначена міра відповідальності у вигляді штрафу саме за виробництво, зберігання, транспортування, реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

При цьому немаркованими вважаються тютюнові вироби, за які не сплачено або сплачено не в належному розмірі акцизний податок, а підставою для притягнення до відповідальності згідно із наведеними положеннями є ухилення від сплати акцизного податку.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону № 481/95-ВР, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 (надалі - Порядок).

Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено, що підставами для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Таким чином, суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють зберігання алкогольних напоїв, повинні додержуватись вимог абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону № № 481/95-ВР, статті 226 ПК України та пункту 20 Положення про №1251, щодо належного маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що необхідною передумовою застосування до суб`єкта господарювання рішення про застосування фінансових санкцій є наявність необхідних доказів на підтвердження порушення таким суб`єктом вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до абзацу 19 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР склад правопорушення утворює факт зберігання, транспортування чи реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Колегія суддів зазначає, що наявність на описаних в акті перевірки тютюнових виробах марок акцизного податку ТВ ІНШІ, які видавалися для маркування сигар включаючи сигари з відрізними кінцями, сигарил (тонкі сигари) та сигарет, цигарок з тютюном, або його замінниками, сигар, включаючи сигари з відрізними кінцями та сигарил (тонкі сигари) з вмістом тютюну УКТ ЗЕД кількість штук в пачці 2 сигарили за жодних обставин не може отожнюватися з тим, що тютюновий вироб є немаркованим, адже це не відповідає ознакам, визначеним у пункті 226.9 статті 226 ПК України та пункті 20 Положення № 1251.

За висновками Верховного Суду, викладеними 02.04.2020 у постанові Касаційного адміністративного суду №К/9901/25783/19, податкова інформація не визнається належним доказом і сама по собі її наявність не може бути підставою для притягнення платника податків до відповідальності.

Доказів несплати виробником вказаних тютюнових виробів акцизного податку відповідачем не надано ані до суду першої ані до суду апеляційної інстанцій.

Отже, відсутні підстави і для застосування до позивача відповідальності за роздрібну торгівлю тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, встановлену в абзаці 19 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Водночас, докази, на які відповідач посилається в обґрунтування апеляційної скарги, не підтверджують правомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за податковим повідомленням-рішенням від 07.11.2022 року № 2 та були спростовані під час розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що ГУ ДПС у Кіровоградській області при винесенні податкового повідомлення-рішення від 07.11.2022 року № 2 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 17000 грн 00 коп. діяло не на підставі, поза межами повноважень та не у спосіб, передбачений Законом, що є підставою для його скасування та задоволення позову.

Ухвалюючи судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

За визначенням, наведеним у ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд прийшов до вичерпних юридичних висновків на підставі встановлених фактичних обставин справи та правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2023 по справі № 440/2229/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено та підписано 30.10.2023 року