Справа № 990/278/23
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 жовтня 2023 року

м. Київ

справа №990/278/23

адміністративне провадження №Зі/990/169/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Соколова В.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Тацій Л.В., Стародуба О.П., Шарапи В.М. від участі у розгляді справи № 990/278/23 за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Вищої ради правосуддя, Президента України, Верховного Суду України, Міністерства охорони здоров`я України, третя особа - Генеральна прокуратура України, про відновлення права на суд та правову допомогу, встановлення юридичних фактів, що мають значення та зобов`язання вчинити дії, відсторонення від здійснення правосуддя,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовною заявою до держави України в особі Вищої ради правосуддя, Президента України, Верховного Суду України, Міністерства охорони здоров`я України, третя особа - Генеральна прокуратура України, про відновлення права на суд та правову допомогу, встановлення юридичних фактів, що мають значення та зобов`язання вчинити дії, відсторонення від здійснення правосуддя.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду позовної заяви визначено колегію суддів у складі: судді-доповідача Тацій Л.В., суддів: Єзерова А.А., Стародуба О.П., Стрелець Т.Г., Шарапи В.М.

У позовній заяві ОСОБА_1 заявив клопотання, зокрема, про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Тацій Л.В., Стародуба О.П., Шарапи В.М., які входять до складу колегії суддів, призначеної для розгляду цієї справи.

Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2023 року визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Тацій Л.В., Стародуба О.П., Шарапи В.М. від участі у розгляді справи № 990/278/23 і передано її для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів у справі № 990/278/23 передано для вирішення судді Соколову В.М.

Із заяви ОСОБА_1 слідує, що наявність підстав для відводу суддів він мотивує тим, що раніше вже звертався до Суду з аналогічними позовами, але його позови не розглянуті по суті, чим, на його переконання, порушено право на доступ до суду. Крім того, зазначає, що Суд не надав йому бланк для складання позову та не надав допомоги в оформленні позовної заяви.

Розглянувши цю заяву, вважаю, що відсутні підстави для її задоволення.

Так, підстави для відводу судді встановлені статтями 36-37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною першою статті 36 КАС України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті, проте, у будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Відповідно до частини третьої статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Слід зазначити, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, водночас, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, існує необхідність довести стороною наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних критеріїв.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, урахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Так, надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

Перед розглядом справи суддя повинен утриматись від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною.

Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Проаналізувавши наведені у заяві ОСОБА_1 доводи у співставленні з вищенаведеним, доходжу до висновку про їх необґрунтованість, адже припущення заявника про імовірну упередженість суддів при розгляді його позовної заяви ґрунтується виключно на його незгоді з процесуальними рішеннями суддів за наслідками розгляду інших його позовів, однак це не є тим чинником, який може слугувати підставою для відводу судді.

Більше того, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 КАС України).

Варто наголосити, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

На підставі зазначеного вважаю, що наведені у заяві ОСОБА_1 доводи мають суб`єктивний характер, оскільки жодного факту вчинення суддями дій, які б свідчили про їхню упередженість чи ставили б під сумнів безсторонність, не наведено, а відтак, відсутні передумови, визначені статтею 36 КАС України, для їхнього відводу.

Отже, заява про відвід суддів Тацій Л.В., Стародуба О.П., Шарапи В.М. є необґрунтованою.

Керуючись статтями 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Тацій Л.В., Стародуба О.П., Шарапи В.М. від участі у розгляді справи № 990/278/23 за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Вищої ради правосуддя, Президента України, Верховного Суду України, Міністерства охорони здоров`я України, третя особа - Генеральна прокуратура України, про відновлення права на суд та правову допомогу, встановлення юридичних фактів, що мають значення та зобов`язання вчинити дії, відсторонення від здійснення правосуддя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

В.М. Соколов,

Суддя Верховного Суду