Справа № 553/908/23
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 р.Справа № 553/908/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 25.09.2023 р. (постановлену суддею Ткачук Ю.А.) по справі № 553/908/23

за позовом ОСОБА_1

до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради , Інспектора з питань паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Карпенко Павла Миколайовича

про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

20.04.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, інспектора з питань паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Карпенко П.М., в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 00186156 від 05.01.2023 р., до повідомлення серія ІД № 01078710, винесену головним спеціалістом -інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Карпенко П.М.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 25.09.2023 р.: відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду; позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 25.09.2023 р. і направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції законодавства, а саме: Кодексу адміністративного судочинства України, та на невідповідність висновкам суду обставинам справи.

Відповідач Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання відповідачі своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради подало суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 05.01.2023 р. інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Карпенко П.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 00186156, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 300 грн., за ч. 1 ст. 151-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за те, що він 08.11.2022 р. о 13.10 год. транспортним засобом «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 здійснив користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, Д1193, вул. Мечникова, в районі буд. № 1-15, з несплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушив абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1342 від 03.12.2009 р.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом, оскільки оскаржувана постанова винесена відповідачем інспектором з питань паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Карпенко П.М. 05.01.2023 р., проте, позивач звернувся позовом до суду з цим позовом лише 20.04.2023 р., тобто з пропуском десятиденного строку звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Тому в разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Право на звернення до суду не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення Голдер проти Великої Британії від 21.02.1975 р., Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Виходячи з принципу змагальності в адміністративному судочинстві, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Кодексом, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ст. 289 Кодексу України про адміністративне правопорушення, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно із ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначає, що про порушення своїх прав він дізнався 12.04.2023 р. з застосунку «Дія», оскільки належним користувачем автомобілем «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 , строком на один рік, призначено ОСОБА_2 з 20.07.2022 р.

Судовим розглядом встановлено, що постановою інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Карпенко П.М. від 05.01.2023 р. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08.11.2022 р. о 13.10 год. транспортним засобом «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, Д1193, вул. Мечникова, в районі буд. № 1-15, з несплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин.

Постановою старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.04.2023 р. відкрито виконавче провадження № ВП № 71537185 з виконання постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 00186156.

Судовим розглядом встановлено, що 20.07.2022 р. ОСОБА_1 видав довіреність на керування транспортним засобом «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 строком на один рік.

Згідно із відповіді Територіального сервісного центру МВС № 5341 вих. № 3/16-14-1488 від 15.04.2023 р. позивачу повідомлено, що, згідно із Єдиного державного реєстру транспортних засобів 16.12.2022 р. належним користувачем його автомобіля «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 , призначено ОСОБА_2 .

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані позивачем обставини пропуску строку поважні, доведені та такі, що свідчать про наявність дійсних перешкод своєчасного подання адміністративного позову, оскільки у період скоєння адміністративного правопорушення та винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не користувався автомобілем «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 .

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Ленінського районного суду м. Полтави від 25.09.2023 р. скасуванню, оскільки судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 5, 121, 122, 242, 243, 250, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 25.09.2023 р. по справі № 553/908/23 скасувати.

Справу № 553/908/23 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 31.10.2023 року