Справа № 420/15956/23
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ІНДУСТРІЯ ВОДИ до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби, про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНДУСТРІЯ ВОДИ" звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500020/2023/000117/1 від 20.06.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ані в рішенні про коригування митної вартості, ані будь - яким іншим чином до прийняття рішення, яке оскаржується Відповідач не зазначив яких відомостей, щодо імпортованого товару митниці, не вистачає для застосування першого методу визначення митної вартості. При цьому, всі обов`язкові складові митної вартості знайшли своє відображення у наданих до митного оформлення документах. Яких саме документів чи відомостей для визначення митної вартості за першим методом не вистачало Одеською митницею зазначено так і не було. В оскаржуваному рішенні зазначається, що митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. В основу прийнятого рішення відповідачем поставлено фактично лише те, що в нього наявна інформація про митне оформлення подібних товарів за більшою вартістю, що не може бути єдиною підставою для прийняття відповідного рішення. Інспектор фактично не зазначив які саме відомості відсутні (вартість товару, його маса, маса упаковки, транспортні витрати), що підтверджують числові значення складових митної вартості. Тобто митний орган мав всі можливості перевірити декларування складових митної вартості у повному обсязі, однак цього не зробив. При перелічені зазначених начебто розбіжностей інспектор митниці жодним чином не зазначив як ці нібито «розбіжності» впливають на митну вартість товарів, або унеможливлюють її визначення як таку.

Відповідач Одеська митниця Держмитслужби з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими, з підстав, викладених у письмовому відзиві на адміністративний позов (від 16.08.2023 р. вхід. №ЕС/8982/23), наголошуючи, зокрема, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № 23UA06U8 від 19.06.2023, містилися розбіжності та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНДУСТРІЯ ВОДИ" до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, - залишено без руху.

Ухвалою суду від 24.07.2023 року продовжено позивачеві - Товариству з обмеженою відповідальністю "ІНДУСТРІЯ ВОДИ"строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/15956/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНДУСТРІЯ ВОДИ" до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Індустрія води» зареєстровано як юридична особа та згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього (основний); 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах.

В ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності 03.01.2017 року між фірмою «ELEKS DIS TICARET A.S.» (Турція) (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» (покупець) був укладений Контракт на поставку товару № 01/01-2017, відповідно до умов якого продавець продає і відвантажує, а Покупець купує і приймає «ТОВАР» (обладнання для систем обігріву, комбо котли, панельні радіатори, сантехніка, вентелі и крани, а також аксесуари до них) на базових умовах FOB Ізмір, Турція у відповідності з умовами INCOTERMS 2010. Умови поставки можуть бути змінені, про що Продавець указує у відповідному інвойсі на кожну окрему поставку.

19.06.2023 року декларант ТОВ "БЕЛОКОМ", діючий в якості брокеру в інтересах ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ», з метою здійснення митного оформлення товару звернувся до Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України), у зв`язку із імпортуванням на територію України товару (митна декларація № 23UA70U5 від 20.06.2023 року), а саме:

- товар № 1 - радіатори панельні для центрального опалення з неелектричним нагрівом, виготовлені зі сплаву на основі заліза (виріб з чорних металів), у комплекті з кріпленням: Радіатор ЕCA SMART 11 500х400 20 шт. Радіатор ЕСА SMART 11 500Ч 500 10 шт. Радіатор ЕСА SMART 11 500х600 20 шт. Радіатор ЕСА SMART 11500Ч 700 30 шт. Радіатор ECA SMART 11500x900 20 шт. Радіатор ECA SMART 11500Ч1000 40 шт. Радіатор ECA SMART 11 500Ч1200 20 шт. Радіатор ЕСА SMART 11 500Ч1400 20 шт. Радіатор ECA SMART 11 500Ч1600 14 шт. Радіатор ECA SMART 11 500х1800 10 шт. Радіатор ECA SMART 22 300Ч1800 10 шт. Радіатор ECA SMART 22 300Ч2000 20 шт. Радіатор ECA SMART 22 500х400 40 шт. Радіатор ECA SMART 22 500х 700 80 шт. Радіатор ЕCA SMART 22 500х1000 130 шт. Радіатор ECA SMART 22 500х1300 10 шт. Радіатор ЕСA SMART 22 500х1800 20 шт. Радіатор ECA SMART 22 500х2000 20 шт. Радіатор ЕCA SMART 11VC 500х 500 20 шт. Радіатор ECA SMART 11VC 500x 600 20 шт. Радіатор ECA SMART 11VC 500х 700 20 шт. Радіатор ЕСА SMART 11VC 500х 800 20 шт. Радіатор ЕСА SMART 11VC 500х 900 20 шт. Радіатор ECA SMART 11VC 500х1000 20 шт. Радіатор ECA SMART 11VC 500Ч1200 20 шт. Радіатор ECA SMART 11С 500Ч1400 20 шт. Радіатор ЕСA SMART 11VC 500Ч1600 20 шт. Радіатор ЕСА SMART 22VC 300x1800 10 шт. Радіатор ЕСА SMART 22VC 300х2000 10 шт. Радіатор ECA SMART 22VC 500Ч 500 30 шт. Радіатор ECA SMART 22VC 500Ч 600 20 шт. Радіатор ЕCA SMART 22С 500х 700 10 шт. Радіатор ECA SMART 22VC 500Ч 800 30 шт. Радіатор ECA SMART 22VC 500x 900 20 шт. Радіатор ECA SMART 22VC 500Ч1100 20 шт. Радіатор ECA SMART 22VC 500Ч1200 50 шт. Радіатор ECA SMART 22VC 500Ч1600 10 шт. Радіатор ECA SMART 22VC 500х1800 20 шт. Радіатор ЕСА SMART 22С 500х2000 10 шт. Загальна кількість: 954 шт. Торгова марка: ECA Smart. Виробник Elba Basincli Dokum Sanayi A.S. Країна виробництва: Туреччина.

- товар № 2 - вентилі для радіаторів побутового центрального опалення, виготовленні з недорогоцінних металів (латуні): Блок підключ. ЕСА 1/2-3/4 прямий 140 шт. Блок підключ. ЕСА 1/2-3/4 кутовий 147 шт. Вентиль + відсікач кут. 1/2 " (комплект) 2000 шт. Вентиль + відсікач прям. 1/2 (комплект) 100 шт. Вентиль " радіат. мех. кутовий 1/2" з гумою 50 шт. Торгова марка: ЕСA Smart. Виробник Elba Basincli Dokum Sanayi A.S. Країна виробництва: Туреччина

- товар № 3 - вентилі терморегулювальні для радіаторів центрального опалення, виготовленні з недорогоцінних металів (латуні): Вентиль термостат кутовий + відсікач 1/2" 612 шт. Вентиль термостат. прямий + відсікач 1/2" 90 шт. Вбудований термостат. вентиль 450 шт. Вбудований термостат вентиль 1530 шт. Вентиль термостатичний осьовий 1/2" 234 шт. Виробник Elba Basincli Dokum Sanayi А.. Країна виробництва: Туреччина.

- товар № 4 - термостати для регулювання температури побутових систем опалення, електромеханічні, без електричних пускових механізмів: Термоголовка ЕСА біла 1/2 600 шт. Торгова марка: ЕCA Smart. Виробник Elba Basincli Dokum Sanayi А.. Країна виробництва: Туреччина

- товар № 5 - фітинги з мідних сплавів для труб або трубок для побутового водопостачання, матеріал виготовлення латунь: Перехід "американка" прям. 1/2" 100 шт. Перехід "американка" прям. 3/4" 140 шт. Перехід "американка" прям. 1" 40 шт. Торгова марка: ECA Smart. Виробник Elba Basincli Dokum Sanayi A.S. Країна виробництва: Туреччина

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) № 23UA06U8 від 19.06.2023 позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД, а саме: пакувальний лист (Packing list) б/н від 12.06.2023; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № EE0555 від 12.06.2023 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 599517 від 13.06.2023; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № 0380900 від 13.06.2023 року; банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 10.05.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № СА-0163 від 13.06.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 13/06/2023-01 від 13.06.2023 року; каталог виробника товару б/н від 03.01.2021 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 01.06.2023; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією б/н від 06.07.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 0.4 від 29.10.2021 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1/04 від 24.04.2020 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2/11 від 24.11.2020 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 3 від 13.10.2021 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 5 від 24.12.2021 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 6 від 20.06.2022 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 7 від 08.05.2023 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 8 від 09.05.2023 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 01/01-2017 від 03.01.2017; договір про надання послуг митного брокера № БКМ/22-2019 від 01.03.2019; договір (контракт) про перевезення № 07022022 від 07.02.2022; договір (контракт) про перевезення № 18/02/13 від 18.02.2013; інші некласифіковані документи (Договір єдиного представника) від 04.01.2016 року; судове рішення у справі цивільної, господарської або адміністративної юрисдикції № 420/4116/23 від 11.05.2023; копія митної декларації країни відправлення № 23220400EX00025040 від 13.06.2023 року; копія митної декларації країни відправлення № ЕД 23220400EX00025040 від 13.06.2023 року.

За результатами розгляду поданих декларантом документів митним органом було повідомлено декларанта про необхідність протягом 10 календарних днів надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:

1) спеціалізованими експертними організаціями, якій стосується товару, що оцінюється;

2) специфікацію виробника товару;

3) копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову згідно ст. 254 МКУ.

Також повідомлено, що декларант або уповноважена особа за власним бажанням може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товарів.

З урахуванням чого, у відповідь Декларант Листом № 2006 надав свої пояснення митниці щодо відсутності розбіжностей, пояснення стосовно наданих документів та надав додаткові документи, а саме Бухгалтерську виписку, переклад експортної декларації, також повідомив Відповідачу, що в зв`язку з наданням вичерпного пакету документів просить не затримувати митне оформлення та здійснити його в найкоротший термін визначений законодавством..

Проте, від 20.06.2023 року посадовими особами Одеської митниці було прийнято Рішення про коригування заявленої Товариством з обмеженою відповідальністю ІНДУСТРІЯ ВОДИ митної вартості товару за № UA500020/2023/000117/1.

Зокрема, у графі 33 спірного Рішення про коригування митної вартості товарів митним органом, у тому числі, зазначено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягав сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) у наданому до митного оформленню рахунку-фактурі (invoice) не містить посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт) від ) від 03.01.2017 01/01-2017;

2) наданий банківський платіжний документ, що повинен стосуватись товару, не містить посилання на поставку, що розглядається, проте містить посилення на Customs declaration від 19.01.2022 та суму оплати 30 900,29 USD, при цьому умовами зовнішньоекономічного договору (контракт) від 03.01.2017 01/01-2017 передбачена 100% передоплата;

3) надані 8 доповнень до поставки, що розглядається, відношення не мають у зв`язку з тим, що містять посилання на інші комерційні інвойси;

4) наданий Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 06.07.2022 06.07.202 б/н містить 8 позицій з 39 заявлених у митній декларації товару № 1, відомості щодо товарів № 2, 3, 4, 5 взагалі не містить;

5) наданий до митного оформлення прайс-лист не містить назви, опису та будь-якої іншої ідентифікації товару, не містить посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт) від 03.01.2017 01/01-2017, що не дозволяє прив`язати документ до даної поставки;

6) в наданому до митного оформлення каталозі відсутня інформація, щодо вартості товару, що не дає змоги використати даний документ для підтвердження фактурної вартості товару.

Не погоджуючись із прийнятими Одеською митницею рішеннями про коригування митної вартості товару № UA500020/2023/000117/1 від 20.06.2023 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю ІНДУСТРІЯ ВОДИ звернулося до суду з даною позовною заявою.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 543 Митного кодексу України ( далі МК України) безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.

Відповідно до п. 23, 24 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є, відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до ч.1 ст.51 Митного Кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщується через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Декларація митної вартості подається у разі: 1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни; 2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу; 3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

В інших випадках декларація митної вартості подається за власним бажанням декларанта або уповноваженої ним особи.

Декларація митної вартості не подається, у тому числі у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, у разі декларування партій товарів, митна вартість яких не перевищує 5000 євро.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ч.2 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Отже, з системного аналізу вищенаведених законодавчих норм вбачається, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до ч.3 ст.54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Згідно з частинами першою - другою статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) па основі додавання вартості (обчислена вартість); і) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться па митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції").

За приписами частин першої, другої статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GАТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися па раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Так, аналізуючи наведені у оскаржуваному Рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500020/2023/000117/1 від 20.06.2023 року, обставини, котрі слугували підставою для його винесення, а також доводи, аргументи учасників справи, в їх сукупності, суд акцентує на наступному.

Зокрема, як вбачається зі змісту оскаржуваного Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2023/000117/1 від 20.06.2023 року, останнє, у тому числі, обґрунтоване наступним:

1) у наданому до митного оформленню рахунку-фактурі (invoice) не міститься посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт) від ) від 03.01.2017 01/01-2017.

Так, судом встановлено, що в ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності 03.01.2017 року між фірмою «ELEKS DIS TICARET A.S.» (Турція) (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» (покупець) укладений Контракт на поставку № 01/01-2017, відповідно до умов якого продавець продає і відвантажує, а Покупець купує і приймає «ТОВАР» (обладнання для систем обігріву, комбо котли, панельні радіатори, сантехніка, вентелі и крани, а також аксесуари до них) на базових умовах FOB Ізмір, Турція у відповідності з умовами INCOTERMS 2010. Умови поставки можуть бути змінені, про що Продавець указує у відповідному інвойсі на кожну окрему поставку.

Дослідивши наявний у матеріалах справи Інвойс (Commercial invoice) № ЕЕ0555 від 12.06.2023 року, суд зазначає, що у поданому до митного оформлення Інвойсі міститься інформація про Продавця - Фірма «ELEKS DIS TICARET A.S.» та Покупця - Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНДУСТРІЯ ВОДИ», найменування та асортимент товару, вартість товару та загальну вартість рахунку.

При цьому, суд також акцентує, що затвердженої форми інвойсів, як і вимог щодо їх складення, жодним законодавчим актом не передбачено.

Разом з тим, при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості контролюючий орган має впевнитись, що комерційний інвойс можна ідентифікувати з поставкою оцінюваного товару та він містить відомості, які підтверджують відомості щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті.

Узагальнене визначення інвойсу - це документ, на підставі якого здійснюється оплата за товар та формується звітність.

Згідно загальносвітової практики, інвойс має містити: дату складання; найменування та реквізити продавця; найменування та реквізити покупця; найменування товарів; ціну товарів; загальну вартість рахунку; валюту оплати. Також, в інвойсі можуть зазначатись: реквізити зовнішньоекономічної угоди, відповідно до якого здійснюється поставка; реквізити відвантажувального документа; платіжні реквізити та інші відомості, у разі якщо їх наявність в інвойсі передбачена умовами договору, такі як умови поставки, умови оплати, місце завантаження, розмір та підстави надання знижок, тощо.

Отже, з урахуванням наведеного, суд вважає, що наданий до митного оформлення Інвойс (Commercial invoice) № ЕЕ0555 від 12.06.2023 року, дозволяє ідентифікувати поставку товару та містить відомості про вартість товару, отже сама по собі відсутність у ньому посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт) від 03.01.2017 01/01-2017, не свідчить про неможливість його використання в якості документу, який підтверджує митну вартість товарів.

Щодо посилання митного органу, що наданий банківський платіжний документ, що повинен стосуватись товару, не містить посилання на поставку, що розглядається, проте містить посилення на Customs declaration від 19.01.2022 та суму оплати 30 900,29 USD, при цьому умовами зовнішньоекономічного договору (контракт) від 03.01.2017 01/01-2017 передбачена 100% передоплата, суд зазначає, що вони є безпідставними, адже матеріалами справи підтверджено, що відповідно до Додаткової угоди № 8 від 09.05.2023 року до контракту від 03.01.2017 01/01-2017 року сторонами внесено зміни до контракту, а саме узгоджено можливість відстрочки сплати вартості товарів по конкретному інвойсу до 6 місяців, про що митному органу було повідомлено.

Відносно доводів Одеської митниці, що надані 8 доповнень до поставки, що розглядається, відношення не мают,ь у зв`язку з тим, що містять посилання на інші комерційні інвойси, судом встановлено, та у позовній заяві позивачем вказано, що вказані документи були надані на підтвердження систематичної та постійної співпраці з контрагентом за вказаним контрактом та корелюють з наданою Бухгалтерською випискою взаємних розрахунків.

Також, в підтвердження систематичної та довгої взаємодії з продавцем за цим контрактом надано Бухгалтерську виписку взаємних розрахунків за період 18.01.2022 по 15.06.2023 р.р. Відносно цієї конкретної поставки, то з`ясовано, що сторони погодили між собою відстрочку сплати вартості товарів до 6 місяців, про, що зазначено в додатковій угоді № 8 від 09.05.2023 року до контракту від 03.01.2017 01/01-2017 року, наданій, у тому числі, до митного оформлення.

Отже, суд погоджується з доводами позивача, що надані платіжні доручення та банківська виписка підтверджують тривалу співпрацю та належне виконання сторонами умов контракту, а отже, вказані твердження митного органу, на думку суду, є безпідставними.

Щодо доводів відповідача, що наданий Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 06.07.2022 06.07.202 б/н містить 8 позицій з 39 заявлених у митній декларації товару № 1, відомості щодо товарів № 2, 3, 4, 5 взагалі не містить, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що документи, визначені ч. 2 ст. 53 МК України, які є обов`язковими для підтвердження митної вартості товару, відносно товару, що був поставлений ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» на умовах Інкотермс 2010, були надані митному органу.

Висновок про вартісні характеристики товару від 06.07.2022 б/н, наданий декларантом при здійсненні митного оформлення, в сукупності з іншими документами, та підтверджує митну вартість, заявлену декларантом. При цьому, такий висновок є додатковим документом на підтвердження митної вартості, на підставі якого позивач не заявляє митну вартість, проте, вказаним документом підтверджує рівень цін на оцінюваний товар.

Таким чином, висновок про вартісні характеристики товару є додатковим документом на підтвердження митної вартості товару, та жодним чином не впливає на числові показники митної вартості товару.

Судом також відхиляються зауваження митного органу щодо того, що наданий до митного оформлення прайс-лист не містить назви, опису та будь-якої іншої ідентифікації товару, не містить посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт) від 03.01.2017 01/01-2017, що не дозволяє встановити його зв`язок до даної поставки, адже враховуючи положення ч. 2 ст. 53 МК України вказаний документ не є обов`язковим.

До переліку додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

Положеннями п.4 ч.1ст.3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа.

Отже, оскільки прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару конкретному покупцю, а й на загальний доступ можливих покупців на власний розсуд. Водночас, наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, у жодному разі не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Прайс-лист має другорядне значення для підтвердження заявленої імпортером митної вартості товару і його складання безпосередньо контрагентом, в якого здійснено придбання товару, а не виробником відповідного товару, не може бути підставою для невизнання митними органом заявленої митної вартості за ціною контракту (за першим методом).

Вказане, у тому числі, узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, який у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 звернув увагу на те, що основними документами які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53), заборонено.

До того ж, Верховний Суд у постанові від 18.01.2018 у справі № К/9901/2542/18 зазначив: «До переліку додаткових документів, визначених ч.3 ст.53 МК, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, а також розрахунок ціни (калькуляція). Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа. Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, умов поставки, не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі умови поставки».

Жодним нормативно-правовим актом не встановлено затвердженої форми, змісту чи вимог до прайс-листа. Законодавчої дефініції «прайс-лист» у законодавстві не існує, а отже вимог до її оформлення також нема, твердження митниці про невідповідність вимог до прайс-листа цілком безпідставне. У вимозі митного органу не зазначається чи ця комерційна пропозиція повинна стосуватися необмеженого кола осіб, чи покупця. У даному випадку Контрагент направив позивачу прайс-лист, який містить усю необхідну інформацію щодо цін на товари за власним зразком, і до митного контролю була подана та, що отримана у продавця. Вказана обставина не може слугувати підставою для прийняття оскаржуваного рішення. Більше того, прайс-лист не є обов`язковим документом, який в розумінні норм Митного кодексу визначає та/або впливає на числові значення складових митної вартості товару.

Окрім того, як з`ясовано судом, та підтверджено матеріалами справи, наданий до митного оформлення прайс-лист містить в собі відомості щодо імпортованого товару, його продавця, умови поставки та термін його дії, що надає змогу потенційним покупцям приймати рішення щодо фінансової обґрунтованості придбання товару в певний період на певних умовах. А тому, відсутність посилання у прайс-листі на конкретний контракт не впливає на можливість ідентифікувати його до відповідної поставки товару.

Стосовно твердження митного органу, що в наданому до митного оформлення каталозі відсутня інформація, щодо вартості товару, що не дає змоги використати даний документ для підтвердження фактурної вартості товару, суд вважає дані доводи безпідставними, адже погоджується з думкою представника позивача, що наданий до митного оформлення каталог містить в собі відомості щодо наявних товарів як таких, в тому числі підтверджує їх виробництво і продаж саме продавцем.

Суть каталогу - це надання інформації щодо асортименту товарів, а їх вартість відображається у інших документах, таких як прайс-лист, Інвойс, Контракт та ін.

Також, стосовно наданих пояснень митного органу, що «висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями від 23.12.2022 № 25122 взятий до уваги, але не може бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості так як у наданому висновку експерт не здійснював аналіз ринку країни-експортера, не навів прикладу вартості подібних (аналогічних) товарів в країни-експортера, а просто зазначив вартість товарів згідно представлених йому декларантом документів, суд зазначає, що наведені доводи є безпідставними, оскільки у звіти зазначені використані методичні підходи оцінка проведена із застосуванням витратного методичного підходу у відповідності до вимог Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ від 10 вересня 2003 № 1440, Міжнародних стандартів МСО -2017.

Таким чином, зважаючи на вище окреслене, суд доходить висновку, що декларантом були надані усі необхідні документи, котрі давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, підтверджують числове значення митної вартості товару, та не містять будь - яких розбіжностей, натомість митним органом не наведено достатніх переконливих підстав, за яких заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено, як і не окреслено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, та як наслідок прийняття спірного Рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

При цьому, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не може слугувати безумовною підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Натомість, митний орган, як зясовано судом, фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару, які, при цьому, на думку суду, є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, котрі підтверджують митну вартість товарів, однак останні не лише не спростовані контролюючим органом, а й взагалі залишені без реагування.

У Постанові від 01.10.2013 по справі N 21-354а13 Верховний Суд України дійшов висновків, яких дотримується й сучасна судова практика (постанова від 7 травня 2020 року у справі № 1.380.2019.001625, постанова від 11 лютого 2021 року по справі № 826/8228/16), що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, як встановлено судом, митним органом жодним чином не спростовано контрактну ціну оцінюваного товару, об`єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 МК України. Відповідач не підтвердив належними юридично спроможними доводами/доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас, на думку суду, надані позивачем документи кореспондуються між собою, та містять чітку, позбавлену множинного тлумачення інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності такі відомості підтверджують числові значення митної вартості (її складових), та відповідно унеможливлюють наявність будь - яких сумнівів щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195, у графі 33 Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, зокрема, зазначено, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Проте, приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним резервним методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, як і не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом визначено таку вартість товару, що є порушенням ст.55 МК України.

Також, суд зазначає, що відомості, які містяться в ЄАІС, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору.

Верховний Суд у Постанові від 08.10.2019 по справі № 803/776/17, вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, не подання декларантом документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків у вигляді відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, та як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Крім того, Верховний Суд у відповідних правових висновках неодноразово наголошував, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Згідно Рішення п. 71 Європейського суду з прав людини у справі Звежинський проти Польщі позбавлення майна, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.

Під час втручання необхідно дотримуватися справедливої рівноваги між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі Pressos Compania Naviera S. А. та інші проти Бельгії). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

При цьому, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі Беєлер проти Італії). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Крім цього, згідно з п. 17 рішення у справі TOB Полімерконтейнер проти України, будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати справедливого балансу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд доходить висновку щодо протиправності винесення Одеською митницею, як відокремленим підрозділом Державної митної служби, оскаржуваного Рішення про коригування митної вартості № UA500020/2023/000117/1 від 20.06.2023 року, та відповідно обґрунтованості, і, як наслідок правомірності позовних вимог ТОВ ІНДУСТРІЯ ВОДИ.

Вищевикладене спростовує твердження Одеської митниці Держмитслужби, наведені у письмовому відзиві на адміністративний позов, а інші доводи, аргументи сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не знівельовують.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ІНДУСТРІЯ ВОДИ до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби, про визнання протиправним та скасування рішення, та картки відмови, підлягають задоволенню, з вищеокреслених підстав.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ІНДУСТРІЯ ВОДИ до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби, про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500020/2023/000117/1 від 20.06.2023 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби (вул. Івана та Юрія Лип, 21 А, м. Одеса, 65078, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ІНДУСТРІЯ ВОДИ (адреса 01024, м. Київ, вул. Богомольця, будинок 7/14, приміщення 182 ) сплачений судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення складено 30.10.2023 р., з урахуванням знаходження судді Харченко Ю.В. у відпустці, у період часу з 21.09.2023 р. по 23.10.2023 р., включно.

Суддя Ю.В. Харченко