Справа № 400/8385/23
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 р. № 400/8385/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., при секретарі судового засідання Куц О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:ІНФОРМАЦІЯ_3, АДРЕСА_6,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:ІНФОРМАЦІЯ_4, АДРЕСА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, АДРЕСА_2 , Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, Служби у справах дітей Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, вул. Травнева, 41, с. Інгулка, Баштанський район, Миколаївська область, 56170, ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 ,

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

За участю:

представників позивача ОСОБА_4 та Ядловського Івана Михайловича ;

представника відповідача ОСОБА_16;

представника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 ;

ОСОБА_2;

ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2023 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - відповідач) про:

визнання незаконною бездіяльність відповідача, що виразилась у відмові в документальному оформленні прав і підстав для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_7 . Міністерством оборони України синові ОСОБА_4 через невизнання відповідачем того, він є перебуваючим на повному утриманні її загиблого чоловіка і членом його сім`ї;

зобов`язання відповідача оформити документи для документального оформлення Міністерством оборони України ОСОБА_1 , який являється членом сім`ї загиблого ОСОБА_7 та перебуваючого на повному його утриманні одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю вказаного військовослужбовця, а також зобов`язати відповідача забезпечити оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника як члену сім`ї померлих військовослужбовця відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позов обґрунтовано ОСОБА_4 тим, що її неповнолітній син ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_7 , який не є його біологічним батьком, проживали однією сім`єю. Тому, на переконання позивачки, її син має право на отримання одноразової допомоги у зв`язку із загибеллю її чоловіка, а також на призначення пенсії по втраті годувальника, як члену сім`ї померлого військовослужбовця відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У поясненнях від 01.09.2023 № 298/01-12 (а.с. 102) Служба у справах дітей Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області зазначила, що згідно з довідки, наданої Костичівською лікарською амбулаторією загальної практики сімейної медицини, від 30.08.2023 позивач перебував у них на обліку, а його вітчим, ОСОБА_7 , з яким дитина проживала біля 10 років, постійно цікавився здоров`ям хлопчика, приводив його на медичні огляди та щеплення. Відповідно до довідки Костичівської гімназії Інгульської сільської ради Миколаївської області від 31.08.2023 № 27 ОСОБА_7 дійсно брав участь та приділяв багато уваги питанню виховання та навчання позивача у період з 2014 по 2022 роки. Неодноразово відвідував батьківські збори, цікавився навчанням дитини, тримав зв`язок з вчителями та брав активну участь у шкільному житті. Згідно з акта депутата від 31.08.2023 позивач і ОСОБА_7 з 2013 по 2022 роки проживали разом.

04.09.2023 до суду надійшли пояснення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , в яких вони підтвердили, що позивач дійсно був на повному утриманні їхнього сина ОСОБА_7 . Крім цього, вони підтримали позовні вимоги (а.с. 103-104).

У поясненнях третьої особи від 14.09.2023 № 6/1969 (а.с. 115-118) ІНФОРМАЦІЯ_5 заперечив проти позову і просив в його задоволенні відмовити повністю. Заперечення проти позову третя особа умотивувала тим, що на момент звернення ОСОБА_4 із заявою на отримання одноразової грошової допомоги, остання не надала доказів, які б підтверджували право ОСОБА_1 , пасинка ОСОБА_7 , на отримання такої допомоги. Натомість позивач звернувся з позовом про оскарження дій ІНФОРМАЦІЯ_3.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у своїх поясненнях від 04.10.2023 (а.с. 149-157) також просило відмовити у задоволені позову повністю. Третя особа аргументувала свою позицію тим, що у постанові від 30.08.2023 № 332/1267/23 Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду прийшов до висновку, що законодавством встановлений позасудовий порядок отримання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, що є підставою для відмови у відкритті провадження за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Рішення про відмову у наданні вказаного статусу може бути оскаржене у встановленому законом порядку, зокрема у порядку адміністративного судочинства. Крім цього, в цих поясненнях наголошено на тому, що позивач не додав до позовної заяви жодних доказів про позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 , а відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. До того ж, позивач не надав документи про усиновлення ОСОБА_7 неповнолітнього ОСОБА_1 . Отже, ОСОБА_1 не є рідною дитиною ОСОБА_7 , і тому, на переконання Міністерства оборони України, підстави для нарахування одноразової допомоги відсутні.

Відповідач у встановлений судом строк правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Однак, у заяві про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді від 17.09.2023 (а.с. 113) просив у задоволені позову відмовити повністю, оскільки позивач не подавав заяви про виплату йому одноразової допомоги із документами про перебування на утриманні ОСОБА_7 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області правом на подання пояснень не скористалося.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду позовної заяви, оформленої відповідно до статей 160, 161 КАС України з урахуванням оцінки суду, наведеної у мотивувальній частині цієї ухвали (а.с. 53-55).

У встановлений судом строк ОСОБА_4 усунула недоліки позовної заяви і 24.07.2023 подала уточнену позовну заяву як законний представник свого неповнолітнього сина ОСОБА_1 (а.с. 59-69).

Предмет і підстави позову залишились незмінними.

25.07.2023 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі, про її розгляд за правилами загального позовного провадження, а також про призначення підготовчого засідання на 08.08.2023 (а.с. 70-72).

Оскільки у підготовче засідання 08.08.2023 сторони не прибули, суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання до 05.09.2023 (протокол судового засідання від 08.08.2023 № 1785200 (а.с. 78-80).

11.08.2023 представник позивача подав клопотання про залучення третіх осіб: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та батьків ОСОБА_7 : ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . До цього клопотання представник позивача долучив докази надіслання позовної заяви ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а.с. 82).

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 постановлено залучити до участі у справі № 400/8385/23 (а.с. 87-91) як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Службу у справах дітей Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

16.08.2023 через канцелярію суду надійшло клопотання відповідача від 16.08.2023 № 7415 про направлення йому копії позовної заяви з додатками (а.с. 97). 24.08.2023 Миколаївський окружний адміністративний суд надіслав відповідачу засобами поштового зв`язку позовну заяву з додатками, яка була ним отримана, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119) № 389 (а.с. 98, 109).

У зв`язку з неявкою 05.09.2023 у підготовче засідання відповідача та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засіданні до 19.09.2023 (протокол судового засідання від 05.09.2023 № 1866595 (а.с. 105-106).

18.09.2023 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла від представника відповідача заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді від 17.09.2023 (а.с. 113-114), в якому заявлено клопотання про витребування доказів.

19.09.2023 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про задоволення клопотання представника відповідача про витребування доказів (а.с. 128-130), відповідно до якої ветребувано:

в Державної податкової служби України інформації про доходи ОСОБА_7 за період з 14.02.2014 по 24.02.2022;

в АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» інформації про банківські рахунки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ), які відкритті в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», та про надходження на них коштів за період з 01.01.2017 по 04.09.2023 із зазначенням прізвища, імені, по батькові, фізичних осіб, які вказані рахунки поповнювали.

Державна податкова служба України подала до суду витребуваний доказ (а.с. 171-173).

05.10.2023 АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» отримало ухвалу суду про витребування доказів від 19.09.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119) № 696 (а.с. 131, 162). Проте, витребувані докази зазначене товариство до суду не надало, про причини не надання не повідомило.

У зв`язку з необхідністю витребування доказів, у підготовчому засіданні 19.09.2023 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засіданні до 17.10.2023 (протокол судового засідання від 19.09.2023 № 1918078 (а.с. 120-121).

17.10.2023 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про закриття підготовчого засідання, призначення справи до судового розгляду по суті та про проведення судового засідання 30.10.2023 (протокол судового засідання від 17.10.2023 № 2027037 (а.с. 178-181).

Представники Міністерства оборони України, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Служби у справах дітей Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області у судове засідання 30.10.2023 не прибули. Про дату, час і місце судового засідання учасники справи були належним чином повідомлені.

12.10.2023 представниця Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області і 30.10.2023 представниця Служби у справах дітей Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області подали заяви про розгляд справи № 400/8385/23 за відсутності представника Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Служби у справах дітей Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області відповідно.

ІНФОРМАЦІЯ_4 про причини неявки представника суд не повідомило.

Заслухавши позицію учасників справи щодо можливості проведення судового засідання за відсутності інших учасників справи 30.10.2023 суд постановив протокольну ухвалу про проведення судового засідання 30.10.2023 за відсутності представника Міністерства оборони України (протокол судового засідання від 30.10.2023 №274380.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі її обставини в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 20.10.2010 у справі № 2-843/2010 (а.с. 13) встановлено, що 29.10.2005 між ОСОБА_4 і ОСОБА_8 зареєстровано шлюб, від якого вони мають спільну дитину - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначене підтверджується також Свідоцтвом про народження ОСОБА_1 від 07.04.2008 серія НОМЕР_2 (а.с. 14).

Згідно з рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 20.10.2010 у справі № 2-843/2010 (а.с. 13) шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 розірвано.

14.02.2014 зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 і ОСОБА_4 . Після державної реєстрації шлюбу подружжя мали спільне прізвище - ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 14.02.2014 серія НОМЕР_3 (а.с. 14).

У шлюбі між ОСОБА_7 і ОСОБА_4 народилося двоє дітей:

ОСОБА_13 (Свідоцтво про народження від 28.10.2014 серія НОМЕР_4 (а.с. 16);

ОСОБА_14 (Свідоцтво про народження від 18.05.2017 серія НОМЕР_5 (а.с. 17).

Згідно з посвідченням НОМЕР_6 ОСОБА_4 і ОСОБА_7 мають право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей. Дітьми у ньому вказані: ОСОБА_1 , 2008 р.н., ОСОБА_13 , 2014 р.н., ОСОБА_14 , 2017 р.н. (а.с. 29).

Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_4 , складеного 27.12.2022 комісією Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, підтверджено, що старший син від першого шлюбу ОСОБА_1 був під опікою та на матеріальному забезпеченні ОСОБА_7 (а.с. 19).

Згідно з Довідки Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 28.12.2022 № 296 ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 були зареєстровані за одним місцем проживання (а.с. 26).

ОСОБА_4 і ОСОБА_7 разом вели особисте селянське господарство, що підтверджується наявністю в їхній власності земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с. 30-33) та сільськогосподарської техніки (а.с. 35-36).

29.08.2022 ОСОБА_7 відповідно до повістки ІНФОРМАЦІЯ_3 призвано для проходження військової служби за мобілізацією (а.с. 21).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 загинув у ході виконання бойового завдання, що підтверджується Лікарським свідоцтвом про смерть від 14.12.2022 № 7622 (а.с. 23) і Сповіщенням сім`ї ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.12.2022 № 5825 (а.с. 24).

21.03.2023 ОСОБА_4 звернулась до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги її неповнолітньому сину від першого шлюбу ОСОБА_1 як утриманцю ОСОБА_7 (а.с. 114).

У листі від 27.03.2023 № 2752 (а.с. 39) відповідач зазначив, що ОСОБА_1 не є рідним сином її чоловіка ОСОБА_7 , документів, які б свідчили про утримання її сина загиблим, не надано. Відповідач роз`яснив, що вирішення даного питання можливо здійснити, звернувшись до районного суду за місцем проживання, для встановленя факту перебування особи на утриманні (юридичного факту).

24.04.2023 Баштанський районний суд Миколаївської області постановив ухвалу у справі № 468/734/23 про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_4 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_3, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (а.с. 49).

З огляду на вищезазначену ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_4 в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Пунктом першим статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно зі статтею 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби (частина перша і друга статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Згідно з пунктом «а» частини четвертої статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» непрацездатними членами сім`ї вважаються діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків.

Частиною першою статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до частини другої статті 34 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пасинок і падчерка, якщо вони не одержували аліментів від батьків, мають право на пенсію нарівні з рідними дітьми.

Таким чином, пасинок має право на отримання одноразової грошової допомоги, встановленої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також пенсію в разі втрати годувальника у випадку, якщо він:

був членом сім`ї загиблого;

не досяг 18 років або старший цього віку, якщо він став особою з інвалідністю до досягнення 18 років;

не одержує аліменти від батьків.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно зі статтею 260 Сімейного кодексу України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Статтею 262 Сімейного кодексу України встановлено, що сестра, брат, мачуха, вітчим мають право на самозахист своїх малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх непрацездатних братів, сестер, пасинка, падчерки.

Сестра, брат, мачуха, вітчим мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних братів, сестер, пасинка, падчерки до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Згідно з частиною другою статті 264 Сімейного кодексу України повнолітні брати, сестри, пасинки, падчерки зобов`язані піклуватися про брата, сестру, вітчима, мачуху, які виховували їх та надавали їм матеріальну допомогу. Такий обов`язок мають особи і щодо тих, з ким вони проживали однією сім`єю до досягнення повноліття.

З вищевикладеного слідує, що неповнолітній пасинок і вітчим є членами однієї сім`ї та мають взаємні права та обов`язки у випадку, якщо вони спільно проживають і пов`язані спільним побутом.

Цей висновок повністю кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/5 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї»), у мотивувальній частині якого зазначено, що членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з суб`єктом права на пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Суд встановив, що 29.10.2005 між ОСОБА_4 і ОСОБА_8 зареєстровано шлюб, від якого вони мають спільну дитину - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження ОСОБА_1 від 07.04.2008 серія НОМЕР_2 (а.с. 14).

Згідно з рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 20.10.2010 у справі № 2-843/2010 (а.с. 13) шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 розірвано.

14.02.2014 зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 і ОСОБА_4 . Після державної реєстрації шлюбу подружжя мали спільне прізвище - ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 14.02.2014 серія НОМЕР_3 (а.с. 14).

Відповідно до посвідченням НОМЕР_6 ОСОБА_4 і ОСОБА_7 мають право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей. Дітьми у ньому вказаний також і ОСОБА_1 (а.с. 29).

Таким чином, ОСОБА_7 є вітчимом позивача.

Згідно з Довідки Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 28.12.2022 № 296 ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 зареєстровані за одним місцем проживання (а.с. 26).

Факт спільного проживання позивача і ОСОБА_7 з 2013 року по 2022 рік також підтверджується поясненнями Служби у справах дітей Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 01.09.2023 № 298/01-12 (а.с. 102) і Актом про підтвердження місця проживання, затвердженого в.о. голови Інгульської сільської ради 31.08.2023 (а.с. 177).

Батьки ОСОБА_7 ( ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ) у письмових поясненнях, які надійшли до суду 04.09.2023 (а.с. 103-104), і в судовому засіданні 30.10.2023 (протокол судового засідання від 30.10.2023 № 2074380) зазначили, що позивач дійсно був на повному утриманні їхнього сина.

Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_4 , складеного 27.12.2022 комісією Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, підтверджено, що старший син від першого шлюбу ОСОБА_1 був під опікою та на матеріальному забезпеченні ОСОБА_7 , вели спільне господарство (а.с. 19).

У поясненнях від 01.09.2023 № 298/01-12 (а.с. 102) Служба у справах дітей Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області повідомила, що згідно з довідки, наданої Костичівською лікарською амбулаторією загальної практики сімейної медицини, від 30.08.2023 позивач перебував у них на обліку, а його вітчим, ОСОБА_7 , з яким дитина проживала біля 10 років (а.с. 175), постійно цікавився здоров`ям хлопчика, приводив його на медичні огляди та щеплення. Відповідно до довідки Костичівської гімназії Інгульської сільської ради Миколаївської області від 31.08.2023 № 27 (а.с. 176) ОСОБА_7 дійсно брав участь та приділяв багато уваги питанню виховання та навчання позивача у період з 2014 по 2022 роки. Неодноразово відвідував батьківські збори, цікавився навчанням дитини, тримав зв`язок з вчителями та брав активну участь у шкільному житті.

З вищевикладеного слідує, що позивач і його вітчим були пов`язані спільним побутом.

Відтак позивач і ОСОБА_7 спільно проживали, були пов`язані спільним побутом і мали взаємні права та обов`язки, тобто були членами однієї сім`ї.

Поряд з цим, в Акті обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_4 , складеного 27.12.2022 комісією Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, також зазначено, що позивач сторонньої допомоги не отримував.

Служба у справах дітей Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області в поясненнях від 01.09.2023 № 298/01-12 (а.с. 102) зазначила, що згідно з листом Баштанського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.12.2022 № 4971 до відділу не надходили та не перебували виконавчі документи про стягнення аліментів, стягувачем за якими є ОСОБА_4 , а боржником за якими є ОСОБА_8 , батько неповнолітнього ОСОБА_1 .

Відповідач жодних доказів сплати ОСОБА_8 аліментів суду не надав.

Тобто згідно з матеріалами справи позивач не одержував аліменти від рідного батька.

Отже, на день загибелі ОСОБА_7 позивач був членом його сім`ї, був неповнолітнім (було 14 років) та не одержував аліментів від рідного батька.

Водночас ОСОБА_4 і ОСОБА_7 разом вели особисте селянське господарство, що підтверджується наявністю в їхній власності земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства загальною площею 14,10 га (а.с. 30-33) та сільськогосподарської техніки (комбайна і трактора) (а.с. 35-36).

Зазначене свідчить, що у ОСОБА_7 була можливість на належному рівні утримувати сім`ю у складі п`яти осіб.

Тому суд прийшов до висновку, що позивач має право на отримання:

1) одноразової грошової допомоги, встановленої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

2) пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частини дев`ятої статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом першим пункту 10 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975), члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган).

Відповідно до абзацу другого пункту 10 Порядку № 975 до уповноваженого органу заяву про виплату одноразової грошової допомоги за малолітніх та / або неповнолітніх дітей подає інший з батьків або опікун чи піклувальник дітей.

Пунктом 13 Порядку № 975 встановлено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Алгоритм опрацювання документів, які подаються для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Силу України в період дії воєнного стану визначений Порядком і умовами призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженого наказом Міністра оборони України від 25.01.2023 № 45, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за № 176/39232 (далі - Порядок № 45).

Районний (міський) ТЦКСП приймає від заявника (незалежно від місця його реєстрації) документи, завіряє копії цих документів, не пізніше 7 робочих днів після надходження всіх документів (додаток 5) надсилає їх обласному (Київському міському) ТЦКСП за підпорядкуванням (абзац перший пункту 4.2 Порядку № 45).

Згідно з абзацом тридцятим пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2023 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань оформлюють документи для призначення та виплати Міноборони одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Отже, до повноважень відповідача, як районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, належить оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців.

Згідно з пунктом 4.1 Порядку № 45 члени сім`ї звертаються до районного (міського) ТЦКСП незалежно від місця реєстрації та подають документи, зазначені в додатку 2.

Відповідно до підпункту «г» пункту додатка 2 до Порядку № 45 до заяви про виплату одноразової грошової допомоги додаються для осіб, які перебували на утриманні загиблого (померлого) - документ, що підтверджує перебування на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця.

Частиною четвертою статті 15 Закон України «Про звернення громадян» встановлено, що рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відтак у разі не подання заявником до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки усіх необхідних документів, передбачених додатком 2 до Порядку № 45, останній відмовляє в задоволенні вимог, викладених у заяві, і доводить до заявника в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови.

Суд встановив, що 21.03.2023 ОСОБА_4 подала до відповідача заяву на отримання одноразової грошової допомоги на неповнолітню дитину (утриманця) ОСОБА_1 у зв`язку із загибеллю її чоловіка ОСОБА_7 (а.с. 114).

Відповідно до положень абзацу другого пункту 10 Порядку № 975 право на подання заяви про виплату вказаної допомоги за неповнолітнього позивача мала його мати - ОСОБА_4 .

Тому твердження відповідача, наведене в заяві від 17.09.2023 (а.с. 113), що позивач не подавав заяви про виплату йому одноразової допомоги, не відповідає дійсності, оскільки така заява була подана в його інтересах його законним представником.

Водночас до заяви від 21.03.2023 ОСОБА_4 не додала документ, що підтверджував перебування позивача на утриманні ОСОБА_7 . В цій заяві вона зазначила, що рішення суду щодо утримання ОСОБА_1 її чоловіком ОСОБА_7 надасть додатково.

Листом від 27.03.2023 № 2752 (а.с. 39) відповідач відмовив ОСОБА_4 у задоволені її заяви від 21.03.2023. Відмову відповідач мотивував тим, що позивач не є рідним сином ОСОБА_7 , та документів, які б свідчили про утримання її сина її чоловіком, не надано. Додатково роз`яснено, що вирішення даного питання можливо здійснити звернувшись до районного суду за місцем проживання для встановлення факту перебування особи на утриманні (юридичного факту).

З огляду на вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відповідач діяв правомірно, відмовивши ОСОБА_4 у задоволені її заяви від 21.03.2023, тому що до неї не було додано документи, що підтверджували б факт перебування її сина на повному утриманні її чоловіка.

Як наслідок, позовні вимоги про визнання незаконною бездіяльність відповідача, що виразилась у відмові ОСОБА_4 , яка є рідною матір`ю ОСОБА_1 , в документальному оформленні прав і підстав для отримання одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , задоволенню не підлягають.

Натомість суд встановив, що 17.04.2023 ОСОБА_4 подала до Баштанського районного суду Миколаївської області заяву про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_7 (а.с. 40-48).

24.04.2023 Баштанський районний суд Миколаївської області постановив ухвалу у справі № 468/734/23 про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_4 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_3, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (а.с. 49).

Вказана ухвала мотивована правовою позицією Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-а.

Так, у мотивувальній частині ухвали від 24.04.2023 у справі № 468/734/23 Баштанський районний суд Миколаївської області зазначив, що:

«Вимоги заявника пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за її неповнолітнім сином ОСОБА_1 певного соціально-правового статусу, не пов`язаногоз будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниказ державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Між заявником та заінтересованими особами виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за її неповнолітнім сином певного соціально-правового статусу щодопризначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

З урахуванням наведеного, вимоги ОСОБА_4 про встановлення факту перебування її сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні ОСОБА_7 , який загинув під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії російської федерації, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.»

Відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (пункт 64 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява № 40450/04).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (пункт 95 рішення ЄСПЛ у справі «Аксой проти Туреччини» від 18.12.1996 (заява № 21987/93).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (пункт 101 рішення ЄСПЛ у справі «Джорджевич проти Хорватії» від 24.07.2012 (заява № 41526/10); пункти 36-40 рішення ЄСПЛ у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» від 06.11.1980 (заява № 7654/76). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011).

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Отже, рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Тому, враховуючи правову позицію Верховного Суду, сформованою в постанові від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-а, суд прийшов до висновку, про необхідність задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача оформити документу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_7 позивачу, як члену сім`ї загиблого, на повному утриманні якого він перебував.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання відповідача оформити та подати документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області для призначення пенсії позивачу по втраті годувальника, суд зазначає наступне.

Вище суд встановив, що позивач має право на отримання пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з абзацом двадцять шостим пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2023 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань забезпечують підготовку та подання документів, необхідних для призначення органами Пенсійного фонду України пенсій особам, звільненим з військової служби (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки

Відповідно до абзацу одинадцятого пункту 10 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2023 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя забезпечують оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, звільненим з військової служби, та пенсій в разі втрати годувальника членам сімей померлих військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та визначення розміру грошового забезпечення, що враховується під час обчислення та перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби).

Отже, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки забезпечують підготовку документів, необхідних для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а обласні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки оформляють та подають їх до органів Пенсійного фонду України документів.

Тому позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача подати документи до органів Пенсійного фонду України для призначення позивачу пенсії по втраті годувальника задоволенню не підлягають.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача оформити документи для призначення і виплати позивачу пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також подати їх ІНФОРМАЦІЯ_5.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Платіжною інструкцією від 03.07.2023, що міститься в матеріалах справи, підтверджується понесення ОСОБА_7 , яка є законним представником позивача, судових витрат у розмірі 1073,60 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_6; код ЄДРПОУ: НОМЕР_8), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 (АДРЕСА_7; код ЄДРПОУ: НОМЕР_9), ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_4 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_10), Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020; ), Служба у справах дітей Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області (вул. Травнева, 41, с. Інгулка, Баштанський район, Миколаївська область, 56170; ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 ), задовольнити частково.

2. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_6; код ЄДРПОУ: НОМЕР_8) оформити документи для призначення і виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_7 , як члену сім`ї загиблого, на повному утриманні якого він перебував, та пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також подати їх ІНФОРМАЦІЯ_5.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_7 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_6; код ЄДРПОУ: НОМЕР_8) судовий збір у розмірі 1073 (Одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 30 жовтня 2023 року