Справа № 160/25131/23
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення . зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років в період знаходження у відпустці по вагітності та пологам ОСОБА_1 з 06.02.2004 по 20.06.2004 , з 02.11.2009 по 21.03.2010.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня звернення - з 14 серпня 2023 року.
Обґрунтовуючи ці вимоги позивач зазначає, що маючи достатній спеціальний стаж звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду від 04.06.2019 №2-р/2019. Утім, відповідач відмовив у її призначенні зазначивши про відсутність необхідного стажу, чим на думку позивача порушив гарантовані соціальні права й інтереси.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2023 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу.
19.10.2023р. від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що на виконання Рішення № 2-р/2019 положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону № 1788 застосовуються без внесених до нього змін Законами України № 213 та № 911. Відтак, право на пенсію за вислугу років, зокрема, для працівників охорони здоров`я з 04.06.2019 визначається згідно із статтею 55 Закону №1788 та з урахуванням вимог щодо вислуги років та стажу, які передбачені законодавством станом на 11.10.2017 та незалежно від віку. Зазначає, що відповідно до відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 за період з 06.02.2004 по 20.06.2004 та з 02.11.2009 по 21.03.2010 сплата страхових внесків відсутня.
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відзив на позовну заяву не надав; ухвала суду про відкриття провадження у справі від 03.10.2023 року була доставлена до електронного кабінету відповідача 03.10.2023р.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
14.09.2023р. позивач звернулась до територіальних органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
За результатом розгляду заяви позивача, Головним управлінням ПФУ в Кіровоградській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії. Повідомлено, що страховий стаж особи - 32 роки 1 місяць 29 днів. Спеціальний стаж заявниці, що дає право на пенсію за вислугу років - 26 років 4 місяці 13 днів. За результатами розгляду документів до страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності.
Вважаючи рішення відповідача незаконними, позивач звернувся до суду із цим позовом.
При вирішені спору суд виходить із того, що пенсії за вислугу років працівникам охорони здоров`я та соціального забезпечення призначають відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).
Згідно пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII (у редакції Закону № 213-VIII від 02.03.2015 р. та Закону № 901-VIII від 23.12.2015 р.) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.
У свою чергу, пунктом «е» статті 55 Закону № 1788-XII (у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII від 02.03.2015 р. та Законом № 901-VIII від 23.12.2015 р.) було визначено, що право на пенсію за вислугу років мали працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Відтак, змінами, внесеними № 213-VIII від 02.03.2015 р. до положень Закону № 1788-XII підвищено спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, для категорій працівників, визначених пунктом «е» статті 55 Закону 1788-XII, а Законом № 901-VIII від 23.12.2015 р. встановлено раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме 55 років - для працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення (пункт «е» статті 55 Закону № 1788-XII) за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Водночас, суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.
Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, зокрема, що положення статті 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 911-VI у частині встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення віку 55 років для осіб, зазначених у пункті «е» статті 55 Закону № 1788-XII, слід визнати такими, що нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України. Також, зазначив, що положення статті 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.
Суд звертає увагу, що після прийняття Закону № 213-VIII від 02.03.2015 р. та Закону № 901-VIII від 23.12.2015 р. до Закону № 1788-XII неодноразово вносилися зміни, однак такі зміни не стосувалися призначення пенсії за вислугу років окремим категорія працівників галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років згідно статті 55 Закону № 1788-XII.
З огляду на рішення Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019 року, суд вважає, що з 04.06.2019 року відновила дію редакція статті 55 Закону № 1788-XII, яка була чинною до 01.04.2015 року (у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII від 02.03.2015 р. та Законом № 901-VIII від 23.12.2015 р.).
Отже, з моменту ухвалення рішення Конституційним Судом України № 2-р/2019 від 04.06.2019 року, відновлено право позивача на призначення пенсії за вислугою років як працівнику охорони здоров`я та соціального забезпечення и при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Суд зазначає, що відповідачем при розгляді заяви позивача про призначення пенсії не враховано той факт, що з моменту ухвалення рішення Конституційним Судом України № 2-р/2019 від 04.06.2019 року відбулися зміни в правовому регулюванні питання призначення окремим категорія працівників галузей народного господарства пенсії за вислугою років згідно статті 55 № 1788-XII, в тому числі і працівникам охорони здоров`я та соціального забезпечення.
Матеріалами справи підтверджується, що спеціальний стаж роботи позивача станом на момент звернення з заявою про призначення пенсії становить більше 25 років, що є достатнім для призначення їй пенсії за вислугою років у відповідності до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII (у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII від 02.03.2015 р. та Законом №901-VIII від 23.12.2015 р.).
Суд вважає за необхідне зазначити, що жодних зауважень щодо неврахування періодів роботи позивача до спеціального стажу як працівника охорони здоров`я та соціального забезпечення, який дає право на призначення пенсії за вислугою років, як й інших підстав для відмови у призначенні бажаної пенсії відповідачем у оскаржуваному рішенні наведено не було.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років в період знаходження у відпустці по вагітності та пологам ОСОБА_1 з 06.02.2004 по 20.06.2004, з 02.11.2009 по 21.03.2010, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 11 Закону №1058-ІV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 у період з 26.09.1990р. по 13.08.2023р. працювала в КЗО «Середня загальноосвітня школа №26», фактично період знаходження у відпустці по вагітності та пологам з 06.02.2004 по 20.06.2004, з 02.11.2009 по 21.03.2010р. збігається з її трудовим стажем у період з 26.09.1990р. по 13.08.2023р.
Як вбачається з розрахунку стажу ОСОБА_1 до стажу роботи не були враховані періоди з 06.02.2004р. по 10.06.2004р., з 02.11.2009р. по 28.02.2009р.
Враховуючи те, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають працюючи матері, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, а також у відпустці по вагітності та пологам, суд вважає за необхідне зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років в період знаходження у відпустці по вагітності та пологам ОСОБА_1 періоди з 06.02.2004р. по 10.06.2004р., з 02.11.2009р. по 28.02.2009р., відтак позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня звернення - з 14 серпня 2023 року, суд зазначає, що не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вирішення питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії віднесено до дискреційних повноважень відповідача, а тому суд позбавлений можливості вручатися у дискреційні повноваження відповідача та зобов`язувати його призначати пенсії за вислугою років.
У зв`язку з чим, суд у відповідності до вимог ч.2 ст. 9 КАС України виходить за межі заявлених позовниї вимог та доходить висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
При цьому, суд зауважує, що оскільки позивач оскаржує лише одне рішення пенсійного органу по її заяві, поданій від 14.09.2023р., тому дата з якої відповідач повинен розглянути повторно питання про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є 14.09.2023р.
За правилами частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, та з урахуванням того, що позивачем частково доведено правомірність пред`явленого позову, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує питання судових витрат.
На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області понесені судові витрати у розмірі 536,80 грн.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років в період знаходження у відпустці по вагітності та пологам ОСОБА_1 з 06.02.2004р. по 10.06.2004р., з 02.11.2009р. по 28.02.2009р.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", подану 14.09.2023р.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплату судового збору у розмірі 268,40 грн. з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплату судового збору у розмірі 268,40 грн. з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Златін