Справа № 754/11552/23
Суддя: Гудзенко В. Л.
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2-а/705/73/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л. розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора сержанта поліції 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Київ Департаменту патрульної поліції Батрак Ірини Вікторівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора сержанта поліції 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Київ Департаменту патрульної поліції Батрак Ірини Вікторівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. В позові позивач посилається на те, що постановою інспектора сержанта поліції 3 роти 3 батальйону УПП в м. Київ Батрак І.В. серії ЕАС № 7437279 від 01 серпня 2023 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 5 ст. 121 КУпАП. У постанові вказано, що водій керував ТЗ, обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 ПДР України. Вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною з наступних підстав. 1 серпня 2023 року, рухаючись через блокпост на в`їзді до м.Києва з броварського напрямку, після перетину блокпосту його зупинив патруль поліції начебто з метою перевірки документів, при цьому не проінформувавши про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, чим було порушено процедуру зупинки та перевірки документів, визначену у статтях 32 та 35 Закону України «Про національну поліцію». Незважаючи на це порушення він пред`явив водійське посвідчення, після чого інспектор поліції повідомив, що на нього буде складено постанову про накладення адміністративного стягнення, тому що він не був пристебнутий ременем безпеки. Слід зазначити, що інспектор патрульної поліції підійшов до автомобіля, який не знаходився в русі, а стояв припаркований. Він повідомив інспектора, що керував транспортним засобом з пристебнутим ременем безпеки і відстібнув його, коли зупинив транспортний засіб на вимогу поліцейських. Його клопотання інспектором поліції по справі не розглядались, від отримання копії і підпису в зазначеній постанові він не відмовлявся, про що має бути відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, який фактично проводив розгляд справи. Відповідач порушив вимоги статей 245, 280 КУпАП, не дослідив склад адміністративного правопорушення, а саме його суб`єктивну сторону, обов`язковою ознакою якої є вина, яка має бути доведена. Позивач звертає увагу, що під час складання постанови, розгляд справи проводив один інспектор поліції чоловічої статі, прізвище та ім`я якого він не запам`ятав. Саму ж постанову виніс інший інспектор поліції, ОСОБА_2 , тому вважає постанову винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач просить скасувати постанову інспектора сержанта поліції 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Київ Батрак Ірини, серія ЕАС № 7437279 від 01 серпня 2023 року та закрити провадження у справі.

02.10.2023 ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

11.10.2023 на адресу суду від інспектора роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м.Київ Департаменту патрульної поліції Батрак І.В. надійшов відзив на позов. У відзиві вказано, що твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Згідно постанови від 01.08.2023 о 10 год. 09 хв. у м.Києві по вул..Миргородській, 98 позивач керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобом пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в ПДР України, за яке ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Внаслідок чого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. У відзиві вказують, що на відеозаписі зафіксовано, що позивач керував транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки. Позивач надав пояснення, що він відстебнув ремінь безпеки на блокпості, після чого вже продовжив рух з не пристебнутим ременем. Посилаючись на норми чинного законодавства України, вказують, що інспектор діяв виключно на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що визначний чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 01.08.2023 інспектором роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м.Київ Департаменту патрульної поліції Батрак І.В. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення правил дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7437279 за ч.5 ст. 121 КУпАП.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ч.1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

Предметом розгляду у даній справі є постанова інспектора поліції по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

За приписами ст.222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч.5 ст.121 КУпАП покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Приписами ч.1 ст.1 ЗУ "Про Національну поліцію" визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ч.1, ч. 2 ст.13 ЗУ "Про Національну поліцію" систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції. До складу апарату центрального органу управління поліції входять організаційно поєднані структурні підрозділи, що забезпечують діяльність керівника поліції, а також виконання покладених на поліцію завдань.

Приписами ч.3 ст.288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 25, 26, 42 КАС України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі за №724/716/16-а.

Так, Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частини 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

З будь-якими клопотаннями чи заявами про заміну первісного відповідача належним відповідачем позивач до суду не звертався.

Враховуючи ту обставину, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з врахуванням відсутності у суду можливості замінити його належним відповідачем, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно підпункту 2 пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.03.2020 (справа № 543/775/17) відступила від висновків Верховного Суду викладених у постанові від 13.12.2016 (провадження № 21-1410а16) та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, за подання позовної заяви у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП належить сплатити судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Оскільки позивачем при подачі позову до суду не було сплачено судового збору, приймаючи до уваги те, що у задоволенні позову позивачу було відмовлено, то з позивача необхідно стягнути судовий збір за подачу позову до суду на користь держави.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 132, 134, 241-251 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора сержанта поліції 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Київ Департаменту патрульної поліції Батрак Ірини Вікторівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Л. Гудзенко