Справа № 752/21682/19
Суддя: Плахотнюк К. Г.
Дата ухвалення: 2023-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/10/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 серпня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Давиденко С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського першої роти батальйону УПП в Тернопільській області капрала поліції Колодій Вікторії Володимирівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

18.10.2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії НК № 986310 від 11.10.2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 11 жовтня 2019 року інспектором управління патрульної поліції в Тернопільській області Колодій В.В. винесено постанову відповідно до якої водія автомобіля VOLKSWAGEN, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн за порушення ним пункту 9.8 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), тобто керування автомобілем з вимкненим ближнім світлом фар на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами з 1 жовтня по 1 травня.

ОСОБА_2 заявив позов про скасування вказаної постанови, посилаючись на те, що вона винесена з порушенням норм процесуального права. Вказує на те, що в конструкції його транспортного засобу відсутні денні ходові вогні, а тому позивачем було ввімкнуто ближнє світло фар. Стаття 122 КУпАП не містить положень про встановлення відповідальності за не ввімкнення ближнього світла фар з 1 жовтня по 1 травня. Вважає, що його дії неправильно кваліфіковано та ОСОБА_2 помилково притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а не за ст. 125 КУпАП.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 січня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подавав.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою пункту 1 частини першої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є правовим актом індивідуальної дії.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено частиною другою статті 55 Конституцій України та статтею 6 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що 11.10.2019 року інспектором управління патрульної поліції в Тернопільській області Колодій В.В. винесено постанову серії НК № 986310 відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП.

У змісті постанови зазначено, що 11.10.2019 року о 9 годині 49 хвилин на автомобільній дорозі Тернопіль - Львів ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Оскаржуваною постановою відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідальність за якою настає у випадку порушення водієм користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 9.8. розділу 9 ПДР під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

Згідно з п. 1.10 ПДР денні ходові вогні - це зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Тобто, з наведеного вбачається, що для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП необхідно встановити у діях особи склад адміністративного правопорушення, зокрема, його об`єктивну сторону. У цьому зв`язку порушення водієм при початку руху чи зміні його напрямку правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами є обов`язковою умовою для притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки (ч. 2 ст. 122 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте, доказів щодо початку руху чи зміні його напрямку позивачем з порушенням правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними, матеріали справи не містять.

Крім того, системний аналіз вказаних норм, на переконання суду, дає підстави для висновку про те, що вимога п. 9.8 ПДР про ввімкнення у період з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних засобах під час руху поза населеними пунктами ходових вогнів або ближнього світла фар стосується вимог ПДР щодо попереджувальних сигналів.

Разом з тим, диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку, чого у оскаржуваній постанові відповідачем не зафіксовано та інспектором не встановлено.

Відтак, правопорушення, яке зафіксоване інспектором в оскаржуваній постанові, а саме: рух позивача на транспортному засобі без ввімкнених денних ходових вогнів поза межами населеного пункту, не може бути кваліфіковане за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки така відповідальність передбачена ст. 125 КУпАП, а тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За такого висновку оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд,-

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до поліцейського першої роти батальйону УПП в Тернопільській області капрала поліції Колодій Вікторії Володимирівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову серії НК № 986310 від 11.10.2019 року, що винесена інспектором управління патрульної поліції в Тернопільській області Колодій Вікторією Володимирівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАп.

Повадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАп, відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Голосіївський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя К.Г.Плахотнюк