Справа № 500/6107/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6107/23

30 жовтня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач 2), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Львівській області №64 від 26.03.2023 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 15.04.1984 по 15.11.1984, з 11.06.1987 по 01.01.1999, з 07.08.2001 по 30.04.2003, з 01.05.2003 по 08.11.2007 та призначити пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) з 26.03.2023.

В обґрунтування позову позивач вказує, що 16.03.2023 звернувся до ГУ ПФУ в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком, однак оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ у Львівській області йому відмовлено у призначенні пенсії через незарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі «Ювілейний», колективному сільськогосподарському підприємстві «Мрія», приватному агропромисловому підприємстві «Мрія» з 15.04.1984 по 15.11.1984, з 11.06.1987 по 01.01.1999, з 07.08.2001 по 30.04.2003 згідно довідки № 03-01/2/342 від 14.03.2023, оскільки в довідці по батькові не відповідає паспортним даним. Також не зараховано період роботи на ВАТ «Шумський маслозавод» з 01.05.2003 по 08.11.2007, хоча позивачем надано підтверджуючі документи: трудову книжку, виписки з наказів та довідку про заробітну плату.

Позивач зазначає, що його батька звали ОСОБА_2 , в інших документах щодо нього по батькові зазначено ОСОБА_2 . Вважає, що неповне написання по батькові в архівній довідці ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірний період до страхового стажу, бо мова йде про одну й ту ж особу, а формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Крім того, позивачем надані інші документи, які підтверджують спірні періоди роботи у колгоспі та сільськогосподарському підприємстві.

Також ОСОБА_1 вважає, що йому протиправно не зараховано до страхового стажу період роботи на ВАТ «Шумський маслозавод» 01.05.2003 по 08.11.2007, будь-яких підстав для неврахування цього періоду заявнику не повідомлено. При цьому у разі несплати страхових внесків страхувальником (роботодавцем), відповідальність несе саме страхувальник. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належного нарахування та сплати страхових внесків, ненарахування та несплата страхувальником страхових внесків за позивача у спірні періоди не може бути підставою для неврахування при призначенні застрахованій особі пенсії заробітної плати, з якої не нараховані страхові внески.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово у строк, встановлений статтею 258 КАС України, та з урахуванням положень статей 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

16.10.2023 від ГУ ПФУ в Тернопільській області надійшов відзив на позов (а.с.56-58). Відповідач 1 проти позову заперечив та зазначив, що рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності приймалося ГУ ПФУ у Львівській області. Умовами для призначення пенсії заявнику є: вік 60 років, наявність стажу не менше 30 років. На момент звернення за призначенням пенсії ОСОБА_1 досяг віку 59 років 11 місяців 20 днів, його загальний страховий стаж склав 13 років 0 місяців 11 днів, що є меншим за необхідний, а тому підстав для призначення пенсії за віком не було.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу позивача не зарахований період роботи з квітня 1984 по 15.11.1984 та з червня 1987 по 20.04.2000 згідно з довідкою №03-01/2/342 від 14.03.2023 та період роботи з квітня 2000 по 30.04.2003 згідно з довідкою №03/01/2-343, оскільки ПІБ не відповідає паспортним даним (зазначено скорочено «Бумбик Іполіт Гр.»). Період роботи з 01.01.1999 зараховано до страхового стажу позивача згідно з даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідач 1 просив у позові відмовити.

18.10.2023 у суді зареєстрований відзив на позовну заяву відповідача 2, який проти позову також заперечив. Пояснив, що до уваги не взяті довідки № 03-01/2/342 та № 03/01/2-343 від 14.03.2023 та відповідно не враховано страховий стаж за період роботи, вказаний у них, оскільки прізвище, ім`я по батькові про особу не відповідає паспортним даним заявника, а саме вказано неповністю по батькові (Гр.), що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_2 », а також в довідках не міститься інформації, що з таким прізвищем, ім`ям, та по батькові інших осіб не виявлено. Страховий стаж з 01.01.1999 зарахований згідно з даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (а.с.65-68).

Відповідач 2 просив у позові відмовити.

Ухвалою суду від 27.10.2023 відмовлено у задоволенні клопотання позивача та його представника про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), 16.03.2023 звернувся до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком, надавши документи згідно з переліком, вказаним у розписці-повідомленні (а.с.17-18).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ у Львівській області, рішенням якого №64 від 23.03.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (30 років).

У цьому рішенні вказано, що вік заявника 59 років 11 місяців 20 днів, страховий стаж складає 13 років 0 місяців 11 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з квітня 1984 по 15.11.1984 та з червня 1987 по 20.04.2000 згідно довідки № 03-01/2/342,від 14.03.2023 та з квітня 2000 по 30.04.2003 згідно довідки №03/01/2-343, оскільки прізвище, ім`я по батькові не відповідає паспортним даним, а саме вказано неповністю. Відповідно до пункту 26 Постанови КМУ № 637 від 12.08.1993 Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у випадку, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документах, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку (а.с.11).

Позивач не погоджується з таким рішенням ГУ ПФУ у Львівській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду із цим позовом.

Обставини цієї справи зводяться до того, що в архівних документах, які отримав позивач стосовно своєї роботи в колгоспі та сільськогосподарському підприємстві, і подав територіальному органу пенсійного фонду по батькові вказане скорочено, а тому відповідач 2 такі документи не взяв до уваги при обчисленні страхового стажу заявника. Щодо іншого періоду після 01.01.2004, то такий зарахований відповідачем 2 за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а позивач вказує про необхідність зарахувати увесь період роботи на підприємстві.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення, дії відповідачів як суб`єктів владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

До стажу роботи зараховується, серед іншого, також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Судом досліджено копію архівної довідки від 14.03.2023 за № 03-01/2/342, видану архівним відділом №2 Кременецької районної державної військової адміністрації Тернопільської області ОСОБА_1 про трудовий стаж. Зміст цієї довідки зводиться до того, що в документах архівного фонду колгоспу «Ювілейний», колективного сільськогосподарського підприємства «Мрія» село Соснівка Кременецького (Шумського) району Тернопільської області в книзі нарахування трудового стажу та заробітку колгоспника за 1984, 1987-2000 роки є дані щодо встановленого мінімуму людиноднів та кількості відпрацьованих людиноднів Бумбиком Іполітом Гр. (так в документах) за періоди роботи з квітня по 15.11.1984, з червня 1987 року по 20.04.2000. Довідка містить інформацію в розрізі кожного року з зазначенням посади, встановленого мінімуму людиноднів, відпрацьованого мінімуму людиноднів. Трудовий мінімум не був виконаний у 1998, 1999 роках (а.с.19).

Копією архівної довідки від 14.03.2023 за № 03-01/2/343, виданою архівним відділом №2 Кременецької районної державної військової адміністрації Тернопільської області ОСОБА_1 про трудовий стаж, підтверджуються відомості про роботу Бумбика Іполіта Гр. (так в документах) у приватному агропромисловому підприємстві «Мрія» село Соснівка Кременецького (Шумського) району Тернопільської області. В книзі нарахування трудового стажу та заробітку колгоспника за 2000-2003 роки є дані щодо встановленого мінімуму людиноднів та кількості відпрацьованих людиноднів за періоди роботи з квітня 2000 року, за 2001 рік, у 2002 році не працював, по 30.04.2003. Довідка містить інформацію в розрізі кожного року з зазначенням посади, встановленого мінімуму людиноднів, відпрацьованого мінімуму людиноднів. Трудовий мінімум не був виконаний у 2000, 2001, 2003 роках, у 2002 році не працював (а.с.20).

Копією архівної довідки від 14.03.2023 за № 03-01/2/344, виданою тим же архівним відділом, підтверджуються відомості про нараховану заробітну плату за 1990-1994 роки за період роботи ОСОБА_1 (у документах повністю зазначено відомості про особу) у колгоспі «Ювілейний», колективному сільськогосподарського підприємства «Мрія» село Соснівка Кременецького (Шумського) району Тернопільської області (а.с.21).

Також матеріали справи містять архівні витяги щодо реорганізації колгоспу «Ювілейний» на два господарства, одне з яких колективне сільськогосподарське підприємство «Мрія» село Соснівка, та правонаступництва приватного агропромислового підприємства «Мрія» внаслідок реорганізації колективного сільськогосподарського підприємства «Мрія» (а.с.23, 46).

Суд зазначає, що дійсно стосовно написання по батькові у архівних довідках від 14.03.2023 є скорочення. Проте такий недолік у написанні по батькові ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірний період до страхового стажу. Мова йде про одну й ту ж особу ОСОБА_1 , що додатково підтверджується записами трудової книжки колгоспника.

Так позивачем до територіального органу Пенсійного фонду та до суду надано копію трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , видану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата заповнення 18.04.1984. Записи трудової книжки містять період роботи позивача у колгоспі «Ювілейний» Соснівська сільська рада Шумського районну Тернопільської області з 15.04.1984, запис про звільнення вказаний з датою 30.04.2003, звільнений з приватного агропромислового підприємства «Мрія». Відомості цієї трудової книжки колгоспника узгоджуються з відомостями архівних довідок від 14.03.2023, виданих архівним відділом №2 Кременецької районної державної військової адміністрації Тернопільської області ОСОБА_1 про трудовий стаж та заробітну плату.

Отже, неповне написання по батькові у архівних довідках, при тому що судом достеменно встановлено, що мова йде саме про ОСОБА_1 , а в первинних документах колгоспу та сільськогосподарських підприємств допущено скорочення написання по батькові позивача, як-от, Гр., при наявності інших належно оформлених записів, що містять відомості про роботу, не є підставою для не зарахування спірного періоду до стажу його роботи. Також суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні Головного управління не оспорюються інші відомості, вказані в архівних довідках щодо періодів роботи у колгоспі та с/г підприємствах.

Крім того, такі відомості перевірені ГУ ПФУ в Тернопільській області під час перевірки виданої архівної довідки про заробітну плату, про що складено відповідний акт №1900-1103-1/1798 перевірки обґрунтованості та достовірності надання архівної довідки про заробітну плату від 25.04.2023 (а.с.22).

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що періоди трудової діяльності позивача у колгоспі «Ювілейний», колективному сільськогосподарського підприємства «Мрія» село Соснівка Кременецького (Шумського) району Тернопільської області, приватному агропромисловому підприємстві «Мрія» з 15.04.1984 по 15.11.1984, з 11.06.1987 по 01.01.1999, з 07.08.2001 по 30.04.2003, з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, підлягають зарахуванню до страхового стажу.

Разом з тим, судом встановлено, що частина спірного періоду з 07.08.2001 зарахована ГУ ПФУ в Львівській області, про що свідчить розрахунок стажу ОСОБА_1 . Так, територіальним органом Пенсійного фонду до страхового стажу позивача період з 07.08.2001 по 30.04.2003 зараховано таким чином: з 01.08.2000 по 31.08.2000 - 01 місяць, з 01.08.2001 по 06.08.2001 - 06 днів (а.с.15, 68). Такий період, як вказують відповідачі, зарахований за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а архівна довідка від 14.03.2023 за № 03-01/2/343 не врахована через недоліки в написанні по батькові заявника. Відтак, період з 07.08.2001 по 30.04.2003 підлягає зарахуванню до страхового стажу, з урахуванням періоду, який вже зарахований відповідачем 2.

Стосовно іншого періоду роботи позивача у ВАТ «Шумський маслозавод» з 01.05.2003 по 08.11.2007, то судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , виданої ОСОБА_1 , він з 01.05.2003 по 08.11.2007 працював прийомщиком молокау ВАТ «Шумський маслозавод» (записи №4-№5).

Вказаний період позивач помилково вказує як не зарахований, бо такий згідно з розрахунок стажу, наданим відповідачем 2, зарахований до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, проте не повністю, а відповідно до відомостей про нараховану заробітну плату та сплачених страхових внесків за цей період.

Суд зазначає, що з 01.01.2004 набрали чинності положення Закону №1058-ІV і саме з цього часу законом передбачено обчислення пенсій за віком за даними, накопиченими на кожну застраховану особу в електронних базах даних системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України відповідно до звітів роботодавців, а саме за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відтак відсутність відомостей про сплату страхових внесків за застраховану особу після 01.01.2004 у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування впливає на підтвердження страхового стажу особи.

Матеріалами справи підтверджується, що в період 01.05.2003 по 08.11.2007 позивач працював у ВАТ «Шумський маслозавод». Страхові внески відповідно до вищевказаного механізму законодавчого регулювання мали сплачуватись за застраховану особу ОСОБА_1 його роботодавцем.

Судом досліджено довідку форми ОК-5 з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У ній наявні такі відомості про сплачені страхові внески страхувальником ВАТ «Шумський маслозавод» за позивача: за 2003 рік сплачено за 8 місяців, які зараховані до страхового стажу; у період з 2004 по 2007 рік вказано про кількість днів трудових відносин позивача повний місяць, проте до страхового стажу зараховані лише кількість днів пропорційно до суми заробітку для нарахування пенсії, тобто з якої сплачено страхові внески (а.с.43-45).

З довідки про заробітну плату ВАТ «Шумський маслозавод» №19/09/2023-1 від 13.09.2023 вбачається про нараховану заробітну плату ОСОБА_1 за відпрацьований період, яка не відповідає даним довідки форми ОК-5, що дає підстави для висновку, що ВАТ «Шумський маслозавод» не повністю сплачувалися страхові внески до Пенсійного фонду.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

За приписами частин четвертої - шостої, дев`ятої, десятої статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Крім того, суд зазначає висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа №208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа №688/947/17), від 30.09.2019 (справа №316/1392/16-а), відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Отже, оскільки період роботи позивача у ВАТ «Шумський маслозавод» з 01.01.2004 по 08.11.2007 не зарахований фактично через відсутність сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України у кожному з місяців спірного періоду за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то з огляду на наведені вище висновки суду, такий підлягає до зарахування повністю до страхового стажу ОСОБА_3 . При цьому суд зазначає, що період з 01.05.2003 по 31.12.2003 вже зарахований відповідачем 2, позивач помилково вважає його спірним.

Підсумовуючи викладене суд зазначає, що до страхового стажу ОСОБА_1 підлягають періоди його роботи в колгоспі «Ювілейний», колективному сільськогосподарському підприємстві «Мрія» село Соснівка Кременецького (Шумського) району Тернопільської області, приватному агропромисловому підприємстві «Мрія» з 15.04.1984 по 15.11.1984, з 11.06.1987 по 01.01.1999, з 07.08.2001 по 30.04.2003 (за виключенням вже зарахованих періодів) з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та період роботи в ВАТ «Шумський маслозавод» з 01.01.2004 по 08.11.2007.

Рішення ГУ ПФУ у Львівській області № 64 від 26.03.2023 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 в частині незарахування вказаних періодів є протиправним та підлягає скасуванню, а вказані періоди належить зарахувати при вирішенні питання про призначення пенсії за віком позивачу.

Стосовно міркувань відповідача 2 в оскаржуваному рішенні про відсутність судового рішення, яким би підтверджувався факт приналежності архівних довідок позивачу, то суд їх вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки неодноразово Верховний Суд висловлював правові висновки про те, що заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, у разі існування спору про право (зокрема, відмови у призначенні пенсії через невідповідність прізвища, імені, по батькові, дати народження тощо у документах, що підтверджують страховий стаж; відмови видати посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи через не встановлення такого факту, як належність особі відповідної довідки, що підтверджує участь особи у ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС, через помилку у прізвищі) мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства в порядку позовного провадження про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідних суб`єктів владних повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №287/167/18-ц, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 539/4118/19).

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком з 26.03.2023, то суд зазначає таке.

За нормами статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 - не менше 30 років.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнув віку 60 років ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто набув право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV при наявності необхідного страхового стажу.

Як слідує з розрахунку зарахованого відповідачами страхового стажу позивача, на час звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 13 років 0 місяців 11 днів (а.с.68), про що також вказано в оскаржуваному рішенні.

Додатково до зарахування до страхового стажу підлягають спірні періоди, зокрема в колгоспі з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Разом з тим, щодо наявності у позивача страхового стажу не менше 30 років, то у суду відсутній розрахунок такого стажу, і такі повноваження щодо обчислення страхового стажу при призначенні пенсії належать до виключних повноважень органів пенсійного фонду, а тому суд не може підміняти собою такий орган і проводити відповідні обчислення страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.

Так, згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Тобто безпосередньо територіальні органи Пенсійного фонду України відповідно до покладених на них завдань призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/72608654), яка зводиться до того, що суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу.

Оскільки вирішення питання наявності права на пенсію (підрахунку загального стажу) є прерогативою пенсійного органу і суд не вправі замість пенсійного органу вдаватись до підрахунку стажу, чи прийняття рішення про призначення пенсії, тому на переконання суду, для відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України після зарахування спірних періодів повторно розглянути заяву позивача від 16.03.2023 про призначення пенсії за віком.

При цьому, суд не має підстав робити висновок про те, що при обчисленні стажу, що дає право на пенсію за віком з врахуванням висновків суду, викладених у цій справі, та за наявності підстав для призначення пенсії, відповідне управління Пенсійного фонду України, порушуватиме права позивача, не призначаючи, чи не виплачуючи таку пенсію.

Згідно з пунктом 1 частини першої Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

У разі наявності у ОСОБА_1 достатнього страхового стажу для призначення пенсії (при повторному розгляді заяви), таку необхідно призначити з 27.03.2023, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, зважаючи на те, що позивач звернувся за пенсією до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії (16.03.2023), але не 26.03.2023 як просить позивач.

При цьому при визначенні відповідного територіального органу Пенсійного фонду України, який має зарахувати страховий стаж та розглянути питання про призначення пенсії позивачу, суд враховує, що 30.03.2021 набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16.03.2021 за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1), якою внесені зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови від 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846.

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01.04.2021.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналізуючи вищезазначені норми Порядку №22-1, суд зазначає, що:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (пункт 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 структурним підрозділом органу, що призначає пенсію визначено ГУ ПФУ у Львівській області, тому належним відповідачем у спірних правовідносинах є ГУ ПФУ у Львівській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії.

ГУ ПФУ в Тернопільській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для задоволення щодо нього позовних вимог.

З огляду на викладене вище, відповідно до частини другої статті 9 КАС України (якою передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та прийняття рішення про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути відповідну заяву позивача про призначення йому пенсії за віком, зарахувавши до стажу, що дає право на призначення пенсії, періоди роботи ОСОБА_1 в колгоспі «Ювілейний», колективному сільськогосподарському підприємстві «Мрія» село Соснівка Кременецького (Шумського) району Тернопільської області, приватному агропромисловому підприємстві «Мрія» з 15.04.1984 по 15.11.1984, з 11.06.1987 по 01.01.1999, з 07.08.2001 по 30.04.2003 (за виключенням вже зарахованих періодів) з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та період роботи у ВАТ «Шумський маслозавод» з 01.01.2004 по 08.11.2007.

Аналогічні висновки зроблені Восьмим апеляційним адміністративним судом у постановах від 06.04.2023 по справ №500/4180/22, від 16.05.2023 по справі № 500/4234/22, від 05.06.2023 № 500/644/23.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач ГУ ПФУ у Львівській області діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій, недобросовісно.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Г ГУ ПФУ у Львівській області судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 536,80 грн, сплачений відповідно до квитанції № 2 від 25.09.2023 (а.с.9).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №64 від 23.03.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.03.2023 про призначення з 27.03.2023 пенсії за віком на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення, зарахувавши ОСОБА_1 до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, період роботи в колгоспі «Ювілейний», колективному сільськогосподарському підприємстві «Мрія» село Соснівка Кременецького (Шумського) району Тернопільської області, приватному агропромисловому підприємстві «Мрія» з 15.04.1984 по 15.11.1984, з 11.06.1987 по 01.01.1999, з 07.08.2001 по 30.04.2003 (за виключенням вже зарахованих періодів) з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та період роботи в ВАТ «Шумський маслозавод» з 01.01.2004 по 08.11.2007.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Майдан Волі 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в .

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, вулиця Митрополита Андрея, 10, місто Львів, Львівська область, 79061, ідентифікаційний код юридичної особи в ,

Повний текст рішення складений та підписаний 30 жовтня 2023 року.

Суддя Чепенюк О.В.