Справа № 420/22568/23
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/22568/23

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Громадської організації «АВТОСТОЯНКА «ПРОМІНЬ» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року по справі за заявою Головного управління ДПС в Одеській області до Громадської організації «АВТОСТОЯНКА «ПРОМІНЬ» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2023 року Головне управління ДПС в Одеській області (далі ДПС) звернулось з заявою до Громадської організації «АВТОСТОЯНКА «ПРОМІНЬ» (далі ГО) про підтвердження обґрунтованості рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна ГО згідно рішення ДПС від 29.08.2023 року.

В обґрунтування вимог заявник зазначив, що ДПС було додержано всіх законодавчо визначених підстав щодо проведення фактичної перевірки ГО, а тому відмова відповідача у допуску до проведення фактичної перевірки підприємства є підставою для застосування адміністративного арешту майна платника податків, відповідно до підпункту 94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року заяву задоволено. Суд підтвердив обґрунтованість рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна ГО згідно рішення ДПС від 29.08.2023 року.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ГО подало апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог заяви і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ГО зареєстрована Юридичним департаментом Одеської міської ради 11.11.2005 року за №1 01394 та перебуває за основним місцем обліку як платник податків у ДПС з 05.01.2000 року та зареєстроване за №289.

ДПС, у відповідності до вимог ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.3 п.80.2 ст.80 ПК України, прийнято наказ від 21.08.2023 року №6595-п «Про проведення фактичної перевірки ГО з 21.08.2023 року тривалістю 10 діб, перевіряємий період з 21.08.2020 року - по дату закінчення фактичної перевірки.

Підставою для прийняття даного наказу слугувало отримання заяви від громадянина ОСОБА_1 від 02.08.2023 року № б/н (вх.ГУ №59445/6 від 02.08.2023 року) із повідомленням щодо можливих порушень чинного законодавства ГО.

У відповідності до даного наказу та направлень на перевірку від 21.08.2023 року №12661/15-32-07-06 та № 12662/15-32-07-06 посадовими особами ДПС 28.08.2023 року о 15 год. 03 хв. був здійсненний вихід з метою проведення фактичної перевірки ГО за адресою: АДРЕСА_1 , з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), та здійснено заходи щодо вручення копії наказу ДПС від 21.08.2023 року № 6595-п та направлень на проведення перевірки.

Посадовими особами було пред`явлено службові посвідчення та надано копію наказу ДПС від 21.08.2023 року №6595-п та направлення на перевірку від 21.08.2023 року №12661/15-32-07-06 та № 12662/15-32-07-06 службовій особі ГО ОСОБА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 (який на підтвердження особи пред`явив пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 від 11.11.2015 року), та який знаходився за відповідною адресою роботи ГО.

Службова особа ГО - ОСОБА_2 відмовив посадовим особам ДПС у допуску до проведення фактичної перевірки. Підстави не допуску не було зазначено.

Посадовими особами ДПС складено 28.08.2023 року о 15 год. 03 хв. акт відмови від допуску до перевірки (зареєстровано у наступному в контролюючому органі 28.08.2023 року за № 3712/15-32-07-06).

Даний акт було пред`явлено службовій особі ГО - ОСОБА_2, від підпису якого він відмовився, про що складено акт від 28.08.2023 року №3714/15-32-07-06.

29.08.2023 року о 11 годині 42 хвилин заступником начальника ДПС Миколою Бородюком було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ГО, з метою підтвердження якого ДПС звернулось з даною заявою до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення та задовольняючи заяву, суд першої інстанції погодився з доводами заявника, що підстава перевірки у наказі від 21.08.2023 № 6595-п зазначена.

Також суд вказав, що під час розгляду заяв про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків адміністративний суд здійснює оцінку обґрунтованості рішення контролюючого органу щодо адміністративного арешту майна платника податків шляхом перевірки наявності підстав для прийняття відповідного рішення та правильності юридичної кваліфікації дій платника податків, які стали підставою для прийняття такого рішення. Обґрунтованість причин відмови у допуску посадових осіб податкового органу до проведення податкової перевірки з боку платника податків входять до предмета доказування у справах, передбачених пунктом 2 частини першої статті 283 КАС України.

Суд не прийняв до уваги твердження ГО, що ОСОБА_2 не є відповідною посадовою особою, оскільки організація роботи ГО повинна бути здійснена з урахування можливого проведення фактичних перевірок податковими та іншими органами контролю та забезпечення присутності у разі необхідності головного бухгалтера чи інших посадових осіб. Події 28.08.2023 року підтверджують, що такої організації роботи об`єкту керівництвом відповідача забезпечено не було, а ПК України не покладає на податковий орган обов`язку щодо попереднього повідомлення про проведення фактичної перевірки чи пошуку посадових осіб платника податків під час намагання провести фактичну перевірку для вручення їм документів, які дають право на її проведення.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, пунктом 94.1 статті 94 ПК України визначено, що адміністративний арешт майна платника податків (далі арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Відповідно до пункту 94.2 статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин, зокрема:

94.2.3. платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно п.94.3 ст.94 ПК України, арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

За приписами п.94.4 ст.94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт майна може бути повним або умовним (п.94.5 ст.94 Податкового кодексу України).

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Пунктом 94.6 статті 94 Податкового кодексу України встановлено, що керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Арешт коштів на рахунку/електронному гаманці платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Згідно положень ст.94.2.3 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Як було зазначено вище, ДПС у відповідності до вимог ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.3 п.80.2 ст.80 ПК України у зв`язку з заявою, отриманою від громадянина, від 02.08.2023 № б/н (вх. ДПС від 02.08.2023 № 59445/6) прийнято наказ від 21.08.2023 року №6595-п «Про проведення фактичної перевірки ГО з 21.08.2023 року тривалістю 10 діб, перевіряємий період з 21.08.2020 року - по дату закінчення фактичної перевірки.

У відповідності до даного наказу та направлень на перевірку від 21.08.2023 року №12661/15-32-07-06 та № 12662/15-32-07-06 посадовими особами ДПС 28.08.2023 року о 15 год. 03 хв. був здійсненний вихід з метою проведення фактичної перевірки ГО та пред`явлено посадовими особами службові посвідчення та надано копію наказу ДПС від 21.08.2023 року № 6595-п та направлення на перевірку від 21.08.2023 року №12661/15-32-07-06 та № 12662/15-32-07-06 службовій особі ГО - ОСОБА_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 (який на підтвердження особи пред`явив пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 від 11.11.2015 року), та який знаходився за відповідною адресою роботи ГО.

З наведеного вбачається вчинення ДПС всіх належних та достатніх процедурних дій, що передують процесу проведення фактичної перевірки, як то: прийняття відповідного наказу (який станом на час перевірки був чинний), направлень на перевірку від 21.08.2023 року №12661/15-32-07-06 та № 12662/15-32-07-06, пред`явлення вказаних документів посадовій особі ГО.

Водночас, службова особа ГО - ОСОБА_2, відмовив посадовим особам ДПС у допуску до проведення фактичної перевірки (підстави не допуску не було зазначено), при цьому вказаною особою, як представником ГО (суд не вдається в деталі посадових обов`язків такої особи), разом з іншими посадовими особами ГО, які є компетентними в частині питання податкової перевірки, не було вчинено жодних належних дій щодо проведення перевірки в інший час, за іншим місцем (в разі перебування документації не за місцем розташування стоянки), тощо, що свідчить про не дотримання обов`язку сумлінного сприяння податковому органу в проведенні перевірки.

З огляду на вказані обставини, суд вважає слушними висновки суду першої інстанції з приводу того, що робота ГО повинна бути організована з урахуванням можливого проведення фактичних перевірок податковими та іншими органами контролю та забезпечення присутності у разі необхідності головного бухгалтера та інших посадових осіб, водночас, події 28.08.2023 року підтверджують, що такої організації роботи об`єкту керівництвом відповідача забезпечено не було.

Окремо стосовно обгрунтованості вищевказаного наказу ДПС від 21.08.2023 року №6595-п «Про проведення фактичної перевірки ГО з 21.08.2023 року тривалістю 10 діб, перевіряємий період з 21.08.2020 року - по дату закінчення фактичної перевірки, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для надання йому правової оцінки в межах даної справи, оскільки згідно відомостей ЄДРСР (про це також зазначено ГО (а.с.111)) ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року по справі 420/23407/23 прийнято до розгляду позовну заяву ГО до ДПС про визнання протиправним та скасування наказу та відкрито провадження у справі.

Суд зазначає, що саме в межах вказаної справи буде вирішуватись питання не/правомірності призначення проведення перевірки згідно зазначеного наказу і в разі його скасування судом з підстав необгрунтованості, ГО може бути вчинено відповідні дії щодо скасування накладеного арешту в межах даної справи.

Суд, також, звертає увагу на те, що здійснюючи судочинство, Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 липня 2006 р. у справі «Проніна проти України» зазначив, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції суди зобов`язані обґрунтувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довід. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру ухвалюваного рішення (CASE OF Svetlana Vladimirovna PRONINA against Ukraine, аpplication no. 63566/00).

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що заява ДПС про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Громадської організації «АВТОСТОЯНКА «ПРОМІНЬ»» - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук