Справа № 300/2268/23
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/2268/23 пров. № А/857/10882/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року, ухвалене суддею Шумей М.В. у м. Івано-Франківську у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 300/2268/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідачів - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.03.2023 № 24 про відмову у перерахунку пенсії; зобов`язати відповідачів перевести із 22.03.2023 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VII, ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та здійснити нарахування і виплату пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 05.01.2012 перебувала на обліку у пенсійному органі як отримувач пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

09.07.2021 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про переведення на пенсію державного службовця на підставі пунктів 10, 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII та ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ. Однак, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 29.07.2021 року № 10024-9185/Ш-02/8-0800/21 ОСОБА_1 було відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця.

Не погоджуючись із такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, позивач оскаржила їх у судовому порядку.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 у справі №280/83/22 за позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Судом було встановлено, що станом на 01.05.2016 в ОСОБА_1 наявний стаж державної служби 21 рік 4 місяці 12 днів.

Дане рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 у справі №280/83/22 набрало законної сили 21.07.2022 з прийняттям Третім апеляційним адміністративним судом постанови від 21.07.2022.

На виконання згаданого рішення було прийнято розпорядження про переведення ОСОБА_1 із пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» з 09.07.2021.

10.09.2022 позивач подала заяву до органів Пенсійного фонду України, в якій просила не виконувати рішення суду і відновити раніше призначену пенсію за віком, оскільки їй призначено пенсію державного службовця у розмірі 1934,00 грн (мінімальний розмір пенсії) в зв`язку з відсутністю довідок про зарплату державного службовця. Виплату пенсії за віком позивачу відновлено з жовтня 2022 року.

Отримавши інформацію про заробітну плату державного службовця, 22.03.2023 до органів Пенсійного фонду України через сервісний центр в місті Івано-Франківську позивачем було подано заяву про призначення/перерахунок пенсії, в якій ОСОБА_1 просила перевести її з пенсії за віком на пенсію державного службовця.

До даної заяви позивачем було додано копії трудової книжки, довідки про заробітну плату державного службовця та копію рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 у справі №280/83/22.

Після реєстрації даної заяви засобами програмного забезпечення згідно принципу екстериторіальності як орган, що уповноважений розглянути звернення позивача, було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 разом із поданими документами, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії від 28.03.2023 № 24.

Рішення мотивоване відсутністю правових підстав для перерахунку пенсії на заявлених умовах у зв`язку з переходом на інший вид пенсії з огляду на те, що стаж державної служби позивача складає 4 місяці 2 дні, що, згідно висновків пенсійного органу, є недостатнім.

Позивач, вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.03.2023 № 24 про відмову у перерахунку пенсії протиправним, звернулась до суду з метою захисту свого порушеного права на належне пенсійне забезпечення.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч.1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом № 889-VIII.

Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно дост.37 Закону№3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, після набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII - 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року (справа №822/524/18, Пз/9901/23/18), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Таким чином, в межах спірних правовідносин підлягають дослідженню обставини наявності умов для збереження за особою права на переведення на пенсію за Законом України «Про державну службу».

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Зі змісту спірного рішення слідує, що обрахований відповідачем стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, становить 4 місяці 2 дні.

При цьому, відповідачем не зараховано до стажу державної служби періоди роботи з 19.05.1980 по 20.04.1989, 28.04.1992 по 03.01.1993, 04.01.1993 по 22.11.1993, з 05.07.2001 по 11.05.2004, з 12.05.2004 по 30.06.2004, з 01.07.2004 по 31.01.2004, з 01.02.2005 по 29.02.2006, з 01.03.2006 по 13.08.2008, з 14.08.2008 по 19.01.2012 на посадах, віднесених до категорії посад державної служби.

Разом з тим, до заяви про переведення на інший вид пенсії позивачем окрім доказів в підтвердження наявності необхідного стажу роботи на розгляд пенсійного органу було надано копію рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 року у справі №280/83/22, у якому судом викладено висновки про наявність в ОСОБА_1 стажу державної служби 21 рік 4 місяці 12 днів та визначено право позивача на заявлений вид пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції слушно враховано, що за приписами частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Подані позивачем документи містять всю необхідну для переведення позивача на інший вид пенсії інформацію, тому доводи відповідача щодо недостатності відповідного страхового стажу як єдиної підстави для відмови у задоволенні заяви позивача спірним рішенням є необґрунтованими, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.03.2023 № 24 про відмову у перерахунку пенсії не відповідає критеріям правомірності, встановленим ч.2 ст.2 КАС України, що має наслідком його скасування.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Саме встановлення пенсійному органу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, на обліку у якому знаходиться внутрішньо переміщена особа ОСОБА_1 , зобов`язання перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VII, ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, та здійснити нарахування і виплату пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ є належним та ефективним заходом захисту порушених прав позивача та забезпечить їх ефективне відновлення.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі № 300/2268/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
Р. Б. Хобор