Справа № 260/6731/23
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2023 року м. Ужгород№ 260/6731/23
Закарпатський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Луцович М.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо припинення з 01 жовтня 2022 року нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_2 період роботи: молодшої медичної сестри (санітарки-буфетниці) інфекційного відділення Рахівської Центральної Районної Лікарні з 15.07.1998 по 31.11.2011 та молодшої медичної сестри (санітарки палатної) інфекційного відділення КНП «Рахівська районна лікарня» з 01.12.2011 по теперішній час до пільгового стажу за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешканці: АДРЕСА_1 , пенсію за віком па пільгових умовах з 01.10.2022, а саме: з моменту припинення нарахування та виплати пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управлінням ПФУ в Закарпатській області 07.07.2022 року прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, однак в подальшому протиправно припинено нарахування та виплату такої, оскільки за результатами опрацювання акту зустрічної перевірки пільгового стажу роботи пенсійним органом встановлено, що ОСОБА_1 працювала в інфекційному відділенні па посаді молодшої медичної сестри (санітарки-буфетниці) та молодшої медичної сестри (санітарки палатної), однак дані посади не зазначені в переліку робочих місць, робіт, професій і посад працівників, яким підтвердилось право на пільги та компенсацій за шкідливі умови праці, згідно атестацій від 30.12.1996 року, 21.07.2004 року, 07.06.2012 року та 03.11.2017 року. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та вказує, що у спірному випадку слід врахувати пункт 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, яким визначено необхідність застосування статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

14 серпня 2023 року до суду надійшов відзив Головного управління ПФУ в Закарпатській області. Згідно відзиву відповідач щодо задоволення позовної заяви заперечив. Відзив мотивовано тим, що за результатом опрацювання акту зустрічної перевірки пільгового стажу роботи встановлено, що позивачка працювала в інфекційному відділенні на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-буфетниці) та молодшої медичної сестри (санітарки палатної), однак дані посади не зазначені в переліку робочих місць, робіт, професій і посад працівників, яким підтвердилось право на пільги та компенсацій за шкідливі умови праці, згідно атестацій від 30.12.1996 року, 21.07.2004 року, 07.06.2012 року та 03.11.2017 року. Отже, права на призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 не має. З огляду на вказане представник відповідача просив суд в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 28 червня 2022 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та відповідними документами (а.с.10).

За результатом розгляду заяви рішенням №37 від 07.07.2022 позивачу призначено пенсію за віком. Страховий стаж позивача згідно вказаного рішення становить 34 роки 4 місяці та 20 днів, в тому числі стаж роботи за Списком №2 12 років 3 місяці 13 днів (а.с.15).

Відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_2 (а.с.17) ОСОБА_1 :

- 15.07.1998 переведена на посаду молодшої медичної сестри-буфетниці інфекційного відділення Рахівської центральної районної лікарні згідно наказу №119 від 13.07.1998 (запис №5);

- 01.12.2011 переведена на посаду молодшої медичної сестри палатної інфекційного відділення Рахівської центральної районної лікарні згідно наказу №455-к від 28.11.2011 (запис №6).

Згідно Рішення сесії рахівської районної ради №484 від 04.07.2019 назву закладу Рахівська центральна районна лікарня змінено на комунальне некомерційне підприємство «Рахівська районна лікарня» Рахівської районної ради (запис №7).

Згідно Рішення сесії Рахівської міської ради №88 від 08.02.2021 змінено назву закладу комунальне некомерційне підприємство «Рахівська районна лікарня» Рахівської районної ради на комунальне некомерційне підприємство «Рахівська районна лікарня» Рахівської міської ради (запис №8).

14.10.2022 підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно наказу №2060 від 14.10.2022 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою КМУ №461 від 24.06.2016 (запис №9).

Листами №295-5081/Ж-02/8-0700/23 від 24.01.2023 (а.с.11) та №2687-2340/Ж-02/8-0700/23 від 18.04.2023 (а.с.14) ГУПФУ у Закарпатській області повідомило про припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 , так як за результатом опрацювання акту зустрічної перевірки пільгового стажу роботи встановлено, що позивачка працювала в інфекційному відділенні на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-буфетниці) та молодшої медичної сестри (санітарки палатної), однак дані посади не зазначені в переліку робочих місць, робіт, професій і посад працівників, яким підтвердилось право на пільги та компенсацій за шкідливі умови праці, згідно атестацій від 30.12.1996 року, 21.07.2004 року, 07.06.2012 року та 03.11.2017 року. Отже, права на призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 не має.

Не погоджуючись із діями відповідача про припинення нарахування та виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, позивач звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Нормами статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведеної норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.

Відповідно до пункту 20 цього Порядку тільки в тих випадках, коди в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки чи будь які інші документи, а в даному випадку перелік робочих місць, робіт, професій і посад, яким підтвердилось право на пільги за результатами атестації, на які посилається відповідач у своїх листах, для підтвердження спеціального трудовою стажу або інші документи необхідно надавати лише в тому випадку, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_2 (а.с.17) ОСОБА_1 15.07.1998 переведена на посаду молодшої медичної сестри-буфетниці інфекційного відділення Рахівської центральної районної лікарні згідно наказу №119 від 13.07.1998 (запис №5), а з 01.12.2011 переведена на посаду молодшої медичної сестри палатної інфекційного відділення Рахівської центральної районної лікарні згідно наказу №455-к від 28.11.2011 (запис №6), де працює по теперішній час.

Суд встановив, що всі записи трудової книжки позивача НОМЕР_2 належним чином оформлені та містять всі необхідні відомості про трудову діяльність позивача, що підтверджується матеріалами справи.

Судом також встановлено та сторонами не заперечується, що рішенням №37 від 07.07.2022 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах.

Тобто на момент розгляду заяви позивача від 28.06.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та доданих до неї документів відповідачем встановлено наявність у позивача страхового стажу 34 роки 4 місяці та 20 днів, в тому числі стаж роботи за Списком №2 12 років 3 місяці 13 днів, та ним не заперечувалося право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах.

Однак листами №295-5081/Ж-02/8-0700/23 від 24.01.2023 та №2687-2340/Ж-02/8-0700/23 від 18.04.2023 ГУПФУ у Закарпатській області повідомило про припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 , так як за результатами опрацювання акту зустрічної перевірки пільгового стажу роботи встановлено, шо ОСОБА_1 працювала в інфекційному відділенні па посаді молодшої медичної сестри (санітарки-буфетниці) та молодшої медичної сестри (санітарки палатної), однак такі посади не зазначені в переліку робочих місць, робіт, професій і посад працівників, яким підтвердилось право на пільги та компенсацій за шкідливі умови праці, згідно атестацій від 30.12.1996, 21.07.2004, 07.06.2012 та 03.11.2017.

З приводу цього суд вказує наступне.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі - Порядок №383), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, шо чинні па період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 p.

Отже, необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування на посаді або виконання робіт, що містяться у списку №1 та №2.

Відповідно до пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637.

Відповідно до розділу XXIV Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право па пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461 право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, які безпосередньо обслуговують хворих: у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині.

Згідно трудової книжки позивача така, починаючи з 1998 року, займала посади саме молодшої медичної сестри в інфекційному відділенні Рахівської районної лікарні.

Згідно довідки від 28.06.2022 №183 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, в якій чітко зазначено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день в КНП «Рахівська районна лікарня» та за період з 15.07.1998 по 31.01.2011 виконувала роботу молодшої медичної сестри (санітарки-буфетчиці) інфекційною відділення: проводила видачу їжі хворим згідно нормативів, проводила обеззараження і миття посуду, слідкувала за чисткою та санітарним станом буфету та їдальні. За період з 01.02.2011 і по теперішній час виконує роботу молодшої медичної сестри (санітарка палатної) інфекційною відділення. Проводила догляд за хворими, за заміною постільної і натільної білизни, забезпечувала порядок і чистоту в палатах, санвузлах та інших приміщеннях відділення, брала участь у транспортуванні важких хворих (а.с. 19).

За професією, посадою молодша медична сестра (санітарка-буфетчиця), молодша медична сестра (санітарка палатна), передбачена Списком №2 розділу XXIV затвердженому Постановою КМУ від 24.06.2016 №461.

Також Рахівською районною лікарнею було надано уточнюючу довідку №153/06-6 від 23.06.2022, в якій вказано, що посади які займала позивач з 15.07.1998 року і по сьогоднішній день, а саме посада молодшої медичної сестри буфетниці та молодшої медичної сестри палатної інфекційного відділення, відносяться до посад «молодший медичний персонал», а тому підлягають до стажу, що надає право на отримання позивачкою пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.20).

21.08.1992 вступив в дію Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 за №442 (далі - Порядок №442).

Порядком №442 встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком па пільгових умовах за Списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними кабінетом Міністрів України, а також пенсії, які можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Пунктом 4 Порядку №442 застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005р.. передбачено, що згідно з п.4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затв. постановою KM України №442 від 01.08.1992 p. атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку (п.9 цього Порядку).

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком па пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (пп.4.2. п.4 вказаного Порядку).

З аналізу наведених норм слідує, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1 та у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників: трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Посилання відповідача на те, що посада, яку займала позивач не зазначена в переліку робочих місць, робіт, професій і посад працівників, яким підтвердилось право на пільги та компенсації за шкідливі умови праці згідно атестації від 30.12.1996 не знайшло свого підтвердження, оскільки згідно довідки КНП «Рахівська районна лікарня» №514/02-6 від 11.10.2021 атестація робочих місць, робіт, професій і посад працівників, яких підтвердилось право на пільги та компенсації за шкідливі умови праці з 1992 року, вперше була проведена 10.06.1998 року в Рахівській центральній районній лікарні (а.с.22).

Згідно листа КНП «Рахівська районна лікарня» від 23.06.2022 №153/06-6 підтверджуючі документи за період з 1996 по 1998 роки про проведення атестації робочих місць не збереглися, вказана інформація пояснюється листом 14.09.2005 №327/01-6 (а.с.21).

Наказом №181 від 21.07.2004 затверджено перелік професій і посад працівників, яких підтвердилось право па пільги та компенсації за шкідливі умови праці, у якому також зазначена посада молодша медична сестра інфекційного відділення.

У наказі про результати проведеної атестації робочих місць від 07.06.2012 внесено посаду, а саме в переліку професій і посад працівників, яких підтвердилось право на пільги та компенсації за шкідливі умови праці, вказано посаду молодшої медичної сестри з догляду за хворими.

У переліку професій та посад, які підлягали атестації згідно наказу №149-0 від 03.11.2017 вказано посаду молодшої сестри медичної з догляду за хворими. Але як вже встановлено судом ОСОБА_1 з 01.12.2011 року займала посаду молодшої сестри палатної та здійснювала функції з догляду за хворими.

У відповідності до Постанови КМУ від 11.03.1994 №162 розділ XXIV позиція 2260000а право на державну пенсію па пільгових умовах мас молодший медичний персонал, який працює в інфекційному відділенні.

У Національному класифікаторі України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженому наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 №327, передбачені професії назви робіт «молодша медична сестра (санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця та ін.) - а також молодша медична сестра палатна, молодша медична сестра з догляду за хворими.

Отже, посади які займала позивач в Рахівській районній лікарні за період роботи на пільгових умовах з 15.07.1998 по 30.11.2011 та з 01.12.2011 по сьогоднішній час відносяться до посади «молодшого медичного персоналу», а тому підлягають до стажу, що дає право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за Списком №2.

В переліку робочих місць, професій і посад, працівників яким підтверджено право на пільги та компенсації, та пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 та Списку №2 (за результатами атестації робочих місць за умовами праці затвердженим Наказом №206-о від 14.10.2022 за результатами атестації робочих місць за умов праці, зазначена посада позивача, а саме молодша медична сестра (санітарка палатна).

Таким чином, спірні періоди роботи позивача підлягають до зарахування позивачу до пільгового стажу за Списком №2.

Підстави надання пенсії особам за віком на пільгових умовах визначені статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також - Закон №1058).

Так, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року.

В той же час, відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно абзацу 2 пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року.

Таким чином, в силу приписів пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності:

- зайнятість повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;

- атестація робочих місць;

- досягнення 55 років (для жінок, які народилися з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року - 53 роки 6 місяців) і при стажі роботи не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

В свою чергу, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), рішенням Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020. Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020.

Відповідно до положень статті 152 Конституції України закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Так, згідно пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам".

При цьому, Конституційний Суд в пункті 4.1 Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 зазначив, що статтею 13 Закону №1788 до внесення змін Законом №213 було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, у статті 13 Закону №1788 до внесення змін Законом №213 було встановлено такий пенсійний вік: у пункті "а" для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах "б"-"з" для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.

У Законі №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті "а" - 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах "б"-"з" - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).

Таким чином, статтею 13 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах.

Відповідно до пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, перевіряючи статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.

Вказаними положеннями Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 13, частиною 2 статті 14, пунктами "б"-"г" статті 54 Закону №1788 у редакції до внесення змін Законом №213 у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону №213 змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.

Конституційний Суд України дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Отже особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788 у редакції до внесення змін Законом №213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином стаття 13, частина 2 статті 14, пункт "б"-"г" статті 54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині 1 статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що у справах "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та "Серков проти України" (заява №39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Отже на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Як встановлено, відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 07.07.2022 №37 страховий стаж позивача, становить 34 роки 4 місяці та 20 днів, в тому числі стаж роботи за Списком №2 12 років 3 місяці 13 днів.

Отже, зважаючи на записи в трудовій книжці позивача та підтвердження про атестацію робіт та посад, на яких вона перебувала працюючи в інфекційному відділенні Рахівської районної лікарні, суд вважає, що у позивача наявний пільговий стаж необхідний їй для отримання пенсії за віком на пільгових умовах.

Окрім того суд зауважує, що відповідно до статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера: 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд: 5) в інших випадках, передбачених законом.

Однак, жодної з цих підстав для припинення виплати пенсії судом не встановлено при розгляді даної справи. При цьому відповідачем не подано до суду рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 із зазначенням підстав для такого припинення.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо припинення виплати позивачу пенсії за віком на пільгових умовах та порушення її конституційних прав на соціальний захист.

Надаючи оцінку факту порушеного права позивача, враховуючи відсутність будь-яких ефективних засобів правового захисту порушеного права позивача, окрім судового, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту у цій справі суду слід визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо припинення нарахування і виплати позивачу пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області поновити нарахування і виплату такої.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо припинення нарахування і виплати ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_2 період роботи: на посаді молодшої медсестри-буфетниці інфекційного відділення Рахівської центральної районної лікарні з 15.07.1998 по 30.11.2011 та на посаді молодшої медсестри палатної інфекційного відділення Рахівської центральної районної лікарні з 01.12.2011 по теперішній час до пільгового стажу за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до рішення від 07.07.2022 №37 з моменту припинення нарахування та виплати пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, ) судові витрати у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМ.М. Луцович