Справа № 460/9071/23
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
26 жовтня 2023 р. м. Рівне №460/9071/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Юрчук А.М., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:
відповідача: представник Муляр С.О.,
третьої особи: представник не прибув,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про стягнення судових витрат в адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Фонд державного майна України,
доРегіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях
про визнання протиправним наказу, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,
У провадженні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Фонд державного майна України (далі третя особа) до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення середнього заробітку.
Рішенням суду від 03.10.2023 позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправним наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях від 28.02.2023 №81 "Про встановлення простою ОСОБА_1 ";

- стягнуто на користь ОСОБА_1 з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях різницю у заробітній платі за період простою з 01.03.2023 до 12.04.2023 в сумі 11270 (одинадцять тисяч двісті сімдесят) гривень 36 копійок;

- стягнуто на користь ОСОБА_1 з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях моральну шкоду в сумі 700,00грн;

- стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях судові витрати із сплати судового збору в сумі 3220 (три тисячі двісті двадцять) гривень 80 копійок.

09.10.2023 від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 35485,05грн.

13.10.2023 від відповідача надійшли клопотання про залишення заяви про стягнення судових витрат без розгляду і клопотання про відмову у стягненні судових витрат та зменшення розміру судових витрат до 3000,00грн.

Ухвалою суду від 19.10.2023 заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат призначено до розгляду на 26.10.2023.

У судовому засіданні 26.10.2023 позивач підтримала заяву свого представника у повному обсязі. Зазначила, що нею понесені судові витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Вказала, що у цій справі виконано вимоги процесуального закону щодо подання доказів судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду та необхідності зробити заяву про це до судових дебатів.

Зазначила, що понесені витрати є повністю співмірними зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданих послуг, витраченим часом, підтверджені належним чином документально, а тому підлягають відшкодуванню.

Просила стягнути на її користь з відповідача 35485,05грн.

Представник відповідача заперечив проти стягнення на користь позивача судових витрат на правничу допомогу, вказавши, що заява про ухвалення додаткового судового рішення є необґрунтованою, а сума витрат на правничу допомогу завищеною та не підтвердженою належними доказами. Крім того, є підстави для залишення заяви без розгляду, оскільки позивач у встановлений спосіб, до закінчення судових дебатів у справі, не подала заяву про стягнення судових витрат.

Просив залишити заяву про стягнення судових витрат без розгляду або, у разі її задоволення, зменшити розмір витрат на правову допомогу до 3000,00грн.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Враховуючи положення ч.3 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглянув заяву про стягнення судових витрат без участі представника третьої особи.

Розглянувши заяву про стягнення судових витрат, клопотання відповідача про залишення заяви без розгляду, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та додаткові докази, подані в обґрунтування понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати.

У силу вимог п.10 ч.3 ст.2 КАС України, відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення, є однією з основних засад адміністративного судочинства.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

За змістом ч.3 ст.134 КАС України, для цілей судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають сплаті в порядку компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги.

Згідно з ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частини 6, 7 статті 134 КАС України передбачають, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Підстави та порядок укладення договору про надання правової допомоги, а також порядок обчислення гонорару врегульовано розділом ІV Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VІ (далі - Закон №5076-VІ).

Зокрема, ст.30 Закону №5076-VІ передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що правову допомогу позивачу у цій справі надавала адвокат Коломієць Т.О. згідно з ордером від 05.05.2023 серії АІ №1390687, виданим Адвокатським об`єднанням "АВЕР ЛЄКС" (т.1 - а.с.111).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача долучено договір про надання правової допомоги від 03.04.2023 №83, укладений між Адвокатським об`єднанням "АВЕР ЛЄКС" та ОСОБА_1 та додаткові угоди №1 від 05.04.2023, №2 від 11.05.2023, №3 від 17.08.2023, №4 від 27.09.2023 до договору про надання правової від 03.04.2023 №83, акти надання послуг від 28.04.2023 №69, від 02.10.2023 №197, від 02.10.2023 №198, від 02.10.2023 №199, чеки від 02.10.2023 №MDHQQ9OIJ1002 та №MDHE1SSEJ1002, фіскальний чек від 03.10.2023 №, рахунок від 02.10.2023 №124419, звіт про виконані роботи за період з 04.04.2023 до 06.10.2023 (т.3 а.а.с.46-65).

Загальна сума гонорару адвоката згідно з актами надання послуг від 28.04.2023 №69, від 02.10.2023 №197, від 02.10.2023 №198, від 02.10.2023 №199 становить 35485,05грн.

Визначаючи суму, що належать до відшкодування позивачу, суд застосовує критерій реальності витрат на правничу допомогу адвоката (встановлення її дійсності та необхідності), а також критерій розумності розміру цих витрат, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Саме ці критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи компенсацію судових витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у п.268 рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (East/West Alliance Limited v. Ukraine) від 23 січня 2014 року (заява №19336/04) Європейський суд зазначив: "Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п.30, ECHR 1999).

За позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.04.2019 у справі №826/9047/16 (касаційне провадження №К/9901/5750/19), при визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Також, суд зважає на характер та предмет позову.

Таким чином, з врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, кількості поданих позивачем доказів, значного обсягу обставин, що підлягали доказуванню, суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу до 20000,00 грн.

Відтак, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про стягнення судових витрат.

При цьому, суд вважає таким, що не підлягає задоволенню клопотання відповідача про залишення заяви про стягнення судових витрат без розгляду, оскільки, з огляду на характер спору, стан здоров`я позивача (особа з інвалідністю третьої групи загального захворювання (ОНКО)) та спосіб проведення судових засідань (в режимі відеоконференції) розцінює зазначення у розділі п`ятому позовної заяви "Попередній розрахунок судових витрат" про можливі майбутні інші судові витрати як виконання вимог ч.7 ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Фонд державного майна України, до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про визнання протиправним наказу, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Третя особа: Фонд державного майна України (вул.Генерала Алмазова, буд.18/9, м.Київ, 01133; ідентифікаційний код юридичної особи 00032945).

Відповідач: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській і Житомирській областях (вул.Петра Могили, буд.24, м.Рівне, Рівненська область, 33001; ідентифікаційний код юридичної особи 42956062).

Повне рішення складено 31 жовтня 2023 року.

Суддя О.М. Дудар