Справа № 240/30178/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 105000000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що зведене виконавче провадження №47732741, в рамках якого 04 січня 2017 року прийнято постанову про арешт майна боржника, знищене. У відповідача на виконанні не перебуває відкритих виконавчих проваджень, в яких він є боржником. Згідно листа відповідача виконавчі провадження, які входили до складу зведеного виконавчого провадження, 10 грудня 2019 року завершені. Ураховуючи, що він не є боржником, але не може належним чином користуватися своєю власністю через арешт, накладений виконавчою службою, бездіяльність відповідача щодо його не зняття вважає протиправною і такою, що порушує його права.
Ухвалою суду від 24 жовтня 2023 року позов прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні з наданням відповідачу строку для подання відзиву на позов.
31 жовтня 2023 року до суду відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що 04 січня 2017 року державним виконавцем винесено постанову №47732741 про арешт майна боржника, якою з метою виконання зведеного виконавчого провадження №47732741 накладено арешт на все майно
боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження. Указує, що виконавчі провадження, які входили до складу зведеного виконавчого провадження, 10 грудня 2019 року завершені, та в подальшому матеріали виконавчих проваджень знищені у відповідності до вимог Правил роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 08 червня 2017 року №699/305/6, за закінченням строків зберігання.
Суд установив, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18 серпня 2023 року позивачу стало відомо, що на все, належне йому майно накладено арешт Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області постановами від 03 квітня 2013 року №36825483 та від 04 січня 2017 року №47732741.
06 вересня 2023 року позивач звернувся до Богунського районного суду міста Житомира зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця, в якій просив визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)щодо відмови у винесенні постанови щодо скасування арешту всього його майна, що накладений постановою від 03 квітня 2013 року №36825483 та від 04 січня 2017 року №47732741.
За результатами розгляду скарги ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 26 вересня 2023 року визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та зобов`язано державного виконавця скасувати арешт та заборону відчуження нерухомого майна ОСОБА_1 , що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 36825483, виданий 03 квітня 2013 року, видавник: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 1736949 від 17 квітня 2013 року 17:21:40, ОСОБА_3 , Житомирське міське управління юстиції, Житомирська обл. (арешт нерухомого майна, заборона здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику).
У мотивувальній частині ухвали зазначено, що скарга у відповідній частині підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
З метою захисту порушеного права, уважаючи бездіяльність по не знаттю арешту з майна протиправною, ОСОБА_1 подав цей позов до суду.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, останній подав клопотання про розгляд справи без їх участі.
Відповідач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно частини 9 цієї правової норми, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Відтак, 31 жовтня 2023 року суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження розгляду справи у порядку письмового провадження, про постановив протокольну ухвалу.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №1404-VІІІ).
Згідно з частиною 1 статті 1 цього Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України №1404-VІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 2 цієї правової норми передбачено, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною 7 статті 26 цього Закону.
Відповідно до 1 та 2 частин статті 18 Закону України №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Виходячи зі змісту частини 7 статті 26 Закону України №1404-VІІІ, у редакції на момент прийняття постанови про арешт, у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.
У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.
Положеннями статті 56 Закону України №1404-VІІІ у аналогічній редакції передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.
Відповідно до приписів частини 5 статті 59 Закону України №1404-VІІІ підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині 6 статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону;
10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною 1 статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».
Положеннями частини 5 цієї правової норми передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.
Частиною 2 статті 40 Закону України №1404-VІІІ передбачено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України №1404-VІІІ підлягає примусовому виконанню.
Як установлено судом з матеріалів справи, виконавчі провадження, які входили до складу зведеного виконавчого провадження 10 грудня 2019 року завершені та в подальшому матеріали виконавчих проваджень знищені.
Отже, встановити, які саме постанови були прийняті державними виконавцями, неможливо.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що правові підстави для забезпечення реального виконання рішень судів, що підлягали примусовому виконанню в рамках зведеного виконавчого провадження №47732741, припили своє існування.
При цьому, відповідач підтвердив, що відсутні виконавчі провадження, боржником за якими є ОСОБА_1 .
Також суд зауважує, що станом на 30 серпня 2023 року у Відділі відсутні виконавчі провадження відносно позивача як боржника, що підтвердив відповідач у відзиві на позовну заяву.
За таких обставин суд уважає, що бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту, накладеного постановою від 04 січня 2017 року №47732741, є протиправною, а тому наявні підстави для зобов`язання останнього знати такий.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 242-246, 250, 255, 272, 287, 292, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) на користь ОСОБА_1 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис