Справа № 439/1298/23
Суддя: Петейчук Б. М.
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/1298/23

Провадження № 2-а/439/20/23

12 жовтня 2023 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Департамент патрульної поліції,

Інспектор Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Сеничак Володимир Орестович,

розглянувши у відкритому судовому засідання у порядку розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції та інспектора Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Сеничака Володимира Орестовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, ухвалив таке рішення.

Позивач: ОСОБА_1 звернувся до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідачів: Департаменту патрульної поліції та інспектора Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Сеничака Володимира Орестовича, в яких просив суд визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР за № 5805179 від 26 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що інспектором Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Сеничаком Володимиром Орестовичем за результатами проведення адміністративного розслідування ухвалено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Позивач вказує, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 26 серпня 2022 року о 10 годині 22 хвилини на сто двадцять третьому кілометрі автомобільної дороги за номером: «Н10», що поблизу села Старі Кривотули Івано-Франківського району Івано-Франківської області, водій: ОСОБА_1 , керуючи автомобільним транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter 616 CDI», реєстраційний номерний знак: НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю шістдесят три кілометри на годину у населеному пункті, перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на тридцять три кілометри за годину, чим допустив порушення вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач наголошує, що така постанова ухвалена із грубим порушенням чинного законодавства України та підлягає скасуванню. Позаяк відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував, що позивач вчинив об`єктивну сторону адміністративного правопорушення. Отже, жодні докази у справі не підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення під час проведення адміністративного розслідування.

Позивач мотивує, що відповідачем усупереч частини 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення не проведено всебічного, повного та неупередженого адміністративного розслідування, що призвело до неправильних висновків органу Національної поліції.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

18 липня 2023 року відкрито провадження у справі.

Відповідачам запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.

Від відповідача: Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив повністю. Наголосив, що оскаржувана постанова є законною та такою, що складена з дотриманням встановленого законом порядку. Окрім цього, на підтвердження дійсності своєї позиції, відповідач надав суду на дослідження матеріали фото- та відео- фіксації події адміністративного правопорушення.

Позивач у судове засідання не з`явився. Від представника позивача: адвоката Онищука Тараса Назаровича надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити останні.

Відповідач: Департамент патрульної поліції участь свого представника у судове засідання не забезпечив. Від представника відповідача: старшого юрисконсульта сектору правового забезпечення Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції Грінченка Дениса Миколайовича, разом із поданням відзиву на позовну заяву, заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю.

Відповідач: Інспектор Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Сеничак Володимир Орестович у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Однак належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

За правилами частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР за № 5805179 від 26 серпня 2022 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 26 серпня 2022 року о 10 годині 22 хвилини на сто двадцять третьому кілометрі автомобільної дороги за номером: «Н10», що поблизу села Старі Кривотули Івано-Франківського району Івано-Франківської області, водій: ОСОБА_1 , керуючи автомобільним транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter 616 CDI», реєстраційний номерний знак: НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю шістдесят три кілометри на годину у населеному пункті, перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на тридцять три кілометри за годину, чим допустив порушення вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 9).

ОСОБА_1 працює майстром виробничої дільниці EД-3 у Східному районі електричних мереж Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго». У період, починаючи зі 08 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин 26 серпня 2022 року, ОСОБА_1 перебував на робочому місці, а саме: на виробничій дільниці EД-3, що розташована у селі Заболотці Золочівського району Львівської області, що підтверджується довідкою за № с-264/24 від 11 липня 2023 року; журналом видачі засобів захисту і ключів від 09 березня 2022 року (а.с. 10-12).

Мотиви суду.

Щодо поновлення процесуального строку.

За правилами частини 1 та 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Виходячи зі змісту частини 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Нормативними правилами частини 2 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов. Себто моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними. Тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

-це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

-це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

-це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

-ця обставина виникла протягом строку, який пропущено;

-ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верхового суду від 18 березня 2021 року (єдиний унікальний номер справи: 200/11827/19-а).

Із доказів у справі вбачається, що під час події, яка мала місце 26 серпня 2022 року, позивачу: ОСОБА_1 оскаржувану постанову вручено не було.

Разом із цим, позивач отримав 04 липня 2023 року поштове отримання від Долинського відділу Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, зокрема до якого була долучена копія такої оскаржуваної постанови.

На переконання суду, моментом із якого позивач: ОСОБА_1 набув об`єктивної можливості реалізувати право на звернення до суду щодо захисту свого порушеного права є 04 липня 2023 року.

За таких обставин, причина пропуску позивачем десятиденного строку на оскарження постанови, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, є поважною. Себто такий процесуальний строк необхідно поновити.

Щодо належного відповідача.

За нормативними правилами статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Імперативними приписами статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України визначений порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Зі змісту норми статті 213 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Нормою статті 217 Кодексу України про адміністративні правопорушення акцентовано, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Виходячи з імперативних вимог статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають, зокрема за статтею 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, працівники органів Національної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції. Відтак належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення щодо правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року (єдиний унікальний номер справи: 724/716/16-а).

Із досліджених доказів у справі вбачається, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР за № 5805179 від 26 серпня 2022 року, складена інспектором Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Сеничаком Володимиром Орестовичем (а.с. 15-16).

Себто належним відповідачем у такому адміністративному проваджені є Департамент патрульної поліції України.

Щодо розгляду позовних вимог по суті.

Нормативними положеннями статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

За змістом пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Нормою статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Себто засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» акцентовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання (пункт 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію»).

Вимогами частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху України визначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше п`ятдесяти кілометрів на годину.

Разом із цим, із доказів у справі вбачається, що на момент події адміністративного правопорушення, а саме: 26 серпня 2022 року о 10 годині 22 хвилини на сто двадцять третьому кілометрі автомобільної дороги за номером: «Н10», що поблизу села Старі Кривотули Івано-Франківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 , який працює майстром виробничої дільниці EД-3 у Східному районі електричних мереж Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», перебував на робочому місці. Робоче місце останнього визначене як дільниця EД-3, що розташована у селі Заболотці Золочівського району Львівської області, про свідчать дослідженні судом під час судового засідання докази.

Отже, ОСОБА_1 не перебував за кермом автомобільного транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter 616 CDI», реєстраційний номерний знак: НОМЕР_1 , під час описаної у постанові події адміністративного правопорушення. Позаяк у цей час перебував на робочому місці та безпосередньо виконував трудові обов`язки.

Водночас жодні докази у справі не містять підтверджень факту керування позивачем автомобільним транспортним засобом під час події адміністративного правопорушення. Органом національної поліції не надано суду доказів, які б стверджували про те, що саме ОСОБА_1 є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом під час її оскарження, позаяк містить лише опис обставин, які визначені органом Національної поліції, як підстава для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. При цьому, орган Національної поліції України зобов`язаний надати суду докази на підтвердження обставин вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

При цьому, відповідач не надав суду жодних доказів, які слугували правомірною підставою для встановлення обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На переконання суду, за досліджених обставин справи, на момент завершення адміністративного розслідування та відповідно під час винесення оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, органом Національної поліції не було здобуто жодного підтвердження наявності у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин адміністративне стягнення до ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, накладене всупереч вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги встановлені судом під час судового розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, щодо неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відтак оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 5, 6, 8-10, 72-78, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР за № 5805179 від 26 серпня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення, закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь держави суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне судове рішення складене 12 жовтня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідачі:

Департамент патрульної поліції України, місцезнаходження: Київська область, місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3, .

Інспектор Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Сеничак Володимир Орестович, місцезнаходження: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Юності, 23.

Суддя Б.М. Петейчук