Справа № 540/565/22
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 540/565/22

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

15.05.2023 року;

Головуючий в 1 інстанції: Хурса О.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі від 13.01.2022 року №UA508040/2022/000008/2 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки контролюючого органу про заниження позивачем митної вартості товару та неможливість її визначення за ціною контракту зроблені в результаті неналежного аналізу поданих до митного оформлення документів. Під час митного оформлення товару позивачем надано всі матеріали, передбачені митним законодавством та які підтверджують митну вартість товару за основним методом. Отже, для перевірки правильності її визначення у митного органу не виникло підстав для витребування додаткових документальних підтверджень заявленої митної вартості товару. Зазначені обставини беззаперечно свідчать про те, що рішення про коригування митної вартості не ґрунтується на законі, прийнято без достатніх правових підстав, а тому підлягає скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про коригування митної вартості товарів №UA508040/2022/000008/2 від 13.01.2022 року.

Стягнув з Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ МИР» судовий збір у розмірі 5164 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що під час митного оформлення товару позивачем подано відповідачу повний та достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, а отже визначена позивачем митна вартість товарів відповідає вимогам митного законодавства. В свою чергу, відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наявної в них інформації.

Ці обставини суд першої інстанції вважав достатніми для висновку про те, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваного рішення щодо коригування митної вартості товару, а відтак - про задоволення адміністративного позову та скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

В апеляційній скарзі Митниця в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що під час митного контролю товарів за митною декларацією, поданою позивачем, спрацював програмний комплекс автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, сформовані форми контролю щодо можливого заниження митної вартості товарів. Вказане зумовлює митний орган здійснити перевірку правильності визначення митної вартості із урахуванням даних щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; провести перевірку даних, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів та витребувати у декларанта додаткові документи, а у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 Митного кодексу України - прийняти рішення про коригування митної вартості. З огляду на те, що за наданими до митного оформлення товару документами не можливо було підтвердити його митну вартість за ціною договору через їх неповноту, а саме інвойс не містить банківські реквізити продавця, на які необхідно здійснити платежі за поставлений товар; декларантом не було подано документи, які стосуються страхування товару та фактурної вартості товару, а додатково подані на вимогу митного органу матеріали не спростували сумніви контролюючого органу у заниженні митної вартості товару, відповідачем правомірно проведено коригування митної вартості товару згідно оскаржуваного рішення.

Також, апелянт зазначає, що без належного обґрунтування судом першої інстанції залишено і ту обставину, що Херсонська міська територіальна громада, за місцезнаходженням митниці на момент розгляду судової справи включена до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації. Внаслідок окупації міста Херсона з початком військової агресії та ведення бойових дій, пошкодження адміністративної будівлі та викрадення майна митниці, відповідач був позбавлений доступу до відповідної інформації та матеріалів, що стосуються митних справ. Наведене унеможливило митницю належним чином реалізувати свої процесуальні права, у тому числі на участь у справі, доводити правомірність своїх дій та рішення, і безумовно свідчило про наявність підстав для зупинення судом розгляду даної адміністративної справи до усунення обставин, що вплинули на простій в роботі органу.

Відзив від позивача у визначений апеляційним судом строк не надійшов.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 10.01.2018 року між ТОВ «Строй Мир» (Покупець) та Компанією «FOSHAN SHUNDE CLIPLEY ELECTRIKAL INDUSTRIAL CO, LTD» (Продавець) укладено контракт №CH-UA-10/01/18, за яким Компанія «FOSHAN SHUNDE CLIPLEY ELECTRIKAL INDUSTRIAL CO, LTD» зобов`язується продати, а ТОВ «Строй Мир» оплатити та прийняти товар світильники, в номенклатурі, кількості та ціні, згідно супровідним документам.

Відповідно до п. 1.2 Контракт діє протягом трьох календарних років з моменту його підписання та до 10.01.2021 року.

Згідно із п.п. 3.1, 3.3 Контракту поставка товару здійснюється на умовах СIF ODESSA/ CHORNOMORSK/ YUZHNIY відповідно до правил Інкотермс 2010.

Транспортування товару: морем в контейнері.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Контракту ціна за одиницю товару зазначається в товаросупровідних документах.

Загальна сума Контракту складає 500000 USD. Ціни указані в дійсному Контракті включили в себе вартість пакування, маркування, в яких поставляється товар.

Згідно із п.п. 5.1, 5.2, 5.3, 5.5 Контракту валютою Контракту долари США.

Валютою платежу може бути валюта Контракту або інша валюта, перерахована у валюту Контракту по курсу Національного банку України на дату платежу.

Місце платежу валютні реквізити Продавця, указані в даному Контракті або в додатку до нього (додаткових угод, інвойсах, специфікаціях), які являються невід`ємною частиною даного Контракту.

Умови оплати: 100% оплата протягом 30 днів після отримання товару на склад.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 Контракту строк фактичної передачі товару не пізніше 45 днів від дати підтвердження замовлення Покупцем.

Перелік товаросупровідних документів:

- 3 оригінали та 3 копії морських коносаментів з описом вантажу та завантаженої кількості;

- 2 оригінали специфікації;

- 3 оригінали комерційного рахунка-фактури;

- 3 оригінали пакувального листа.

Додатковими угодами від 20.08.2018 року, від 12.05.2020 року, від 05.01.2021 року сторонами Контракту внесено зміни до реквізитів Покупця, продовжено дію Контракту до 09.01.2024 року та узгоджено загальну вартість Контракту, яка складає 50000000 дол.США.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем подано митну декларацію від 13.01.2022 року №UA508040/2022/000170.

Митна вартість товару визначена за першим методом: за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

На підтвердження правильності визначення митної вартості товару позивачем до митного оформлення подано, у тому числі: Контракт від 10.01.2018 року №CH-UA-10/01/18 разом з додатковими угодами до нього; пакувальний лист від 10.11.2021 року; рахунок-фактура (інвойс) від 10.11.2021 року №21RS0727-1; коносамент від 23.11.2021 року №ХМ21110960; автотранспортну накладну від 12.01.2021 року №100724; декларацію про походження товару 10.11.2021 року №21-RS0727-1.

Додатково на запит митниці позивач надав: прайс лист та комерційну пропозицію.

Під час митного оформлення товару митний орган дійшов висновку про те, що задекларовану митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку із тим, що заявлено не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості (фактурна вартість, витрати на страхування та транспортування) достовірно документально не підтверджено. Декларантом надано не всі документи для підтвердження митної вартості, а документи надані для підтвердження митної вартості містять розбіжності.

Вказані висновки митниці ґрунтуються на тому, що у наданому до митного оформлення інвойсі від 10.11.2021 року №21RS0727-1 не містяться банківські реквізити продавця, на які необхідно здійснити платежі за поставлений товар.

Поставка товару здійснюється на умовах CIF PIVDENNYI, відповідно до Інкотермс 2010. Разом з цим, згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України страхових документів та документів, які б містили відомості про вартість страхування, декларантом не надано. Також, митницею зауважено, що на умовах поставки CIF у вартість товару включається вартість фрахту (перевезення) та вартість страхування товару. При цьому, за наявною у митниці інформацією вартість доставки одного 40-футового підвищеної місткості контейнера до митного кордону України (Одеса) з портів Китаю становить приблизно 13 993,58 дол. США, тоді як загальна фактурна вартість товару з включенням в неї продавцем витрат на транспортування та страхування (вантаж переміщується в 40-футовому контейнері підвищеної місткості) становить 16651,27 дол.США, що ставить під сумнів включення у фактурну вартість товару вказану в інвойсі будь-яких понесених витрат продавцем. Сумніви щодо повноти заявлення фактурної вартості також підтверджуються пунктом 4.2. контракту, де ціна включає в себе вартість пакування, в якому постачається товар та нанесеного на нього маркування.

Також, митним органом зазначено, що прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців.

Відповідно до положення статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватись на дійсній вартості товару (під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умови повної конкуренції).

Під час митного оформлення було здійснено порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, що міститься в ЄАІС Держмитслужби, та встановлено, що заявлений рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості аналогічних товарів, що імпортуються в Україну.

На вимогу митниці декларантом не надано наступні документи, а саме: страхові документи; копію митної декларації країни відправлення; документи, що підтверджують вартість витрат на перевезення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Враховуючи викладене та за результатом проведеної консультації, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 13.01.2022 року №UA508040/2022/000008/2 за резервним методом відповідно до приписів ст. 64 Митного кодексу України.

Коригування митної вартості товарів відбулось з урахуванням наявної в митниці інформації, а саме:

МД від 23.12.2021 року №UA508040/2021/010017, а саме: 4.65 дол. США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 13852.92кг * 4.65 = 64416.078 дол. США);

МД від 17.11.2021 року №UA100340/2021/016427, а саме: 3.02 дол. США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 9.44кг * 3.02 = 28.5088 дол. США).

Разом з цим, митним органом зазначено, що попередні методи не застосовуються з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.

Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару, посилаючись на безпідставність і необґрунтованість рішення відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про його неправомірність та скасування.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом (пункт 1 частини 2 статті 52 Митного кодексу України).

Згідно із частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Таким чином, митна вартість товарів має підтверджуватись вищезазначеними та може підтверджуватись іншими документами, з яких вбачається ціна товару, фактично сплачена або яка підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість визначається самостійно декларантом, у тому числі за результатами консультацій з митним органом.

У разі, якщо документи, зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частина 3 статті 53 Митного кодексу України).

Згідно із частинами 1, 2, 3, 6, 7 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частинами 1, 2 статті 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом з цим, за правилами цієї статті, прийняте митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

За змістом статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Аналіз наведених норм показав, що обов`язок доведення митної вартості товару покладається на позивача, а митний орган, у випадку наявності сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, може витребувати додаткові документи. При цьому, такі сумніви мають бути обґрунтованими, а дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність підстав для витребування митним органом додаткових документів для підтвердження митної вартості товару не може обумовлюватись лише формальними обставинами, які цей орган підводить під сумнівність митної вартості. Лише за наявності підстав, визначених чинним законодавством, митний орган повинен витребовувати, а позивач - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати сумніви митниці.

Водночас, апеляційний суд враховує, що під час митного оформлення товару позивачем подано митниці, у тому числі, митну декларацію; зовнішньоекономічний договір; специфікацію; інвойс; пакувальний лист та транспортні документи, в яких містяться відомості про оцінюваний товар, його характеристики, кількість та вартість.

Отже, під час митного оформлення товару позивачем подано документи, обумовлені у пункті 6.2 Контракту та за якими відповідно до частини 1 статті 53 Митного кодексу України має підтверджуватись заявлена митна вартість.

Разом з цим, судом першої інстанції вірно враховано, що предметом митного оформлення за вищенаведеною митною декларацією є товар «освітлювальне обладнання побутового призначення. Панелі світлодіодні, стельові», «Частини до освітлювальних електричних приладів, що використовуються з LED лампочки драйвера», номенклатура, характеристики та ціна якого відображені у специфікації, складеної безпосередньо до Контракту від 10.01.2018 року №CH-UA-10/01/18, і ці відомості відповідають даним, наведеним в інвойсі від 10.11.2021 року №21RS0727-1.

Аналогічні дані щодо товару містяться у товаросупровідних документах та пакувальному листі. За цими документами вбачається вид постановленого товару, його кількість, характеристики, вартість тощо.

Отже, інвойс містить відомості про товар, який підлягає оплаті, його кількість, загальну вартість. Ці дані відповідають і специфікації на постановлений товар.

При цьому, рахунок - фактура (інвойс) - у міжнародній комерційній практиці документ, який надається продавцем покупцю і містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони постачаються покупцю, формальні особливості товару (колір, вагу та ін..), умови поставки та відомості про відправника та отримувача.

Не знаходять свого обґрунтованого підтвердження доводи митниці про відсутність банківських реквізитів Продавця, як обставина неможливості оплати товару, оскільки, з огляду на положення пункту 5.3 Контракту Покупець використовує валютні реквізити Продавця, указані в даному Контракті або в додатку до нього (додаткових угод, інвойсах, специфікаціях).

Разом з цим, судом першої інстанції вірно враховано, що поставка товару імпортованого позивачем згідно контракту від 10.01.2018 року № CH-UA-10/01/18 здійснювалась на умовах СIF ODESSA/ СIF CHORNOMORSK/ СIF YUZHNIY, Україна, за правилами Інкотермс 2010.

Згідно Офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП №560 в редакції з 01.01.2011 року, Інкотермс-2010 CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. За умовами CIF на продавця покладається обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.

Таким чином, обов`язок забезпечити страхування та фрахт товару покладається на продавця, у тому числі шляхом укладення відповідного договору та сплати страхових/фрахтових внесків, а відповідно ці витрати включаються у ціну зовнішньоекономічного договору, чим спростовується висновок контролюючого органу про необхідність підтверджувати позивачем під час митного оформлення товару його вартість документами, пов`язаними із страхуванням та фрахтом цього товару.

При цьому, наявна у митниці інформація щодо фрахту товару за аналогічних умов не є однозначною. Як встановлено судом першої інстанції, згідно наявної у позивача інформації вартість доставки товару аналогічним способом до митного кордону України (порт Південний) лінією МАЕРСК становить 2000 дол. США, що є значно меншою у порівнянні із приведеними даними митниці і не створюють сумніви щодо не включення цієї вартості у ціну товару.

Відповідачем не наведені обставини та докази, яким чином надані документи порушують чи не відповідають вимогам митного законодавства, а відповідно до положень Митного кодексу України застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі можливе лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 Митного кодексу України.

Слід також зазначити, що посилання митного органу на наявність інформації про іншу вартість подібного товару не можуть вважатись обґрунтованими, оскільки у спірному випадку позивач діяв на підставі Контракту, визначених в ньому умов та цін, що підтверджується наданими до митної декларації документами, та специфікацією до контракту. Відповідні умови контракту належним чином узгоджені між сторонами, тобто випливають із господарської діяльності позивача та його контрагента.

Діюче законодавство надає право сторонам угоди визначати умови господарських операцій за певною домовленістю у цих операціях, що і було дотримано підприємствами.

Отже, самостійне визначення контролюючим органом ціни товару не може впливати на права та обов`язки сторін Договору за умови їх підтвердження належними документами. Таким правом чинним законодавством відповідача не наділено.

У зв`язку із чим, не обґрунтованими є доводи митниці про те, що відомості про митну вартість товарів були неповними, не конкретизовані, не зазначено, які витрати як складові митної вартості товарів не підтверджені або не включені.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем не обґрунтовано ті обставини, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у тому числі причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено за ціною договору та які призвели до виникнення у митного органу сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів.

Колегія суддів вважає, що встановлення в судому порядку необґрунтованості коригування митної вартості товару є беззаперечною підставою для скасування рішення, що прийняте на підставі неправомірних висновків митного органу.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем необґрунтовано не враховано документи, за якими декларантом заявляється митна вартість, коригування митної вартості проведено не у відповідності до норм митного законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено підстави для задоволення позову та скасування оспорюваного рішення митниці.

Перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права в частині забезпечення участі відповідача у розгляді справи, колегія суддів враховує, що відповідно до положень частини 3 статті 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо:

справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3).

Слід зазначити, що ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир».

Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк для подання відзиву на позовну заяву з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Зобов`язано Митницю в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі надати суду належним чином засвідчені копії всіх документів, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Суд визначив, що витребувані документи необхідно надати до суду протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали, але не пізніше десяти днів з дня закінчення карантину.

Як свідчать обставини справи, у визначений строк митниця вказані процесуальні дії не виконала та не зазначає обґрунтовані (поважні) обставини, що вплинули/могли вплинути на своєчасність реалізації процесуального права та виконання процесуального обов`язку.

Обставини, які б свідчили про не повідомлення митниці про розгляд справи, матеріали не містять і такі не наводяться апелянтом.

Стосовно доводів апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для зупинення провадження у даній справі до завершення (скасування) простою в роботі митниці у зв`язку із запровадженням воєнного стану, колегія суддів зазначає наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 року за №64/2022, затвердженим Законом від 24.02.2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.

У пункті 3 Указу Президента України від 24.02.2022 року за №64/2022 передбачено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Також, статтею 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року №389-VIII передбачено, що в умовах воєнного стану Президент України та Верховна Рада України діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Відповідно до статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року №389-VIII в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Разом з цим, відповідно до частин 1, 2, 3 статті 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасники справи мають право, зокрема: подавати заяви та клопотання; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Згідно із частиною 5 вказаної статті КАС України учасники справи зобов`язані, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Аналізуючи вище приведені норми адміністративного процесуального законодавства та запроваджені правила на період дії воєнного стану на території України, апеляційний суд враховує відсутність обмежень як в повноваженнях апелянта так і стосовно його прав, обов`язків на вчинення ним певних процесуальних дій.

З відсутністю обмежень у процесуальних правах учасника та забезпеченням судом умов для реалізації цих прав, у тому числі шляхом повідомлення учасника про розгляд справи, визначення учаснику строку на виконання процесуального обов`язку, достатністю доказів для вирішення справи за наявними матеріалами, не виникають перешкоди у вирішенні справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 236 КАС України визначені виключні випадки, за яких суд має зупинити провадження у справі, і таких апелянтом не наведено.

Рішення суду першої інстанції викладені достатньо повно, висновки обґрунтовані і відповідають чинному законодавству та доводи апеляційних скарг цих висновків суду не спростовують.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішень суду та задоволення апеляційних скарг не встановлено.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв