Справа № 308/13872/23
Суддя: Дергачова Н. В.
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., за участі секретаря судового засідання Передерій Є.В., у присутності: позивача ОСОБА_1 , представника другого відповідача Черкасова М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді позовну заяву ОСОБА_1 до першого відповідача Серенчко Христини Василівни інспектора Управління патрульної поліції в Закарпатській області та другого відповідача Департаменту патрульної поліції, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до першого відповідача Серенчко Христини Василівни інспектора Управління патрульної поліції в Закарпатській області та другого відповідача Департаменту патрульної поліції, за якою просить: визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 04.08.2023 р. серія ЕАС № 7458486 винесену відносно ОСОБА_1 . Стягнути документально підтвердженні судові витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначив наступне.

04.08.2023 р. близько 14 години 00 хв. він рухався на власному автомобілі марки Volkswagen Golf Sportsvan, д.н.з. НОМЕР_1 по м.Ужгород, де згодом був зупинений патрульною поліцією.

Після зупинення поліцейська повідомила позивача, що він порушив декілька пунктів ПДР. Позивач повідомив, що не згідний. Від нього отримали водійські права та техпаспорт на автомобіль. Коли позивач зрозумів, що поліцейська буде виносити постанову, то він попросив забезпечити йому адвоката, на що отримав відмову.

Так, поліцейським винесено оскаржувану Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 04.08.2023 р. серія ЕАС № 7458486. У оскаржуваній постанові у поліцейського та у своєму екземплярі позивач зазначив, що бажає мати захисника.

Згідно даної постанови поліцейський вказав, що ніби позивач, рухаючись по вул. Швабська, 70, порушив вимогу знаку 4.2 перетнувши дорожню розмітку 1.1 та у нього був відсутній страховий поліс обов`язкового страхування.

Позивач вважає, що оскаржувана Постанова, складена відносно нього 04.08.2023 р. є безпідставною та незаконною, а тому підлягає скасуванню, оскільки він не порушував вимогу знаку 4.2 перетнувши дорожню розмітку 1.1 та у нього був страховий поліс обов`язкового страхування; всупереч ст. 268 КУпАП йому не було забезпечено право на захист; поліцейський у оспорюваній постанові у графі 7 не зазначив жодний доказ, який підтверджує факт порушення ПДР.

За ухвалою від 28.08.2023 року судом було відкрите провадження у цій справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

06.10.2023 року другий відповідач Департамент патрульної поліції подав письмовий відзив на позовну заяву за яким просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» вищевказаний транспортний засіб було зупинено. Водієм зазначеного ТЗ виявився Позивач. Інспектор належним чином представився, пояснив причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України. Під час перевірки документів інспектор встановив, що у водія відсутній при собі чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чим порушив п. 2.1.Ґ ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо Позивача. Всі усні доводи позивача були взяті до уваги про розгляді справи про адміністративне правопорушення, письмових пояснень позивач не надав. Водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та під підпис водія запропоновано отримати копію постанови про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні 26.10.2023 року позивач позов підтримав та просив суд його задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Перший відповідач до суду не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений.

Представник другого відповідача позов не визнав, просив суд відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених у письмовому відзиві.

Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали адміністративної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що за постановою по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване не в автоматичному режимі від 04.08.2023 року № 7458486 позивача - ОСОБА_1 було притягнуто інспектором Управління патрульної поліції в Закарпатській області Серенчко Христиною Василівною до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за те, що: 04.08.2023 року о 14:07:31 в м. Ужгород по вул. Швабській, 70, керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf Sportsvan, д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимогу знаку 4.2, перетнув дорожню розмітку 1.1 та у нього був відсутній страховий поліс обов`язкового страхування, чим порушив п. 2.1.ґ ПДР.

Жодні докази до постанови додані не були, що прямо вбачається з п. 7 постанови, не були надані докази і суду в ході розгляду цієї справи.

Позивач вважає, що оскаржувана Постанова, складена відносно нього 04.08.2023 р. є безпідставною та незаконною, а тому підлягає скасуванню, оскільки він не порушував вимогу знаку 4.2 перетнувши дорожню розмітку 1.1 та у нього був страховий поліс обов`язкового страхування; всупереч ст. 268 КУпАП йому не було забезпечено право на захист; поліцейський у оспорюваній постанові у графі 7 не зазначив жодний доказ, який підтверджує факт порушення ПДР.

Дійсно Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі за текстом ПДР) містять пункт 2.1.ґ, яким передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, між іншим, чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно частини першої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно положень статті 222 вказаного Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: серед інших про порушення правил користування засобами транспорту (частини перша статті 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством;

Положеннями статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється:

Відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.4 ПДР на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що контроль за наявністю полісів (договорів) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав - при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та/або при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Проте, наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Позивач в позовній заяві зазначив, що він не порушував вимогу знаку 4.2 перетнувши дорожню розмітку 1.1 та у нього був страховий поліс обов`язкового страхування.

Відповідно до частини першої статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до положень частини другої статті 70, частини першої та другої статті 71 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим відповідно до принципу змагальності позивач зобов`язаний заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, однак як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення від 04.08.2023 року № 7458486 - протокол про адміністративне правопорушення поліцейським не складався, відео з нагрудної камери інспектора суду взагалі не надано, оскільки, як повідомив представник відповідача у судовому засіданні, - таке не збереглося зі спливом певного проміжку часу.

Проте у постанові, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», одним із превентивних заходів поліцейських є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Під дію цієї норми підпадає і нагрудна відеокамера поліцейського.

Згідно з п. 21.2 закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко вказано: контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Інших причин складення протоколу про відсутність полісу автоцивілки у поліції немає.

Отже є лише два випадки, коли поліцейський може перевірити поліс автоцивілки та виписати протокол за його відсутність:

- при складанні протоколу щодо порушень правил дорожнього руху;

- при оформленні дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто, якщо водій нічого не порушив і на нього не складається протокол, то штрафувати його за відсутність полісу страхування поліцейський не має права.

Таким чином, обов`язок водія пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки поліс страхування виникає лише у випадках складання відносно даного водія протоколу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27 квітня 2017 року, справа № К/800/13938/17.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України, Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

З аналізу вищезазначених правових норм на ОСОБА_2 поширюється принцип презумпції невинуватості, оскільки його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, не доведена допустимими і належними доказами, що є підставою задля скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в неавтоматичному режимі від 04.08.2023 року серії ЕАС № 7458486, винесеної інспектором Управління патрульної поліції в Закарпатській області Серенчко Христиною Василівною, відносно ОСОБА_1 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст. 139 КАС суд також вважає за необхідне стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань цього суб`єкта владних повноважень, витрати із сплати судового збору у розмірі 536,80 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5, 6, 8-10, 77, 139, 241-246, 250, 251, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву - ОСОБА_1 до першого відповідача Серенчко Христини Василівни інспектора Управління патрульної поліції в Закарпатській області та другого відповідача Департаменту патрульної поліції, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в неавтоматичному режимі від 04.08.2023 року серії ЕАС № 7458486, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Закарпатській області Серенчко Христиною Василівною, відносно ОСОБА_1 , провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції, ідентифікаційний код 40108646, м. Київ, вул. Ф.Ернста, буд. 3, на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань цього суб`єкта владних повноважень, витрати із сплати судового збору у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений у строк до 31.10.2023 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області Н.В. Дергачова