Справа № 380/13439/22
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/13439/22 пров. № А/857/10046/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Довгополова О.М., Затолочного В.С.,

за участі секретаря судового засідання Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року (суддя Коморний О.І., м. Львів, повний текст рішення складено 11 травня 2023 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у вересні 2022 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №1547-ОД від 27.08.2022 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що під час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України отримав статус обмежено придатного до військової служби, про що було відомо керівному складу військової частини як на момент винесення бойового розпорядження від 15.08.2022 №1221 ОКП, так і на час винесення оскаржуваного наказу. Позивач вважає наказ Військової частини НОМЕР_1 №1547-ОД від 27.08.2022 необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийнятий без урахування всіх обставин, які впливають на його прийняття.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим судовим рішення, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що відсутність довідки військово-лікарської комісії ніяким чином не спростовує сам факт наявності діагнозу ОСОБА_1 , що відповідно статті 26б графи 2 Розкладу хвороб зумовлює обмежену придатність до військової служби. Тобто, станом на дату оголошення бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 15.08.2022 №1221 ОКП, а також на момент проведення службового розслідування та винесення оскаржуваного наказу позивач був обмежено придатний до військової служби та йому була протипоказана служба у десантно-штурмових військах. Зазначає, що в матеріалах справи наявний акт службового розслідування, в пункті 3.5 вказаного акту зазначено, що обставиною що знімає вину є очікування на рішення військово-лікарської комісії. На його думку, посадовими особами відповідача, якими складено Акт службового розслідування відносно позивача, було достовірно встановлено обставину що знімає вину відповідача, а відтак нівелює наявність суб`єктивної сторони складу дисциплінарного проступку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 з 06.03.2022 проходить службу в лавах Збройних Сил України.

Згідно витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №51 від 06.03.2022, головний сержант ОСОБА_1 , призваний по мобілізації Шевченківським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки м. Львова з 06.03.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою номера обслуги 1 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до висновку за результатами огляду ОСОБА_1 в окуліста 28.06.2022 встановлено діагноз - змішаний астигматизм обох очей, помутніння рогівки обох очей, факосклероз, ангіопатія сітківки обох очей. Призначено лікування та встановлено повторний огляд 06.07.2022.

Висновком за результатами огляду в окуліста 06.07.2022 встановлено, що стан дещо покращився. Лікування продовжити, встановлено повторний огляд 14.07.2022.

Згідно висновку за результатами огляду в окуліста 14.07.2022 зазначено діагноз - слабкий астигматизм обох очей, дистрофія рогівки обох очей, початкова катаракта обох очей, ангіопатія сітківки. Лікування продовжити. Встановлено повторний огляд 22.07.2022 та рекомендовано скерувати на ВЛК.

Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №195 від 18.07.2022, головний сержант ОСОБА_1 , вибув у Військово-медичний клінічний центр Західного регіону 19.07.2022 для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби у Збройних Силах України та виключений з продовольчого забезпечення.

Слід вказати, що в матеріалах справи відсутній наказ командира Військової частини НОМЕР_1 , який свідчить про повернення ОСОБА_1 до військової частини з Військово-медичного клінічного центру Західного регіону та включення його до продовольчого забезпечення.

Крім того, судом першої інстанції витребувано завірені належним чином документи, зокрема витяг із наказу Військової частини НОМЕР_1 про повернення головного сержанта ОСОБА_1 з Військово-медичного клінічного центру Західного регіону та включення до продовольчого забезпечення, однак зазначений витяг із наказу на виконання ухвали суду про витребування доказів від 27.02.2023 наданий не був. Більш того, Військова частина НОМЕР_1 взагалі нічого не зазначила стосовно зазначеного наказу (чи приймався взагалі даний наказ після повернення позивача з Військово-медичного клінічного центру Західного регіону).

Висновком за результатами огляду в окуліста 20.07.2022 встановлено діагноз - пониження гостроти зору правового ока до 0,4 та лівого ока до 0,2, внаслідок змішаного астигматизму ступеня 1,5Д при далекозорому компоненті 2,0Д на кожне око та ендотеліальнійдистрофій рогівки обох очей, при гостроті зору з корекцією 0,6 на праве око та 0,4 на ліве око. Захворювання, Так пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 26-б графи II Розкладу хвороб обмежено придатний до військової служби. Огляд в диспансері через один місяць.

Аналогічний діагноз зазначений у висновку 20.07.2022 за результатами огляду на ВЛК (офтальмолог).

Згідно витягу із бойового розпорядження ТВО командира НОМЕР_2 омбр (в ППД) від 15.08.2022, командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято бойове розпорядження в якому зазначене бойове завдання «На виконання вимог командувача оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо збільшення залучення особового складу в район виконання завдань» та наказано особовому складу, який визначений в додатку до даного розпорядження, до 16.08.2022 убути з пункту постійної дислокації в район зосередження підрозділів бригади.

Згідно списку особового складу бригади, який убуває в район зосередження, ОСОБА_1 також зазначений в даному списку, як військовослужбовець, який повинен убути в район зосередження підрозділів бригади.

17.08.2022 ОСОБА_1 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом, в якому доповів, що не може виїхати в зону УОС з причин погіршення зору. В рапорті зазначено, що після обстеження ВЛК згідно переліку хвороб ст.26-б визнаний обмежено придатним до виконання своїх обов`язків. Після огляду у лікаря 20.07.2022, через місяць повинен пройти огляд у лікаря щодо подальшого курсу лікування та 23.08.2022 повинен з`явитися на ВЛК за рішенням. До рапорту було додано копії медичної книжки та заключення лікаря.

17.08.2022 на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт ТВО командира 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який зареєстрований за № НОМЕР_3 , в якому зазначено про невиконання, зокрема ОСОБА_1 вимог бойового розпорядження №1221 ОКП від 15.08.2022.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №1102-АД від 18.08.2022 «Про призначення службового розслідування для з`ясування причин і умов невиконання вимог бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 15 серпня 2022 року №1221 ОКП», для з`ясування причин і умов невиконання вимог бойового розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 №1221 ОКП від 15.08.2022 призначено службове розслідування, проведення якого доручено тимчасово виконуючому обов`язки командира 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_2 .

За результатами службового розслідування за фактом невиконання вимог бойового розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 №1221 ОКП від 15.08.2022, ОСОБА_2 складено акт службового розслідування, який затверджений ТВО командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 .

В акті службового розслідування зроблено висновок, що ОСОБА_1 порушено вимоги статей 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Зазначено, що порушення полягало у невиконанні бойового завдання на підставі розпорядження від 15.08.2022 №1221 ОКП щодо убуття в район зосередження підрозділ військової частини для виконання завдань, а його причиною стала прояв непокори та невиконання наказу.

Під час службового розслідування, ОСОБА_1 надав пояснення в яких повідомив, що 17.08.2022 не виїхав в район здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Запорізькій області у зв`язку з тим, що після участі в бойових діях у нього різко погіршився зір та був встановлений діагноз: «епітеліально-ендотеліальна дистрофія рогівки обох очей». Після обстеження військово-лікарської комісії згідно переліку хвороб ст.26 графи ІІ розлад хвороб визнаний обмежено придатним до виконання свої обов`язків та 23.08.2022 повинен з`явитися у Військово-медичний клінічний центр Західного регіону для отримання рішення військово-лікарської комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до службової характеристики ОСОБА_1 добре характеризується по службі, займаній посаді відповідає, про що також зазначено в акті службового розслідування.

В акті службового розслідування також зазначено, що обставина, що знімає вину, очікування рішення військово-лікарської комісії. Обставина, що пом`якшує відповідальність є період перебування в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях. Обставина, що обтяжує відповідальність дія в Україні воєнного стану.

Актом службового розслідування запропоновано притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накласти стягнення у вигляді догани за порушення вимог статей 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Згідно довідки військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону №4004 від 23.08.2022, проведено медичний огляд ОСОБА_1 ВЛК клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги ВМКЦ Західного регіону 23.08.2022 та встановлено діагноз - пониження гостроти зору правого ока до 0,4 та лівого ока до 0,2, внаслідок змішаного астигматизму ступеня 1,5Д при далекозорому компоненті 2,0Д на кожне око та ендотеліальнійдистрофій рогівки обох очей, при гостроті зору з корекцією 0,6 на праве око та 0,4 на ліве око. Захворювання, ТАК пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 26-б графи II Розкладу хвороб та графи визнаний обмежено придатний до військової служби. Протипоказана служба у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах, придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

В матеріалах справи відсутні докази надання зазначеної довідки тимчасово виконуючому обов`язки командира 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_2 , або своєму безпосередньому керівнику, для врахування під час проведення службового розслідування.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №1547-ОД від 27.08.2022 «Про результати службового розслідування для з`ясування причин і умов невиконання вимог бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 15 серпня 2022 року №1221 ОКП» за порушення військової дисципліни та неналежне виконання службових обов`язків, а саме за порушення статей 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХIV, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на підставі статті 92 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту «б» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України номера обслуги 1 самохідного артилерійського взводу 4 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_1 головного сержанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Позивач вважаючи наказ Військової частини НОМЕР_1 №1547-ОД від 27.08.2022 «Про результати службового розслідування для з`ясування причин і умов невиконання вимог бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 15 серпня 2022 року №1221 ОКП» протиправним та таким, що підлягає скасуванню звернувся до суду з відповідним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що обмежена придатність ОСОБА_1 не може слугувати причиною невиконання бойового розпорядження шляхом убутя з пункту постійної дислокації в район зосередження підрозділів бригади через, оскільки служба у частинах (підрозділах) забезпечення можлива на всій території України. Саме по собі убутя з пункту постійної дислокації в район зосередження підрозділів бригади не свідчить про покладення на ОСОБА_1 військових обов`язків, що протипоказані згідно висновку військово-лікарської комісії №4004 від 23.08.2022.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Спірні правовідносини, які склались у цій справі, врегульовано Конституцією України, Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України».

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п.21 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» згідно з Указом Президента України в Україні введено воєнний стан, який триває дотепер.

Указ затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) визначає правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Статтею 1 Закону №2232-XII встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (ч.2 ст.1 Закону №2232-XII).

Частиною 1 ст.2 Закону №2232-XII передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч.4 ст.2 Закону №2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини) (ч.2 вступу Статуту внутрішньої служби).

Статтею 9 Статуту внутрішньої служби встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.11 Статуту внутрішньої служби, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, зокрема такі обов`язки: - свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; - бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; - беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; - постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; - дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; - вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання.

Згідно ст.26, 27 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Статтею 30 Статуту внутрішньої служби визначено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Відповідно до ст.37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 №551-XIV, затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту (ч.3 преамбули Дисциплінарного статуту).

Відповідно до вимог ст.1,2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі (ст.2 Дисциплінарного статуту).

Статтею 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: - додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; - бути пильним, зберігати державну таємницю; - додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; - виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; - поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; - не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Абзацом 1 ст.7 Дисциплінарного статуту встановлено, що застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України заступники Міністра оборони України, командувачі видів Збройних Сил України користуються щодо підлеглих військовослужбовців дисциплінарною владою командувача військ оперативного командування, а керівники структурних підрозділів Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України - дисциплінарною владою командира корпусу.

Відповідно до ч.1 ст.45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності (ч.2 ст.45 Дисциплінарного статуту).

Згідно ст.48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Порядок накладення дисциплінарних стягнень встановлено статтями 83-95 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Відповідно до ч.1 ст.84, ч.1,3 ст.85 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Згідно із ст.86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: 1) характер та обставини вчинення правопорушення; 2) його наслідки; 3) попередня поведінка військовослужбовця; 4) тривалість військової служби; 5) рівень знань про порядок служби.

З огляду на викладені норми Дисциплінарного статуту, підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. При цьому, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок є повноваженням суб`єкта його накладення. Крім того, положення наведеного законодавства, не містять жодних застережень щодо необхідності дотримання послідовності при застосуванні до осіб дисциплінарних стягнень, а передбачають необхідність застосування до особи, якою вчинено дисциплінарний проступок, дисциплінарного стягнення, співрозмірного з вчиненим нею проступком та з урахуванням обставин його скоєння.

Згідно з матеріалами справи, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №1547-ОД від 27.08.2022 «Про результати службового розслідування для з`ясування причин і умов невиконання вимог бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 15 серпня 2022 року №1221 ОКП» за порушення військової дисципліни та неналежне виконання службових обов`язків, а саме за порушення статей 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України головного сержанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Відповідно до вимог ст.1,2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі (ст.2 Дисциплінарного статуту).

Статтею 3 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна досягається шляхом:

- виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;

- особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України;

- формування правової культури військовослужбовців;

- умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;

- зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;

- підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку;

- своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення;

- чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Згідно ст.4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

- додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

- бути пильним, зберігати державну таємницю; - додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

- виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

- поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

- не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Що ж до норм Статуту внутрішньої служби, які за словами відповідача порушив позивач (ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128), то ними передбачено наступне.

Статтею 9 Статуту внутрішньої служби встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо) (ст.12 Статуту внутрішньої служби).

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України (п. 17 Статуту внутрішньої служби).

Відповідно до ст.49 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Усі військовослужбовці повинні під час зустрічі (обгону) вітати один одного, додержуючись правил, визначених Стройовим статутом Збройних Сил України. Військове вітання - це вияв взаємної поваги і згуртованості військовослужбовців.

Солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна.

Солдат підпорядковується командирові відділення (ст. 127 Статуту внутрішньої служби).

Статтею 128 Статуту внутрішньої служби встановлено, що солдат зобов`язаний:

- підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою;

- знати тактику дій відділення в різних видах бою та вміло діяти в бою;

- знати та неухильно дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права;

- сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням;

- постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички;

- знати посади, військові звання і прізвища своїх безпосередніх та прямих начальників (до командира бригади включно);

- додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни;

- бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців;

- виконувати правила носіння військового одягу і взуття, своєчасно та акуратно їх лагодити, щоденно чистити і зберігати у визначених місцях;

- виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання;

- повсякденно загартовувати себе, систематично вдосконалювати свою фізичну підготовку;

- своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів;

- ретельно готуватися особисто, готувати зброю, техніку та інше майно до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, постійно стежити за їх наявністю і станом, своєчасно чистити зброю і шанцевий інструмент, проводити технічне обслуговування озброєння та техніки;

- неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки;

- виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників);

- у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття;

- під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Старший солдат (старший матрос) є помічником командира відділення та зобов`язаний допомагати командирові відділення в навчанні солдатів, заміщувати його у разі відсутності.

Щодо об`єктивної сторони складу дисциплінарного проступку, у вчиненні якого, за словами відповідача, винен позивач, то при наданні оцінки цьому елементу проступку слід врахувати, що відповідно до п. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно ст.85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України.

На виконання ст.85 Дисциплінарного статуту Наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі-Порядок №608).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу із бойового розпорядження ТВО командира НОМЕР_2 омбр (в ППД) Військової частини НОМЕР_1 №1221 від 15.08.2022 військовослужбовцям (особовому складу) Військової частини НОМЕР_1 визначених в додатку до розпорядження, в тому числі головному сержанту ОСОБА_1 , наказано убути з пункту постійної дислокації військової частини в район зосередження підрозділів бригади. Час готовності 16.08.2022.

Рапортом від 17.08.2022 ОСОБА_1 повідомив командира Військової частини НОМЕР_1 про неможливість виконання бойового розпорядження №1221 від 15.08.2022 за станом здоров`я, у зв`язку з чим, наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 №1102-АД від 18.08.2022 призначено службове розслідування.

Згідно з п.1 розд.ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі: - невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; - невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; - неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; - дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; - втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; - порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; - недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; - внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; - повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; - вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; - скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; - надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Згідно з п.3 розд.ІІ Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Відповідно до п.8 розд.ІІІ Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Згідно з п.1 розд. ІV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: - дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; - виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; - розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

Відповідно до розд.V Порядку №608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Згідно з п.1 розд.VI Порядку №608, за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

За результатами проведення службового розслідування складено акт службового розслідування, зі змісту якого вбачається, що позивачем не виконано бойове розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 №1221 від 15.08.2022, чим порушено вимоги статей 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

В акті службового розслідування зазначено, що у день виїзду військовослужбовець номера обслуги 1 самохідного артилерійського взводу 4 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_1 головний сержант ОСОБА_1 привселюдно відмовився виконати бойове розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 №1221 ОКП від 15.08.2022 стосовно вибуття до району здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Запорізькій області, згідно телеграми №2903кп/нт від 15.08.2022.

За результатами службового розслідування для з`ясування причин і умов невиконання вимог бойового розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.08.2022 №1221 ОКП щодо убуття з пункту постійної дислокації в район зосередження підрозділів бригади винесено наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №1547-ОД від 27.08.2022, яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Разом з тим, позивач в період проходження військової служби до моменту доведення бойового розпорядження №1221 ОКП від 15.08.2022 проходив обстеження у лікарів щодо погіршення зору.

Відповідно до висновку за результатами огляду ОСОБА_1 в окуліста 28.06.2022 встановлено діагноз - змішаний астигматизм обох очей, помутніння рогівки обох очей, факосклероз, ангіопатія сітківки обох очей. Призначено лікування та встановлено повторний огляд 06.07.2022.

Висновком за результатами огляду в окуліста 06.07.2022 встановлено, що стан дещо покращився. Лікування продовжити, встановлено повторний огляд 14.07.2022.

Згідно висновку за результатами огляду в окуліста 14.07.2022 зазначено діагноз - слабкий астигматизм обох очей, дистрофія рогівки обох очей, початкова катаракта обох очей, ангіопатія сітківки. Лікування продовжити. Встановлено повторний огляд 22.07.2022 та рекомендовано скерувати на ВЛК.

Висновком за результатами огляду в окуліста 20.07.2022 встановлено діагноз - пониження гостроти зору правового ока до 0,4 та лівого ока до 0,2, внаслідок змішаного астигматизму ступеня 1,5Д при далекозорому компоненті 2,0Д на кожне око та ендотеліальнійдистрофій рогівки обох очей, при гостроті зору з корекцією 0,6 на праве око та 0,4 на ліве око. Захворювання, Так пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 26-б графи II Розкладу хвороб обмежено придатний до військової служби. Огляд в диспансері через один місяць.

Аналогічний діагноз зазначений у висновку 20.07.2022 за результатами огляду на ВЛК (офтальмолог).

Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №195 від 18.07.2022, головний сержант ОСОБА_1 , вибув у Військово-медичний клінічний центр Західного регіону 19.07.2022 для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби у Збройних Силах України та виключений з продовольчого забезпечення.

Разом з тим, слід звернути увагу, що в матеріалах справи відсутній наказ командира Військової частини НОМЕР_1 , який свідчить про повернення ОСОБА_1 до військової частини з Військово-медичного клінічного центру Західного регіону та включення його до продовольчого забезпечення, який також не був наданий на вимогу ухвали суду про витребування доказів від 27.02.2023. Більш того, Військова частина НОМЕР_1 взагалі нічого не зазначила стосовно зазначеного наказу (чи приймався взагалі даний наказ після повернення позивача з Військово-медичного клінічного центру Західного регіону).

Проте, відсутність наказу про повернення ОСОБА_1 до військової частини з Військово-медичного клінічного центру Західного регіону та включення його до продовольчого забезпечення, ніяким чином не спростовує сам факт повернення ОСОБА_1 до військової частини та його включення до продовольчого забезпечення, оскільки наявний факт перебування у військовій частині та факт відмови позивача від виконання бойового розпорядження на момент його доведення.

Більш того, сам ОСОБА_1 не заперечує та не спростовує факт повернення до військової частини з Військово-медичного клінічного центру Західного регіону та знаходження у військовій частині на момент доведення бойового розпорядження.

Згідно ст.254 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Статтею 255 Статуту внутрішньої служби передбачено, що амбулаторний прийом проводиться в медичному пункті військової частини лікарем (фельдшером) у години, встановлені розпорядком дня військової частини.

Відповідно до ст.257 Статуту внутрішньої служби висновок про часткове або повне звільнення військовослужбовців строкової військової служби від занять, робіт, несення служби у наряді, а офіцерів та військовослужбовців військової служби за контрактом, - від виконання службових обов`язків дається лікарем, а у військових частинах, де лікар за штатом не передбачений, - фельдшером не більше ніж на шість діб.

В той же час, ст.260 Статуту внутрішньої служби передбачає, що на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини.

У разі необхідності надання особі екстреної медичної допомоги у відповідності до Закону України «Про екстрену медичну допомогу», кожен громадянин України та будь-яка інша особа мають право звернутися за отриманням екстреної медичної допомоги до найближчого відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги чи іншого закладу охорони здоров`я, який може забезпечити надання такої допомоги.

Отже, у випадках, коли військовослужбовець потребує екстреної (невідкладної) медичної допомоги, він має право самостійно звернутися за медичною допомогою до найближчих закладів охорони здоров`я, в тому числі, зателефонувавши до служби екстреної медичної допомоги за телефоном 103. При цьому військовослужбовець повинен повідомити медичним працівникам про те, що він перебуває на військовій службі у Збройних Силах України та доповісти безпосередньому командиру (начальнику).

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не звертався до лікарень за медичною допомогою, не потребував стаціонарного лікування або екстреної (невідкладної) медичної допомоги, а лише здійснював дії щодо відвідування лікарів та встановлення (визначення) ступеню придатності до військової служби у Збройних Силах України.

На момент доведення бойового розпорядження (17.08.2022) позивач мав на руках відповідні заключення лікарів про погіршення стану здоров`я та подальшого прибуття до військово-лікарської комісії за рішенням, яке пов`язане з погіршенням зору, однак була відсутня довідка військово-лікарської комісії (дата винесення 23.08.2022) про те, що ОСОБА_1 обмежено придатний до військової служби.

Отже, позивач станом на момент доведення бойового розпорядження (17.08.2022) не мав документів, які свідчать про його обмежену придатність до військової служби, а мав медичні документи, які свідчать про огляд ОСОБА_1 , що самі по собі виключають в даному випадку об`єктивні причини невиконання бойового розпорядження щодо убутя в район зосередження підрозділів бригади.

Більш того, позивач міг виконати бойове розпорядження шляхом убутя з пункту постійної дислокації в район зосередження підрозділів бригади, а в подальшому звернутися до безпосереднього керівника з рапортом щодо необхідності відвідування військово-лікарської комісії для отримання довідки, однак позивачем вказані дії вчинені не були.

Щодо наявності у позивача довідки військово-лікарської комісії в якій зазначено про обмежену придатність до військової служби, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.10 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Підпунктом «г» п.20.3 наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» встановлено, що при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови, зокрема, такого змісту: «Обмежено придатний до військової служби».

Одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові у довільній формі вказується, які види служби та роботи протипоказані цій особі. Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, - непридатні до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Апелянт покликається на те, що був обмежено придатний до військової служби та йому була протипоказана служба у десантно-штурмових військах, хоч і не мав на той момент довідки військово-лікарської комісії.

Згідно довідки військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону №4004 від 23.08.2022 року, головний сержант ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби.

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги те, що позивач визнаний обмежено придатним до військової служби, останній вважається придатним до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

З огляду на вищенаведене, обмежена придатність ОСОБА_1 не може слугувати причиною невиконання бойового розпорядження шляхом убутя з пункту постійної дислокації в район зосередження підрозділів бригади через, оскільки служба у частинах (підрозділах) забезпечення можлива на всій території України.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, саме по собі убутя з пункту постійної дислокації в район зосередження підрозділів бригади не свідчить про покладення на ОСОБА_1 військових обов`язків, що протипоказані згідно висновку військово-лікарської комісії №4004 від 23.08.2022.

Також, як вже було зазначено вище, позивач міг виконати бойове розпорядження шляхом убутя з пункту постійної дислокації в район зосередження підрозділів бригади, а в подальшому звернутися до безпосереднього керівника з рапортом щодо необхідності відвідування військово-лікарської комісії для отримання довідки, однак позивачем вказані дії вчинені не були.

Більш того, ОСОБА_1 довідку військово-лікарської комісії №4004 від 23.08.2022 про визнання обмежено придатним отримав пізніше, аніж отримав бойове розпорядження №1221 ОКП від 15.08.2022, яке відмовився виконувати посилаючись лише на захворювання, які свідчать про обмеженість придатності до військової служби та необхідності з`явлення на військово-лікарську комісію.

Позивачем не заперечується факт невиконання бойового розпорядження ТВО командира НОМЕР_2 омбр (в ППД) Військової частини НОМЕР_1 №1221 ОКП від 15.08.2022

Апеляційний суд погоджується, що позивач фактично не погоджується із бойовим розпорядженням ТВО командира НОМЕР_2 омбр (в ППД) Військової частини НОМЕР_1 №1221 ОКП від 15.08.2022, яким військовослужбовцям (особовому складу) Військової частини НОМЕР_1 визначених в додатку до розпорядження, в тому числі головному сержанту ОСОБА_1 , наказано убути з пункту постійної дислокації військової частини в район зосередження підрозділів бригади, час готовності 16.08.2022, оскільки його визнано обмежено придатним до військової служби згідно висновку військово-лікарської комісії №4004 від 23.08.2022, разом з тим бойове розпорядження №1221 ОКП від 15.08.2022 не є предметом розгляду в межах даної справи.

Приписами Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено можливість реагування керівним складом на військовослужбовця за фактичне невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

В разі виникнення таких обставин командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Інститут дисциплінарної відповідальності є самостійним інститутом права, що підтверджується наявністю окремих ознак правового інституту: - однорідність фактичного змісту; - юридична єдність (комплексність) норм; - законодавча відособленість.

Дисциплінарна відповідальність, як самостійний вид юридичної відповідальності, є елементом у структурі правової системи країни та важливим чинником забезпечення дисципліни та правопорядку.

Дисциплінарний проступок, в контексті дисциплінарної відповідальності, можливо охарактеризувати як протиправну дію чи бездіяльність службовця, що порушує встановлений порядок виконання своїх обов`язків, встановлені вимоги до військової дисципліни або громадського порядку.

В свою чергу, дисциплінарне стягнення є мірою відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, яке лежить у колі дискреційних повноважень суб`єкта, відповідального та зацікавленого у дотриманні службовцем відповідних вимог дисципліни. Дисциплінарне стягнення виступає результатом карного процесу уповноваженої на це особи, що несе в собі наслідки особистого немайнового та майнового характеру.

Такі стягнення виражаються у вигляді негативної оцінки до певної події та засудженні поведінки службовця, вину та причетність якого буде належним чином встановлено.

У зв`язку з чим, заходи реагування у виді дисциплінарного стягнення є результатом встановлення істини у певній події, яка порушує вимоги дисципліни або належності виконання покладених на особу обов`язків з проходження служби. Такі заходи мають на меті попередити особу про необхідність дотримання встановлених до неї вимог, а також про можливість застосування більш суворого дисциплінарного стягнення у випадку повторних порушень дисципліни, що повинно спонукати службовця належним чином виконувати свої обов`язки та попередити, що усі наступні порушення не будуть залишені поза увагою.

Колегія суддів резюмує, що оскаржуваний наказ, яким до ОСОБА_4 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією і законами України, та обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому є правомірним.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження позивача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року в справі №380/13439/22- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Довгополов
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 30 жовтня 2023 року