Справа № 200/1827/22
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року Справа№200/1827/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області, третя особа Головне управління ДПС у Вінницькій області, про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 01 жовтня 2021 року № 11276/05-99-0704 про застосування до нього, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 26928 грн.

Позов обґрунтовував тим, що штрафна санкція, передбачена ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», яка до нього застосована оскарженим податковим повідомленням-рішенням, на його думку, застосовується виключно за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку. Проте, відповідачем не доведено належними доказами факт реалізації ним або його представниками товару, який, на переконання відповідача, не було обліковано. Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 05 березня 2019 року у справі № 806/2402/16, де Суд зазначив: «Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що застосування такої санкції можливо до підприємства, яке не облікувало товар та реалізувало його, не провівши розрахунки через реєстратор розрахункових операції».

Крім того, відсутність накладних або їх неправильне оформлення не може бути віднесене до порушень установленого порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. До того ж, законодавством не передбачений порядок обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, тому оприбуткування товарів здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку в Україні. Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року в справі № 810/3247/16).

Вважав, що відповідачем не підтверджено належними доказами факт наявності у нього необлікованого товару та факт його реалізації (продажу).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року у вказаній адміністративній справі відкрито провадження, вирішено справу розглянути суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи).

Через відсутність у справі матеріалів перевірки позивача, що стали підставою для винесення оскарженого податкового повідомлення-рішення (як пояснив позивач в позові, надати суду копію акту перевірки він не має можливості, оскільки в нього його немає; як пояснив процесуальний представник відповідача - Головне управління ДПС у Львівській області (на підставі наказу Державної податкової служби України від 24 лютого 2022 року № 243-о відповідач Головне управління ДПС у Донецькій області з 24 лютого 2022 року перебував в простої; згідно з наказом ДПС України від 28 липня 2022 року № 490 Головне управління ДПС у Львівській області визначено його процесуальним представником в судах) матеріали перевірки позивача в його розпорядженні відсутні), суд неодноразово витребовував докази.

Так, суд неодноразово витребовував докази у відповідача (ухвали суду від 16 лютого 2022 року, від 01 серпня 2022 року) та за клопотанням представника позивача продовжував йому встановлений судом процесуальний строк для подання доказів (ухвали суду від 12 серпня 2022 року, від 22 вересня 2022 року, від 05 жовтня 2022 року, від 19 жовтня 2022 року, від 02 листопада 2022 року, від 16 листопада 2022 року, від 30 листопада 2022 року, від 15 грудня 2022 року, від 18 січня 2023 року, від 21 лютого 2023 року, від 21 березня 2023 року).

Листом Головного управління ДПС у Запорізькій області від 28 листопада 2022 року № 3556/7/08-01-07-09-08 на запит представника відповідача повідомлено, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року, через виникнення форс-мажорних обставин на території України, частина Запорізької області є тимчасово окупованою територією, у зв`язку з чим Головне управління ДПС у Запорізькій області не має змоги надати належним чином завірені копії документів фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); всі матеріали, які стосуються перевірки ФОП ОСОБА_1 , знаходяться на тимчасово окупованій території України - в м. Бердянську Запорізької обл.

Листом від 07 березня 2023 року № 2980/5/99-00-13-07-05 в іншій справі - справі № 200/2828/22 (де відповідачем також було Головне управління ДПС у Донецькій області) Державна податкова служба України, з посиланням на накази ДПС України від 28 липня 2022 року № 490 «Про закріплення виконання окремих повноважень Головного управління ДПС у Донецькій області за Головним управлінням ДПС у Львівській області» та від 28 березня 2022 року №173 «Про забезпечення безперебійної роботи територіальних органів ДПС», повідомила суд про те, що повноваження щодо супроводження справи закріплено за Головним управлінням ДПС у Львівській області (у зв`язку з простоєм Головного управління ДПС у Донецькій області), а повноваження щодо здійснення адміністрування податків і зборів, платежів, єдиного внеску, у тому числі проведення відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків (платників єдиного внеску), здійснення погашення податкового боргу, стягнення своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум єдиного внеску та інших платежів закріплено за Головним управлінням ДПС у Вінницькій області.

Листом від 16 березня 2023 року № 3450/5/99-00-13-07-05 в іншій справі - справі № 200/2828/22 (де відповідачем також було Головне управління ДПС у Донецькій області) Державна податкова служба України повідомила суд про те, що відповідно до наказу ДПС від 19 вересня 2022 року № 645 «Про внесення змін до наказу ДПС від 28 березня 2022 року № 173 «Про забезпечення безперебійної роботи територіальних органів ДПС» доступ до витребуваних ухвалою Донецького окружного адміністративного суду у даній справі доказів (в електронному вигляді) має Головне управління ДПС у Вінницькій області, проте докази (в паперовому вигляді) відсутні у зв`язку з тимчасовою окупацією Російською Федерацією міста Маріуполя (місце знаходження Головного управління ДПС у Донецькій області).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління ДПС у Вінницькій області; у вказаної особи витребувані всі наявні в електронному та паперовому вигляді докази.

Ухвалами Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року, від 23 травня 2023 року, від 26 червня 2023 року, від 28 липня 2023 року продовжено Головному управлінню ДПС у Донецькій області встановлений судом процесуальний строк для подання доказів, що витребувані ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року, по 22 травня 2023 року, по 23 червня 2023 року, по 26 липня 2023 року та, відповідно, по 31 серпня 2023 року.

Вказаними ухвалами суду на підставі пояснень процесуального представника відповідача - Головного управління ДПС у Львівській області та листа Головного управління ДПС у Запорізькій області від 28 листопада 2022 року суд встановив, що всі матеріали перевірки позивача, за результатами якої службовими особами Головного управління ДПС у Запорізькій області складено відповідний акт перевірки, на підставі якого винесено оскаржене податкове повідомлення-рішення, що витребувані судом, знаходяться на тимчасово окупованій території України, проте деякі з них мають бути наявні безпосередньо у відповідача - Головного управління ДПС у Донецькій області.

Третя особа - Головне управління ДПС у Вінницькій області подала письмові пояснення, в яких зазначала, що враховуючи те, що перевірка позивача як платника податків проводилася працівниками Головного управління ДПС у Запорізькій області, то всі матеріали перевірки перебувають у володінні Головного управління ДПС у Запорізькій області. Ці матеріали до Головного управління ДПС у Вінницькій області не передавалися, адже період проведення перевірки відбувся до прийняття наказу ДПС України від 28 березня 2022 року №173, яким виконання повноважень Головного управління ДПС у Донецькій області (яке винесло оскаржене податкове повідомлення-рішення на підставі акту перевірки Головного управління ДПС у Запорізькій області) закріплено за Головним управлінням ДПС у Вінницькій області з 20 вересня 2022 року.

02 вересня 2023 року Головне управління ДПС у Донецькій області через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи вперше (після закінчення простою) самостійно подало до суду докази, що витребовував суд (документи зареєстровані в суді 04 вересня 2023 року), та відзив.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2023 року клопотання Головного управління ДПС у Донецькій області задоволено: продовжено Головному управлінню ДПС у Донецькій області встановлений судом процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву і доказів, що витребувані ухвалами Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року та від 01 серпня 2022 року, по 12 вересня 2023 року.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначав, зокрема, що фактична перевірка господарського об`єкту «RIA PIZZA», що належить ФОП ОСОБА_1 , проводилася за адресою: АДРЕСА_1 , фахівцями Головного управління ДПС у Запорізькій області (перевірка розпочата 27 серпня 2021 року об 11 год. 19 хв.); за результатами перевірки складено акт від 06 вересня 2021 року №8252/08/01/07/09/ НОМЕР_1 , яким встановлені порушення. Зокрема, встановлено, що за місцем зберігання та реалізації товару є товарно-матеріальні цінності (далі - ТМЦ), які не обліковані у встановленому порядку (перелік необлікованих товарів вказано у відомості ТМЦ (додаток №3 до акту), на загальну суму 13464 грн., з них сума надлишку ТМЦ - 1054 грн., сума нестачі товару 12410 грн.), чим порушено п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Відповідальність передбачена ст. 20 цього Закону, а саме подвійна вартість товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (13464 грн. х 2 кратний розмір = 26928 грн.). Вважав, що висновки акту фактичної перевірки позивача є обґрунтованими, а винесене на підставі нього оскаржене податкове повідомлення-рішення (те,що є предметом спору в даній справі), є правомірним. Просив в задоволенні позову відмовити.

Відзив на позовну заяву з доданими до нього документами відповідачем був направлений на адресу місцезнаходження позивача, що зазначена ним у позові, засобами поштового зв`язку.

Верховний Суд, аналізуючи питання щодо повідомлення суб`єкта господарювання, в постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 820/4624/17 зазначив наступне:

« 48. З матеріалів справи встановлено, що повідомленням від 05.09.2017 № 4132 позивача було викликано для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 12.09.2017.

49. Судом встановлено, що згідно із інформацією про відстеження пересилання поштових відправлень на Офіційному сайті «Укрпошта» копію повідомлення направлено на адресу позивача 05.09.2017, 07.09.2017 повідомлення надійшло до відділення зв`язку, проте не було вручено під час доставки.

50. Вказане свідчить, що позивач мав можливість отримати дане повідомлення з 07.09.2017, проте вказаним правом не скористався…

52. Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомив позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а у зв`язку із неявкою уповноваженої особи суб`єкта господарювання, правомірно розглянув справу без її участі.».

Судом встановлено, що відзив на позовну заяву від 02 вересня 2023 року з доданими до нього документами направлений на адресу позивача засобами поштового зв`язку 11 вересня 2023 року (трекінг АТ «Укрпошта» 264); 13 вересня 2023 року він надійшов до відділення поштового зв`язку, проте не був вручений під час доставки, про що 14 вересня 2023 року зроблено відповідну відмітку; протягом одного місяця він очікував у відділенні поштового зв`язку на отримання його адресатом, а 14 жовтня 2023 року був повернутий за зворотною адресою: за закінченням встановленого терміну зберігання.

Частинами 1 та 3 ст. 131 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі зміни адреси електронної пошти, номера факсу, телефаксу, телефону, які учасник судового процесу повідомив суду.

Про зміну місця проживання (перебування, знаходження) позивач суд не повідомляв. Адреса електронної пошти, як зазначав позивач, у нього відсутня; про створення електронної пошти він суд не повідомляв. Правом на ознайомлення з матеріалами справи позивач також не скористався; будь-які заяви або клопотання до суду не подавав.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд вважає, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивач, насамперед, повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Позивач як особа, яка ініціювала судовий процес з метою захисту своїх прав, свобод та інтересів, в тому числі, має бути зацікавлений у тому, щоб організувати належне та своєчасне отримання кореспонденції як від суду, так і від інших учасників судового процесу в його справі.

Така позиція суду відповідає правовій позиції, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року у справі №9901/471/21.

Слід також враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи наведене суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Донецькій області (в Краматорській державній податковій інспекції).

З 18 травня 2021 року по 14 вересня 2021 року був зареєстрований фізичною особою-підприємцем. Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (код ЄДРПОУ ) видами діяльності позивача були: обслуговування напоями (основний, код КВЕД 56.30), діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (код КВЕД 56.10).

Був на загальній системі оподаткування.

14 вересня 2021 року його підприємницьку діяльність припинено, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис № 0027361 (код ЄДРПОУ, який відповідає РНОКПП, - ).

В період з 27 серпня 2021 року (початок об 11 год. 19 хв.) по 03 вересня 2021 року службовими особами Головного управління ДПС у Запорізькій області (податкового органу за місцем провадження позивачем підприємницької діяльності) на підставі наказу вказаного податкового органу від 20 серпня 2021 року № 2555-п, направлень на перевірку від 25 серпня 2021 року №№ 4128, 4129, 4130 та 4131, ст.ст. 20 та 80 Податкового кодексу України, в присутності адміністратора ОСОБА_2 (згідно з її письмовими поясненнями від 27 серпня 2021 року, що відібрані під час перевірки, до її посадових обов`язків входить робота з касовим апаратом) та офіціанта ОСОБА_3 проведено фактичну перевірку господарського об`єкту « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює підприємницьку діяльність позивач - ФОП ОСОБА_1 , з питань дотримання вимог Податкового кодексу України, Кодексу законів про працю України, Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, що затверджено постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148, та інших нормативно-правових актів, що підлягають перевірці.

Перед початком проведення перевірки адміністратору ОСОБА_2 пред`явлені службові посвідчення та направлення на перевірку, вручено копію наказу на проведення перевірки, що відображено в направляннях на перевірку та підтверджується її підписом в них.

В ході перевірки у позивача витребувані оригінали всіх документів, що стосуються здійснення ним діяльності на господарському об`єкті, що перевіряється, в тому числі книгу обліку доходів і витрат (лист «Про надання документів», який вручений адміністратору ОСОБА_2 ).

27 серпня 2021 року позивачем надані письмові пояснення (які не стосуються порушення, про яке йдеться в даній справі).

За результатом перевірки Головним управлінням ДПС у Запорізькій області складено акт від 06 вересня 2021 року № 8252/08/01/07/09/ НОМЕР_1 .

Актом перевірки (пп. 2.2.11, пп. 2.2.11.1 та пп. 2.2.11.2 акту) встановлено, зокрема, що позивач не є платником єдиного податку, не зареєстрований платником податку на додану вартість; система оподаткування позивача загальна.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем, зокрема, п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, яка була чинною та підлягала застосуванню на час проведення перевірки) порушення порядку ведення обліку товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації. Актом встановлено, що за місцем зберігання та реалізації товару знаходяться товарно-матеріальні цінності (далі - ТМЦ), які не обліковані у встановленому порядку; перелік необлікованих товарів вказано у відомості ТМЦ (додаток №3 до акту перевірки, що підписаний в тому числі адміністратором ОСОБА_2 ) на загальну суму 13464 грн., з них: сума надлишку ТМЦ - 1054 грн., сума нестачі товару 12410 грн.

06 вересня 2021 року податковим органом складено акт про відмову від підписання та отримання акта перевірки, у зв`язку з чим матеріали перевірки надіслані на адресу позивача по пошті, про що в акті перевірки зроблено відповідну відмітку.

Всі матеріали перевірки супровідним листом Головного управління ДПС у Запорізькій області від 08 вересня 2021 року №7343/7/08-01-07-09 були направлені до Головного управління ДПС у Донецькій області (податкового органу за місцем реєстрації позивача як платника податків) та отримані останнім 16 вересня 2021 року.

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС у Донецькій області прийнято, зокрема податкове повідомлення-рішення від 01 жовтня 2021 року № 11276/05-99-0704, яким за порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та ст. 20 вказаного Закону до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у вигляді штрафу в сумі 26928 грн.

Згідно з розрахунком до вказаного податкового повідомлення-рішення штраф розраховано виходячи з розміру подвійної вартості товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (13464 грн. х 2-кратний розмір = 26928 грн.).

Судом також встановлено, що відповідачем щодо позивача винесено податкову вимогу форми «Ф» від 23 листопада 2021 року № 0-0515 на суму 27328,60 грн.

Вказана вимога не є предметом спору в даній справі.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 191.1 ст. 191 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, як, зокрема здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп.75.1.3 п. 75.1 ст. 75 вказаного Кодексу).

Відповідно до п.п. 80.1, 80.2 ст.80 вказаного Кодексу фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, що передбачені вказаним пунктом ст. 80 Кодексу.

Згідно з п. 80.2.5 ст. 80 Кодексу така перевірка проводиться у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Контролюючим органом фактична перевірка позивача проводилася на підставі п. 80.2.5 ст. 80 Податкового кодексу України, а саме для здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, що відповідало вимогам законодавства.

Згідно з п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 Кодексу у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Порушень суб`єктом владних повноважень наведених вимог законодавства судом не встановлено.

Щодо акту перевірки та прийняття податкового повідомлення-рішення

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до п. 86.5 ст. 86 вказаного Кодексу акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Так, відповідно до п. 58.3 ст. 58 вказаного Кодексу податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 Кодексу документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з абз. 6 п. 42.4 ст. 42 Кодексу у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Відповідачем дотримані наведені положення законодавства.

Щодо оскарженого податкового повідомлення-рішення

Згідно з п. 111.2 ст. 111, п. 113.3 ст. 113, п. 116.1 ст. 116 Податкового кодексу України за порушення законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, встановлюється фінансова відповідальність, яка застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

У разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.

Пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Облік доходів і витрат від виробництва та реалізації власної сільськогосподарської продукції ведеться окремо від обліку доходів і витрат від здійснення інших видів господарської діяльності.

Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, яка була чинною та підлягала застосуванню на час виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

На час проведення перевірки позивач був на загальній системі оподаткування; він не був платником єдиного податку та не був зареєстрований платником податку на додану вартість.

Отже на нього поширювалися положення абз. 1 п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В порушення абз. 1 п. 12 ст. 3 цього Закону позивач під час проведення фактичної перевірки не надав документи, які б підтверджували облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Перелік всіх необлікованих позивачем у господарському об`єкті, що перевірявся, товарів контролюючим органом наведено в додатку №3 до акту перевірки.

Статтею 20 цього Закону (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

За порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що знайшло підтвердження в ході розгляду справи, до позивача правомірно застосована фінансова санкція у вигляді штрафу в порядку та розмірі, що відповідали вимогам законодавства.

Обставини, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, встановлені п. 112.8 ст. 112 Податкового кодексу України.

Таких обставин в ході розгляду справи судом не встановлено.

Норм, які б звільняли суб`єктів господарювання від встановленої законом відповідальності в залежності тих обставин, які зазначені позивачем, законодавство не містить, з огляду на що посилання позивача на них, є неприйнятними.

Посилання позивача на постанови Верховного Суду України від 28 лютого 2018 року в справі № 810/3247/16 та від 05 березня 2019 року в справі № 806/2402/16 є неприйнятними, оскільки на час виникнення спірних правовідносин, які розглядалися судами у цих справах, діяла попередня редакція ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (відповідно до якої «до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.»), яка є відмінною від тієї, що підлягала застосуванню на час виникнення спірних правовідносин в даній адміністративній справі.

Щодо акту перевірки як доказу

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Матеріали перевірки - це:

акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною;

заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду);

пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 розд. І Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року № 727, акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пункт 1 розд. IV вказаного Порядку регулює питання інформативних додатків до акту (довідки) документальної перевірки, до яких належать в тому числі всі інші акти, що складені під час перевірки.

Згідно з п. 2 розд. IV вказаного Порядку усі додатки, які складені під час перевірки та містять інформацію про діяльність платника податку (крім додатків, що містять інформацію службового характеру, аналіз фінансово-господарської діяльності платника податків та про опрацювання встановлених ризикових операцій, матеріали зустрічних звірок), відомості або таблиці, в яких згруповані факти однотипних порушень та порушень, які повторюються, підписуються посадовими особами контролюючого органу, які здійснили перевірку, та платником податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою) та додаються до двох примірників акта (довідки) документальної перевірки та є його (її) невід`ємною частиною.

Таким чином, у Порядку чітко зазначено, що акт (який являється передумовою прийняття податкового повідомлення-рішення) є носієм доказової інформації про виявленні порушення вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 02 липня 2019 року в справі №819/2737/13 за результатом аналізу Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, що був затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року №984 та містив аналогічні положення, що й Порядок, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року № 727, а також за результатами аналізу Порядку, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року № 727, висловлена Верховним Судом в постанові від 03 грудня 2019 року в справі № 1440/1965/18.

Актом перевірки як носієм доказової інформації (з урахуванням додатків до нього, які є його невід`ємною частиною) підтверджено факт дотримання відповідачем положень законодавства, що регулюють проведення фактичної перевірки платника податків, та порушення позивачем вимог податкового законодавства.

За встановлених актом перевірки та судом обставин жодне з посилань позивача не спростовує факт порушення позивачем наведених в акті перевірки вимог законодавства (щодо яких прийнято оскаржене податкове повідомлення-рішення) та необхідність понесення ним відповідальності за таке порушення.

Отже, станом на час розгляду судом даної адміністративної справи матеріалами справи та поданими до суду доказами підтверджений факт порушення позивачем вимог податкового законодавства, за що щодо нього правомірно винесено оскаржене податкове повідомлення-рішення.

Суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, і не порушив права та законні інтереси позивача в сфері публічно-правових відносин.

З огляду на наведене правові підстави для задоволення позову із зазначених в ньому підстав - відсутні.

Виходячи з вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992,40 грн. стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень не підлягають.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, код ЄДРПОУ ВП 44070187), третя особа Головне управління ДПС у Вінницькій області (21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7; код ЄДРПОУ ВП 44069150), про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 31 жовтня 2023 року.

Суддя Т.В. Логойда