Справа № 600/3534/22-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3534/22-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

30 жовтня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, начальника управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області Троцюк Людмили Тарасівни, Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, заступника начальника управління начальника відділу перерахунків пенсій №1 Управління пенсійного забезпечення Лариси Будовської про визнання протиправним та скасувати рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, начальника управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області Троцюк Людмили Тарасівни, Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, заступника начальника управління начальника відділу перерахунків пенсій №1 Управління пенсійного забезпечення Лариси Будовської, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення Пенсійного Фонду України №118 від 14.04.2022 р., прийняте заступником начальника управління-начальником відділу перерахунків пенсій №1 Управління пенсійного забезпечення - Ларисою Будовською, яким відмовлено у переведенні на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу";

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 1450-1512/П-17/8-2400/22 від 23.05.2022 р., прийняте начальником Управління обслуговування громадян - Людмилою Тарасівною Троцюк, яким відмовлено у переведенні на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, період строкової військової служби з 08.05.1978 р. по 26.04.1980 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перевести з 10.03.2022 р. на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу", та виплатити недоотримані кошти.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2023 позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач - ГУ ПФУ в Чернівецькій області, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Так, не заперечуючи наявність у позивача станом на 01.05.2016 р. необхідного стажу для призначення пенсії державного службовця, відповідач відзначає, що підставою відмови у переведені на вказаний вид пенсії слугував саме факт невідповідністі наданих довідок про заробітну плату для обчислення пенсії державного службовця.

При цьому, апелянтом звернуто увагу на відсутність підстав для зарахування періоду служби в армії до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державної служби, та відсутності підстав для переведення позивача на пенсію за іншим законом з 10.03.2022 року.

Позивач скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення останньої, як такої, що є безпідставною та необгрунтованою.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в пенсійному фонді та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 .

10.03.2022 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перехід на пенсію за Законом України «Про державну службу».

14.04.2022 р. начальником відділу перерахунків пенсій №1 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - Л.Будовською прийнято рішення №118 про відмову в призначенні пенсії позивача згідно Закону України «Про державну службу» у зв`язку із невідповідністю наданих довідок про заробітну плату для обчислення пенсії державного службовця вимогам чинного законодавства постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 р. №622. Також вказано, що станом на 01.05.2016 р. позивач має стаж державної служби 18 років 6 місяців 11 днів, а тому підстав для проведення розрахунку пенсії згідно довідки про заробітну плату від 10.03.2022 р. №01-34/24-345 відсутні, крім того, довідка від 10.03.2022 р. №01-34/24344 має бути видана на дату звернення (березень 2022 року). (а.с. 9, 38).

В подальшому, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 23.05.2022 р. №1450-1512/П-17/8-2400/22 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з невідповідністю наданих довідок про заробітну плату для обчислення пенсії державного службовця вимогам чинного законодавства.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідачів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем заявлених вимог та наявності підстав для їх задоволення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016 та відповідно до Прикінцевих положень, якого передбачено право на пенсійне забезпечення окремих категорій осіб відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII «Про державну службу».

Спір у даній справі виник з приводу визнання поданих позивачем довідок про заробітну плату для обрахунку пенсії державного службовця такими, що не відповідають нормам чинного законодавства.

Так, згідно з частиною третьою та п`ятою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Тобто, для призначення пенсії позивачу, відповідно до статті приписів Закону України «Про державну службу» необхідно подати до органу пенсійного фонду, зокрема дві довідки: першу з зазначенням посадового окладу, надбавки за ранг та вислугу років, які враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби) та другу про розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), який визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Безумовне право особи на вибір того чи іншого виду пенсії закріплене у частині першій статті 10 Закону №1058-ІV, відтак, набувши право на пенсію державного службовця за віком, позивач на законних підставах скористався правом вибору вказаної пенсії, подавши відповідну заяву до відповідача.

Пунктом 5 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб №622 передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям встановлені постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за № 180/30048.

Суд першої інстанції ретельно дослідив надані сторонами докази та встановив, що довідки від 10.03.2022 р. №01-34/24-345 та №01-34/24-344 про грошове забезпечення позивача для призначення пенсії державного службовця складені уповноваженим на те органом, а саме - Чернівецькою райдержадміністрацією.

Так, як було встановлено судом та не заперечувалось сторонами, позивач був звільнений з посади начальника служби Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 р. №1335-р «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» утворено новий орган державної влади, зокрема - Чернівецьку районну державну адміністрацію, до якої реорганізовано шляхом приєднання Герцаївської, Глибоцької, Заставнівської, Кіцманської, Новоселицької, Сторожинецької райдержадміністрацій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 р. № 1321 затверджено «Порядок здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються».

Відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 р. № 1321 перехід повноважень, прав та обов`язків (публічно-владне правонаступництво) райдержадміністрацій, що припиняються, до райдержадміністрацій новоутворених районів здійснюється: у разі існування райдержадміністрації в адміністративному центрі новоутвореного району та приєднання до неї райдержадміністрацій, що припиняються, ліквідованих районів - з моменту утворення комісії з реорганізації райдержадміністрації, що припиняється (далі - комісія з реорганізації); у разі утворення на території новоутвореного району райдержадміністрації, в адміністративному центрі якого була відсутня така райдержадміністрація, - з моменту державної реєстрації райдержадміністрації як юридичної особи публічного права та утворення комісії з реорганізації.

Разом з тим, 21.01.2021 р. розпорядженням Чернівецької обласної державної адміністрації №79-р утворено комісії з реорганізації районних державних адміністрації та затвердження їх персонального складу, в тому числі і Заставнівської районної державної адміністрації шляхом приєднання до Чернівецької районної державної адміністрації.

Таким чином, з моменту утворення комісії з реорганізації Заставнівської районної державної адміністрації відбувся перехід повноважень, прав та обов`язків (публічно-владне правонаступництво) вказаної райдержадміністрацій, що припиняється, до новоутвореної Чернівецької райдержадміністрації.

Відтак, суд першої інстанції вірно відзначив, що перебування Заставнівської районної державної адміністрації у стані припинення жодним чином не випливає на обов`язки Чернівецької районної державної адміністрації складати та подавати до пенсійного органу довідки про грошове забезпечення осіб для призначення відповідних пенсій.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого та підставного висновку про правомірність складання довідок від 10.03.2022 р. №01-34/24-345 та №01-34/24-344 станом на лютий 2022 р., тобто за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії із заявою від 10.03.2022 року.

В розрізі встановлених обставин, судова колегія зауважує, що доводи апеляційної скарги стосовно невідповідності довідок про заробітну плату вимогам чинного законодавства є повністю ідентичними доводам наведеним у відзиві на позовну заяву, які вже отримали оцінку суду першої інстанції.

На разі, відповідачем, апелянтом у справі, належного обґрунтування чому, на його думку, надані позивачем довідки про заробітну плату не відповідають Порядку №622, окрім тих, які вже були розглянуті, не наведено.

До того ж, Верховний Суд, зокрема, у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 дійшов висновку про те, що " перевірка достовірності виданих документів покладається на Пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії". Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 233/179/17 в постанові від 24.06.2021.

Статтею 44 Закону України №1058-VI визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржників.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі РуїзТорія проти Іспанії , параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні Петриченко проти України (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

В даному випадку, інші доводи апеляційної скарги не потребують детальної та окремої оцінки судом, оскільки жодним чином не впливають на правомірність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.

Проаналізовані ж доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а також на припущеннях і тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Матохнюк Д.Б. Гонтарук В. М.