Справа № 400/9771/23
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви в частині позовних вимог

30 жовтня 2023 р. № 400/9771/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши матеріали

за адміністративним позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,
про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплаті з 01.07.2021 до розміру пенсії щомісячної доплати у розмірі 2 000,00 гривень згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок та виплату з 01.07.2021 до розміру пенсії щомісячної доплати у розмірі 2 000,00 гривень згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб.

Ухвалою від 09.08.2023 суд залишив позовну заяву без руху та надав строк для усунення її недоліків - десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви суд визначив шляхом подання до Миколаївського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами за період з 01.07.2021 по 30.01.2023, в якій зазначити поважні причини його пропуску, а саме: такі, що об`єктивно, незалежно від волі позивача, унеможливили звернення до суду з дотриманням установленого строку, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин.

Від позивача до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

На обгрунтування заяви позивач зазначає, що строк на звернення до суду належить обчислювати з дати отримання позивачем листа відповідача (листа-відповіді, листа-роз`яснення на запит про правильність або помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність або несвоєчасність її перерахунку). Одночасно позивач зазначив, що строк звернення до адміністративного суду у спірних правовідносинах не застосовується.

Оцінку посиланню на лист відповідача від 19.06.2023 суд надав в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, зазначивши, що цей лист не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Позивач посилається на частину третю статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і зазначає, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Суд відхиляє посилання позивача на частину третю статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оскільки предметом спору є не здійснення перерахунку основного розміру пенсії у зв`язку із зміною розміру або складових грошового забезпечення, а виплата щомісячної доплати до пенсії у фіксованій сумі. Доплата в сумі 2000 грн не належить до складових грошового забезпечення, виходячи з розміру якого обчислюється основний розмір пенсії.

Позивач зазначає, що протягом усього періоду воєнного стану, запровадженого в Україні у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду.

Відповідь на цей аргумент суд надав в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, вказавши, що для того, щоб оцінити, чи є застосування судом процесуального строку суворим, належить оцінити відхилені судом причини пропуску особою такого строку.

Разом з тим, у разі якщо особа взагалі не повідомляє суду фактичних обставин, у зв`язку з якими такий строк пропущений, можна говорити про застосування судом процесуального строку, але не про те, чи є таке застосування суворим. Суд підкреслює, що особа повинна повідомити суду саме фактичні обставини, які унеможливили своєчасне звернення до суду. У свою чергу, такою фактичною обставиною не може бути незгода особи із застосуванням відповідного строку чи з визначенням моменту, з якого починається перебіг цього строку.

Коментуючи посилання позивача на частину другу статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", суд зазначає, що предметом спору є установлення та виплата доплати до пенсії у фіксованій сумі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, а не перерахунок чи виплата пенсії за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Позивач зазначає, що протягом усього періоду воєнного стану, запровадженого в Україні у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду.

Надаючи відповідь на цей аргумент, суд вказує, що для того, щоб оцінити, чи є застосування судом процесуального строку суворим, належить оцінити причини пропуску особою такого строку, які суд відхилив. Разом з тим, у разі якщо особа взагалі не повідомляє суду фактичних обставин, у зв`язку з якими такий строк пропущений, можна говорити про застосування судом процесуального строку, але не про те, чи є таке застосування суворим. Суд підкреслює, що особа повинна повідомити суду саме фактичні обставини, які унеможливили своєчасне звернення до суду. У свою чергу, такою фактичною обставиною не може бути незгода особи із застосуванням відповідного строку чи з визначенням моменту, з якого починається перебіг цього строку.

За практикою Європейського суду з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним і може обмежуватися, в тому числі строком звернення до суду.

Позивач також зазначає, що запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, на строк діїі карантину.

За нормами пункту 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Отже, запровадження карантину не є безумовною підставою для поновлення строку звернення до суду і не скасовує обов`язку позивача повідомити суду обставини, у зв`язку з якими такий строк пропущений, а також надати докази на підтвердження таких обставин. За такого суд матиме можливість поважність причин пропуску такого строку.

У заяві про поновлення строку звернення до суду не повідомлено, які саме обставини, пов`язані з карантинними обмеженнями і як саме унеможливили своєчасне звернення до адміністративного суду.

Позивач не повідомив суду та не підтвердив доказами існування обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та були пов`язаними з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до адміністративного суду з вимогами про виплату спірної доплати з 01.07.2021 до 30.01.2023.

Отже, позивач не усунув недоліків позовної заяви в установлений судом строк щодо позовних вимог, про захист яких просить з 01.07.2021 до 30.01.2023.

Суд бере до уваги, що обставина, на підставі якої позивач звернувся до суду (невиплата доплати в сумі 2 000 грн) продовжує існувати і на час звернення позивача до суду.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що спір між сторонами повинен бути розглянутий в межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з частинами першою, другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до частини п`ятої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Отже, позовну заяву належить повернути у частині позовних вимог, щодо яких строк звернення до адміністративного суду пропущений.

На підставі вищезазначеного, керуючись статтею 123, пунктом дев`ятим частини четвертої статті 169, статтями 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву повернути в частині позовних вимог за період з 01.07.2021 до 30.01.2023.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, безпосередньо до П`ятого апеляцйного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна