Справа № 400/10590/23
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 р. № 400/10590/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,
про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просить, з урахуванням уточнення позовних вимог на виконання ухвали від 28.08.2023 про залишення позовної заяви без руху, визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 у ненарахуванні та невиплаті щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 (дві тисячі) грн, додатково до існуючого розміру пенсійного забезпечення згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб, починаючи з дати припинення доплати, після перерахунку пенсії на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду рішенням від 25 січня 2022 року у справі № 400/11642/21; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 (дві тисячі) грн, та проводити її в подальшому щомісячно додатково до існуючого розміру мого пенсійного забезпечення, починаючи з 05.04.2022, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 19.11.2021, після перерахунку пенсії на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду рішенням від 25 січня 2022 року у справі №400/11642/21, без обмеження максимального розміру такої пенсії, здійснивши виплату донарахованих сум щомісячної доплати до пенсії однією сумою, з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиплату йому щомісячної доплати до пенсії в сумі 2 000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист деяких категорій осіб» (далі Постанова № 713).

Ухвалою від 19.09.2023 суд, у зв`язку з пропуском позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду щодо частини позовних вимог, повернув позовну заяву в частині позовних вимог за період з 05.04.2022 до 17.02.2023.

Ухвалою від 19.09.2023 суд відкрив провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог з 18.02.2023. постановив розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження, зобов`язав відповідача одночасно з поданням відзиву на позовну заяву подати до суду пояснення щодо того, чи виплачувалася позивачу доплата в сумі 2 000 грн до пенсії згідно з Постановою № 713 і якщо так, то протягом якого періоду, з наданням відповідних доказів.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, посилаючись на проведення перерахунку пенсії позивача (перегляд її розміру) на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду. Відповідач зазначає, що внаслідок перерахунку основний розмір пенсії позивача збільшився більше ніж на 2 000 грн, тому відсутні підстави для встановлення позивачу доплати до пенсії в сумі 2 000 грн, передбаченої Постановою № 713.

На виконання ухвали суду відповідач повідомив, що спірна доплата виплачувалася позивачу з липня 2021 року до травня 2022 року, та надав відповідні докази.

У зв`язку з відсутністю заяв сторін про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, суд, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон № 2262-ХІІ).

У період з липня 2021 року до травня 2022 року відповідач виплачував позивачу щомісячну доплату до пенсії відповідно до Постанови № 713, що підтверджується наданими відповідачем на виконання ухвали суду документами з пенсійної справи позивача.

З 01.06.2022 пенсію позивача перераховано на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 у справі № 400/116421/21.

З 01.06.2022 відповідач припинив виплату позивачу щомісячної доплати до пенсії відповідно до Постанови № 713, що підтверджується наданими відповідачем на виконання ухвали суду документами з пенсійної справи позивача.

Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку з припиненням виплати позивачу щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Постановою № 713.

Ухвалюючи рішення у справі, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини регулюються Постановою № 713.

Пунктом 1 Постанови № 713 Кабінет Міністрів України установив з 01.07.2021 особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018 відповідно до Закону № 2262-ХІІ (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їхніх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 01.03.2018, щомісячну доплату в сумі 2 000 грн, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ.

Установлено, що особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 01.03.2018, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018, щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2 000 грн. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2 000 грн, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 01.07.2021

Відповідно до пункту 3 Постанови № 713, Пенсійному фонду України доручено забезпечити встановлення з 01.07.2021 виплат, передбачених пунктами 1 і 2 цієї постанови.

За пунктом 4 Постанови № 713, фінансування виплат, передбачених, зокрема, пунктом 1 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, що передбачені за програмою 2506080 Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 08.11.2022 у справі № 420/2473/22 Верховний Суд виклав висновок щодо застосування Постанови № 713.

Зокрема, Верховний Суд вказав: «45. внаслідок ухвалення вказаного нормативно-правового акта Уряду з 01.07.2021 колишнім військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та іншим особам, пенсії яким призначено за нормами Закону № 2262-ХІІ до 01.03.2018 було установлено щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн виплата якої не здійснюється у разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018.

46. Водночас, аналіз наведених норм права, а також мети прийняття Урядом вказаної постанови № 713 свідчить про те, що перерахунок пенсії, проведення якого згідно з абзацом третім пункту 1 постанови № 713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення постанови №713, а саме зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах. Натомість перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи винило до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.

47. У зв`язку із чим колегія суддів не може погодитись із висновком суду апеляційної інстанції про те, що проведений на виконання судового рішення по справі №420/18380/21 перерахунок пенсії позивача відбувся не з метою відновлення порушеного права позивача, а фактично внаслідок зміни правового врегулювання спірних правовідносин після набрання законної сили рішенням суду по справі № 826/12704/18 у 2019 році, внаслідок чого змінились складові грошового забезпечення.

48. Таким чином, оскільки перерахунок пенсії позивача, проведений ГУ ПФУ 06.01.2022 на виконання судового рішення з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього виникло до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, то позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови № 713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття постанови № 713 - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018».

У постанові від 02.03.2023 у справі № 600/870/22-а Верховний Суд також дійшов висновку, що перерахунок пенсії позивача, проведений органом Пенсійного фонду України на виконання судового рішення з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього виникло до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії. Тому позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2 000 грн відповідно до постанови № 713.

У справі, що розглядається, підставою для припинення виплати позивачу доплати за Постановою № 713, так само як у справах № 420/2473/22, № 600/870/22-а, був проведений відповідачем перерахунок пенсії на виконання рішення суду. Такий перерахунок проведений з метою відновлення порушеного права позивача на належний розмір пенсії, право на отримання якого у позивача виникло до 01.03.2018.

Отже, застосовуючи норми Постанови № 713 до спірних правовідносин, суду належить урахувати висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 08.11.2022 у справі № 420/2473/22 та від 02.03.2023 у справі № 600/870/22-а.

Ураховуючи наведене вище, застосувавши до спірних правовідносин зазначену правову позицію Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позивач має право на спірну доплату.

Суд зазначає, що провадження у справі відкрито щодо позовних вимог з 18.02.2023.. Разом з тим, розмір щомісячної доплати за Постановою № 713 не визначається за кількістю днів у місяці, тому позивач має право на доплату за лютий 2023 року в повному розмірі, а саме: 2000 грн.

Щодо позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити пенсію без обмеження її максимальним розміром.

Обов`язковою умовою судового захисту права особи є його порушення.

Документом з пенсійної справи позивача «ПЕРЕРАХУНОК ПЕНСІЇ Пенсійна справа №N/А8034-МВС Пенсія за вислугу років ОСОБА_2 » від 02.10.2023 підтверджується, що розмір пенсії позивача становить 15133,83 грн, з яких 13275,29 грн основний розмір пенсії (38 % від грошового забезпечення у 19522,49 грн), 1858,54 грн індексація.

Тобто позивачу виплачуються нараховані йому суми, обмеження розміру пенсії не відбувається.

Зокрема, розмір пенсії позивача 15133,83 грн - не перевищує і не досягає 20 930 грн (10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність: 2093х10=20930).

Розмір пенсійної виплати позивача не перевищить 20930 грн також після установлення і виплати позивачу доплати в сумі 2000 грн за Постановою № 713.

Наявними в справі доказами підтверджується невиплата позивачу доплати за Постановою № 713, але не підтверджується обмеження максимального розміру пенсії позивача.

На підставі зазначеного у цій частині позовних вимог належить відмовити.

Щодо позовних вимог про зобов`язання здійснити виплату донарахованих сум щомісячної доплати до пенсії однією сумою.

Рішення суду є обов`язковим до виконання після набрання ним законної сили (стаття 370 Кодексу адміністративного судочинства України). Відстрочення або розстрочення його виконання можливе лише за судовим рішенням: рішенням суду або ухвалою (пункт 2 частини шостої статті 246, стаття 378 Кодексу адміністративного суду). Ухвалюючи рішення у цій справі, суд не надає відстрочення чи розстрочення його виконання.

Обов`язок виконання рішення суду в повному обсязі презюмується, а зазначення про виплату нарахованих сум однієї сумою є зайвою конкретизацією та стосується передусім виконання рішення суду, а не вирішення спору між сторонами на стадії судового розгляду.

Спірні правовідносини між сторонами ще не перейшли до стадії виконання.

У Кодексі адміністративного судочинства України наявні спеціальні норми, спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення (статті 287, 382, 383).

На стадії судового розгляду та ухвалення рішення суду ефективний захист прав відповідача у повному обсязі забезпечується зобов`язанням відповідача установити та виплатити спірну доплату за Постановою № 713.

На підставі вказаного у задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

Щодо позовних вимог про зобов`язання здійснити нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон № 2050-ІІІ).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Тобто стаття 2 Закону № 2050-ІІІ прямо передбачає, що під доходами, на які поширюються правила щодо компенсації втрат, у цьому Законі слід розуміти, зокрема, пенсії.

Наведене дає підстави для висновку, що дія зазначеного Закону поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності й господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), і стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України та які (відповідні доходи) не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема пенсії). Своєю чергою компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку та підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом Пенсійного фонду України) добровільно чи на виконання судового рішення.

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159) відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Необхідно зазначити, що в постанові від 11.12.2020 у справі № 200/10820/19-а Верховний Суд дійшов таких висновків:

"…судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 не звертався до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою про нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат за період з вересня 2016 року по квітень 2018 року відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159.

Своєю чергою, відповідач не відмовляв позивачу своїм рішенням у виплаті відповідної компенсації.

За змістом ст. 7 Закону № 2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

З огляду на те, що у цій справі ОСОБА_1 не звертався до відповідача із заявою про виплату компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, а відповідач не відмовляв позивачу у виплаті відповідної компенсації, то право ОСОБА_1 ще не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення його до суду з цим позовом є передчасним.

Отже, суди першої та апеляційної інстанції зробили законний і обґрунтований висновок про відмову у позові.".

Застосовуючи зазначений правовий висновок, а також маючи на меті його уточнити, Верховний Суд у постанові від 09.06.2021 у справі № 240/186/20 зазначив, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Верховний Суд дійшов висновку, що саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.

У справі відсутні відомості про звернення позивача до відповідача за отриманням компенсації втрати частини доходів та відмову відповідача у нарахуванні та виплаті такої компенсації позивачу, тому, керуючись наведеними вище висновками Верховного Суду, суд дійшов висновку, що право позивача на отримання такої компенсації не є порушеним та позовна вимога заявлена передчасно.

Ураховуючи зазначене, у задоволенні цієї позовної вимоги належить відмовити.

Отже, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Суд вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.

Судові витрати у справі становить судовий збір, сплачений позивачем за звернення до адміністративного суду з позовною заявою в сумі 1 073,60 грн, який на підставі частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код: 13844159) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 з 01.02.2023 щомісячної доплати до пенсії в сумі 2 000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист деяких категорій осіб».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з 01.02.2023 установити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії в сумі 2 000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист деяких категорій осіб».

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код: 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1 073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна