Справа № 990/12/23
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

31 жовтня 2023 року

м. Київ

справа №990/12/23

адміністративне провадження № П/990/12/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Уханенка С.А.,

суддів - Кашпур О.В., Мацедонської В.Е., Радишевської О.Р., Смоковича М.І.

за участю:

секретаря судового засідання - Часник А.О.,

представника позивача - Бойченюк І.В.,

представника відповідача - Нарольської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій,

УСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя, у якому просить:

1) визнати протиправними дії Вищої ради правосуддя щодо розгляду матеріалів, які 04 листопада 2021 року були передані їй з Верховної Ради України - подання Вищої ради юстиції від 15.01.2016 №5/0/12-16 та доданих до нього матеріалів;

2) зобов`язати Вищу раду правосуддя утриматися від розгляду матеріалів, які 04 листопада 2021 року були передані їй з Верховної Ради України - подання Вищої ради юстиції від 15.01.2016 №5/0/12-16 та доданих до нього матеріалів, а також прийняття на підставі таких матеріалів рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дарницького районного суду міста Києва на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

На обґрунтування позовних вимог позивач стверджує про відсутність у Вищої ради правосуддя повноважень (компетенції) на підставі пункту 14 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 21.12.2016 №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон №1798-VIII) розглядати передане їй з Верховної Ради України подання Вищої ради юстиції від 15.01.2016 №5/0/12-16 та приймати рішення про звільнення його з посади судді, адже до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», тобто станом на 30 вересня 2016 року, Верховною Радою України вже було прийнято рішення про звільнення його з посади судді за порушення присяги. Наведене, на думку позивача, свідчить про відсутність підстав і умов, з якими приписи пункту 14 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1798-VIII пов`язують можливість розгляду Вищою радою правосуддя відповідного подання і матеріалів.

У відзиві на позовну заяву Вища рада правосуддя просить відмовити у задоволенні позову. Спростовуючи доводи позивача, відповідач зазначає, що внаслідок визнання Верховним Судом незаконною і скасування постанови Верховної Ради України від 29 вересня 2016 року №1622-VIII про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дарницького районного суду міста Києва у зв`язку з порушенням присяги судді подання Вищої ради правосуддя від 15.01.2016 №5/0/12-16 залишилося нереалізованим, що обумовлює відновлення процедури його розгляду уповноваженим органом. Отже, Вища рада правосуддя з метою реалізації наданих їй Конституцією України повноважень та відповідно до пункту 14 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1798-VIII зобов`язана розглянути подання від 15.01.2016 №5/0/12-16 з прийняттям відповідного рішення.

У відповіді на відзив позивач акцентує увагу на нормі частини другої статті 19 Конституції України та зазначає, що надане Вищій раді правосуддя конституційне повноваження ухвалювати рішення про звільнення судді з посади не означає, що остання може самостійно встановлювати порядок такого звільнення чи змінювати умови і обставини, передбачені законом, за наявності яких може бути прийнято рішення про звільнення. Позивач наполягає на тому, що за відсутності умов, передбачених пунктом 14 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1798-VIII, Вища рада правосуддя не вправі розглядати відповідне подання та матеріали щодо нього.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи і вимоги позовної заяви, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. В наступному, представник відповідача просив закрити провадження у справі з підстав неналежності спору адміністративному суду. Заявлене клопотання вирішено окремим процесуальним документом.

Клопотання представника позивача щодо звернення до Науково-консультативної ради Верховного Суду для отримання наукового висновку щодо застосування пункту 14 розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Вищу раду правосуддя» не розглядалося через віднесення цього інструменту наукового забезпечення, з огляду на приписи статті 45 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та Положення про Науково-консультативну раду при Верховному Суді, до дорадчого з питань діяльності Верховного Суду, а не до експертного органу з надання висновків за клопотанням учасників справи. Прикладом, зокрема, є приписи частини сьомої статті 347 КАС України, які передбачають, що після передачі справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати визначений у ній суддя-доповідач у разі необхідності звертається до відповідних фахівців Науково-консультативної ради при Верховному Суді стосовно підготовки наукового висновку щодо застосування норми права, питання щодо якого стало підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати, крім випадків, коли висновок щодо застосування цієї норми у подібних правовідносинах був раніше отриманий Верховним Судом.

Заслухавши пояснення сторін і дослідивши матеріали справи, Суд установив такі обставини.

Указом Президента України від 07.10.2005 №1429/2005 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська строком на п`ять років.

Постановою Верховної Ради України від 02.12.2010 №2760-V ОСОБА_1 обрано суддею цього суду безстроково.

Указом Президента України від 15.06.2012 №395/2012 ОСОБА_1 переведено на посаду судді Дарницького районного суду міста Києва.

24 жовтня 2014 року Тимчасова спеціальна комісія з перевірки суддів судів загальної юрисдикції склала висновок №5/02-14, в якому зазначила про наявність ознак порушення присяги суддею Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , та направила його до Вищої ради юстиції для подальшого розгляду та прийняття рішення.

17 грудня 2015 року Вища рада юстиції ухвалила рішення №1192/0/15-15 про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення судді Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з посади за порушення присяги.

Відповідне подання до Верховної Ради України внесене Вищою радою юстиції 15 січня 2016 року за №5/0/12-16.

Постановою Верховної Ради України від 29 вересня 2016 року №1622-VIII ОСОБА_1 звільнено з посади судді Дарницького районного суду міста Києва у зв`язку з порушенням присяги судді.

Рішення Вищої ради юстиції від 17 грудня 2015 року №1192/0/15-15 і постанова Верховної Ради України від 29 вересня 2016 року №1622-VIII були оскаржені ОСОБА_1 у різних судових провадженнях.

Адміністративна справа № 800/331/16 (800/13/16) з приводу оскарження рішення Вищої ради юстиції від 17 грудня 2015 року №1192/0/15-15 розглядалася судами неодноразово.

Остаточним рішенням Великої Палати Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у цій справі ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним і скасування рішення Вищої ради юстиції від 17 грудня 2015 року №1192/0/15-15.

Водночас рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі №800/516/16, яке набрало законної сили, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови Верховної Ради України від 29 вересня 2016 року №1622-VІІІ.

Листом від 28 жовтня 2021 року №27488/0/9-21 Вища рада правосуддя, посилаючись на пункт 14 Прикінцевих та перехідних положень і пункт 4 частини першої статті 131 Конституції України, звернулася до Апарату Верховної Ради України з проханням передати їй матеріали щодо звільнення, зокрема, судді ОСОБА_1 з посади судді у зв`язку з порушенням присяги.

Копія подання Вищої ради юстиції від 15 січня 2016 року №5/0/12-16 та додані до нього матеріали надіслані з Апарату Верховної Ради України на адресу Вищої ради правосуддя супровідним листом від 04 листопада 2021 року №04-26/17-2021/340341.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між членами Вищої ради правосуддя від 09 листопада 2021 року для розгляду вказаного подання Вищої ради юстиції визначено члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 .

Даючи оцінку спірним правовідносинам, Суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України (у редакції, яка діяла до 30 вересня 2016 року) суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі порушення ним присяги.

Частиною першою статті 128 Конституції України (у зазначеній редакції) було передбачено, що перше призначення на посаду професійного судді строком на п`ять років здійснюється Президентом України. Всі інші судді, крім суддів Конституційного Суду України, обираються Верховною Радою України безстроково, в порядку, встановленому законом.

За приписами пункту 1 частини першої статті 131 Конституції України (у зазначеній редакції) в Україні діє Вища рада юстиції, до відання якої належить внесення подання про призначення суддів на посади або про звільнення їх з посад.

До 30 вересня 2016 року порядок звільнення судді з посади регулювався Законом України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно зі статтею 111 цього Закону (у редакції Закону від 12.02.2015 №192-VIII) суддя суду загальної юрисдикції може бути звільнений з посади органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, визначених частиною п`ятою статті 126 Конституції України, за поданням Вищої ради юстиції.

Після набрання з 30 вересня 2016 року чинності законами України від 02.06.2016 №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» та №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» встановлено новий порядок та підстави звільнення суддів з посад.

Так, підстави для звільнення судді визначені в частині шостій статті 126 Конституції України (у редакції Закону від 02.06.2016 №1401-VIII), з якої, зокрема, виключено таку підставу звільнення як порушення суддею присяги та натомість установлено підставою звільнення судді вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді (пункт 3 частини шостої статті 126 Конституції України).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 131 Конституції України (у редакції Закону від 02.06.2016 №1401-VIII) ухвалення рішення про звільнення судді з посади належить до повноважень Вищої ради правосуддя.

Відповідно до положень статті 112 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України. Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України «Про Вищу раду правосуддя».

Повноваження Вищої ради правосуддя щодо ухвалення рішення про звільнення судді з посади закріплені також у пункті 6 частини першої статті 3 Закону України від 21.12.2016 №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон №1798-VIII).

У пункті 14 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1798-VIII установлено, що матеріали та подання Вищої ради юстиції про звільнення суддів, за якими до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» не прийнято рішення Президентом України чи Верховною Радою України, передаються до Вищої ради правосуддя для ухвалення рішення про звільнення суддів з посад з підстав, зазначених у поданнях. Рішення про звільнення судді з посади ухвалюється Вищою радою правосуддя у пленарному складі без виклику судді, щодо якого розглядається питання про звільнення. Регламентом Вищої ради правосуддя може бути передбачена спрощена процедура розгляду цього питання.

Суддя, щодо якого до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» Вищою радою юстиції внесено подання про його звільнення з посади за порушення ним присяги і рішення щодо якого не було прийнято Президентом України чи Верховною Радою України, звільняється з посади судді на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за процедурою, чинною станом на час установлення Вищою радою юстиції обставин порушення суддею ОСОБА_1 присяги судді, органом, уповноваженим вирішити питання про звільнення його з посади із цієї підстави, була Верховна Рада України, оскільки саме цей орган обрав його на посаду судді безстроково.

За результатами розгляду подання Вищої ради юстиції Верховна Рада України могла підтримати це подання, прийнявши постанову про звільнення судді за порушення присяги, або не підтримати його, якщо, приміром, кількість народних обранців, які голосували за звільнення судді з посади, була недостатньою для прийняття такого рішення. При цьому Верховна Рада України не мала повноважень переоцінювати зроблені у рішенні Вищої ради юстиції висновки про порушення суддею присяги, встановлювати факти порушень чи обирати вид відповідальності, оскільки це було віднесено до виключних повноважень Вищої ради юстиції.

Проте в обох наведених випадках процедура вирішення питання щодо звільнення судді з посади набувала ознак завершеності, а відповідне подання Вищої ради юстиції ставало реалізованим унаслідок його розгляду уповноваженим органом та прийняття на його підставі остаточного рішення.

Як убачається з матеріалів справи, Вища рада юстиції відповідно до її рішення від 17 грудня 2015 року №1192/0/15-15, законність якого перевірив і підтвердив суд, внесла до Верховної Ради України подання про звільнення судді Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з посади за порушення присяги.

Верховна Рада України підтримала зазначене подання, прийнявши постанову від 29 вересня 2016 року №1622-VIII, якою звільнила суддю з посади.

Однак рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі №800/516/16, яке набрало законної сили, визнано протиправною та скасовано постанову Верховної Ради України від 29 вересня 2016 року №1622-VІІІ з підстав порушення Верховною Радою України процедури звільнення позивача з посади судді.

За таких обставин процедура звільнення судді ОСОБА_1 з посади за порушення присяги не може вважатися завершеною, а подання розглянутим, що обумовлює відновлення стадії його розгляду уповноваженим органом.

Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 23 січня 2020 року у справі №800/5/17 і від 12 березня 2020 року у справі №9901/777/18.

Таким чином, передання на підставі пункту 14 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1798-VIII на розгляд Вищої ради правосуддя подання Вищої ради юстиції про звільнення ОСОБА_1 з посади судді, яке залишилося нереалізованим, ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та спрямоване на завершення розпочатої процедури звільнення судді з посади з урахуванням нового правового регулювання, зокрема, в частині компетенції органу, уповноваженого на прийняття відповідного рішення.

Наданий представником позивача висновок науково-правової експертизи щодо доктринального тлумачення положень пункту 14 розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Вищу раду правосуддя», що проведена на його замовлення Інститутом держави і права імені В.М. Корецького Національної академії наук України не приймається Судом до уваги через невідповідність його змісту приписам статті 112 КАС України, а відповідно не може бути віднесений до доказів в розрізі поняття, закріпленого у статті 72 КАС України.

З огляду на викладене, Суд не встановив протиправності в оскаржуваних діях Вищої ради правосуддя, що виключає підстави для задоволення позову.

У зв`язку з цим розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 246, 250, 255, 262, 266, 295 КАС України, Суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій відмовити повністю.

2. Рішення суду може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлений 31 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач С.А. Уханенко

Судді: О.В. Кашпур

В.Е. Мацедонська

О.Р. Радишевська

М.І. Смокович