Справа № 160/19000/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у спрощеному провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
28 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської митниці, в якій просить:
Для підтвердження рівня митної вартості автомобіля LAND ROVER моделі RANGE ROVER EVOQUE номер кузова - НОМЕР_1 подала Електронну декларацію встановленого зразка UA100080/2021/586794 з вартістю автомобіля, надавши договір між покупцем-позивачем та громадянином Грузії з визначенням вартості автомобіля, також додано підтвердження сплати коштів минулому власникові.
На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:
ОСОБА_1 вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, вказані податкові повідомлення-рішення, оскільки відповідачем враховується вартість нового автомобіля в автосалоні, а не вартість вживаного авто, що не відповідає дійсності, у зв`язку з чим позивач звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Наказом Дніпровської митниці від 04 листопада 2021 року №205 призначено проведення документальної невиїзної перевірки дотримання гр. ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_2 ) вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні легкового автомобілю «RANGE ROVER EVOQUE» (номер кузова: НОМЕР_1 ) за митною декларацією від 08.05.2021 № UA100080/2021/586794.
Підставою для проведення перевірки стала інформація отримана від митних органів Республіки Грузія на запит Державної митної служби України стосовно ввезення громадянкою ОСОБА_1 на митну територію України з Республіки Грузія автотранспортного засобу.
Відповідно до граф 12 та 45 митної декларації від 08.05.2021 №UA100080/2021/586794 митна вартість товару самостійно визначена декларантом за резервним методом визначення митної вартості на рівні 587 064,75 грн.
Відповідь уповноважених органів Республіки Грузія була направлена до Київської митниці за місцем митного оформлення товару, однак, в подальшому листом від 01.07.2021 року №20/20-02-01/7.8/2082 скерована до Дніпровської митниці за місцем реєстрації платника податків.
Таким чином, під час перевірки встановлено заниження митної вартості товару, заявленої під час митного оформлення за митною декларацією від 08.05.2021 року №UA100080/2021/586794.
У зв`язку з заниженням митної вартості товарів гр. ОСОБА_1 порушено вимоги пункту 2 частини 2 статті 52, пункту 2 частини 3 статті 75 Митного кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати ввізного мита за митною декларацією від 08.05.2021 № UA100080/2021/586794 у розмірі 35 326,91 грн.
З урахуванням обставин справи, митниця зазначає про правомірність її дій з проведення перевірки та оформлення податкових повідомлень-рішень.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , орган, що видав 1212 від 11.12.2017 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 взята на облік як суб`єкт зовнішньоекономічної діяльності у митних органах 12.06.2020, облікова картка №110/2020/0003777, обліковий номер № НОМЕР_4 , обліковується в Дніпровській митниці Держмитслужби України.
Судом встановлено, що відповідно до пункту 7 частини першої статті 336, пункту 1 частини 3 статті 345, пункту 2 частини 2 статті 351 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI (зі змінами та доповненнями), на підставі наказу Дніпровської митниці від 04 листопада 2021 року №205, ОСОБА_2 , начальником відділу проведення митного аудиту Дніпровської митниці (керівник робочої групи) та Сальніковою Марією Станіславівною, головним державним інспектором відділу проведення митного аудиту Дніпровської митниці (член робочої групи), проведена документальна невиїзна перевірка дотримання ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_2 ) вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні легкового автомобілю «RANGE ROVER EVOQUE» (номер кузова: НОМЕР_1 ) за митною декларацією від 08.05.2021 №UA100080/2021/586794.
Під час перевірки використовувалась наступна інформація:
- електронна митна декларація від 08.05.2021 року №UA100080/2021/586794 з товаросупровідними документами та іншими документами, наданими декларантом при митному оформленні;
- лист Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил від 01.07.2021 року №20/20-02-01/7.8/2082;
У зоні діяльності Київської митниці за митною декларацією від 08.05.2021 №UA100080/2021/586794, що підлягає перевірці, здійснено митне оформлення наступного товару: « 1. Моторні транспортні засоби, легковий автомобіль, бувший у використанні, обладнаний дизельним двигуном стандарту не нижче рівня Євро 2-1 шт.: - марка: LAND ROVER - модель ROVER EVOQUE - номер кузова: НОМЕР_1 , - номер двигуна: відсутній - тип двигуна: дизельний - робочий об`єм циліндрів двигуна: 1999 см3 - тип кузова: універсал - календарний рік виготовлення - 2020 - модельний рік виготовлення - 2020, - загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5. - колір: чорний - колісна формула: 4х2.- призначення - використання на дорогах загального призначення. Не містить у складі передавальних та приймально-передавальних пристроїв.
Торгівельна марка: LAND ROVER.
Виробник: TATA MOTORS.
Kpaїна виробника: Велика Британія.
Одержувачем та особою, відповідальною за фінансове врегулювання виступає ОСОБА_1 .
Митна вартість - 587 064,75 грн. або 21 178,00 дол. США.
Відповідно до граф 12 та 45 зазначеної митної декларації, митна вартість товару була самостійно визначена декларантом за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу.
Департаментом боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил листом від 01.07.2021 року №20/20-02-01/7.8/2082 на адресу Дніпровської митниці скеровано вищевказану відповідь митних органів Республіки Грузії з копіями документів для проведення перевірки.
Найменування та опис Товару - «RANGE ROVER EVOQUE, VIN: НОМЕР_1 », задекларованого за митною декларацією від 08.05.2021 року №UA100080/2021/586794, відповідає найменуванню Товару та VIN коду, зазначеному в документах наданих митним Департаментом Служби доходів Грузії.
Таким чином, відповідно до інформації, отриманої від митних органів Республіки Грузії листом від 10.06.2021 року №21-10/74Д77, встановлено заниження митної вартості товару, заявленої під час митного оформлення за митною декларацією від 08.05.2021 року №UA100080/2021/586794.
На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:
ОСОБА_1 вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, податкові повідомлення-рішення, оскільки відповідачем невірно визначено вартість придбаного авто, у зв`язку з чим звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI податкове зобов`язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Згідно з пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до пункту 187.8 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Вказані перевірки проводяться митними органами, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.
Згідно з пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 статті 102 Податкового кодексу України, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПК України, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.
Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/ або сплати податкових зобов`язань (абзац 2 пункту 46 Податкового кодексу України).
Крім того, статтями 351 Митного кодексу України та 54 Податкового кодексу України митним органам надано право проводити перевірки та самостійно визначати суму грошових зобов`язань у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, щодо товарів, оформлення яких завершено.
Згідно з частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Відповідно до частини 1 статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до статті 50 Митного кодексу України, відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з частинами 1, 2 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з частиною 1 статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
За змістом частини 4 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Згідно з частиною 4 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до положень частини 2, 3 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених в частині 1 статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Положеннями статті 266 Митного кодексу України визначено обов`язки, права та відповідальність декларанта та уповноваженої ним особи.
Частинами 5 та 6 статті 265 Митного кодексу України встановлено, що декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені. Декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 266 Митного кодексу України у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, декларант зобов`язаний сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
Тобто, при декларуванні товарів у митний режим імпорту платником митних платежів є резидент, що уклав зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту). У разі переміщення товарів за зовнішньоекономічним договором (контрактом) та пов`язаним з ним договором доручення, укладеним між резидентами, - довіритель.
Частиною 1 статті 289 Митного кодексу України встановлено, що обов`язок із сплати митних платежів виникає, у тому числі, після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання.
Положеннями Митного кодексу України визначено, що митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм МКУ, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 336 Митного кодексу України однією з форм митного контролю є проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Приписами частини 1 статті 337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно частини 3 статті 345 Митного кодексу України митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо:
1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;
2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування;
3) правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;
4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;
5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Відповідно до частини 1 статті 345 Митного кодексу України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
Частиною 1 статті 351 Митного кодексу України передбачено, що предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Відповідно до частини 2 статті 351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:
1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;
2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Відповідно до частин 3-5 статті 351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу митного органу. Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами митного органу в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки. Присутність уповноважених посадових осіб підприємства або громадянина, що перевіряється, під час проведення невиїзної документальної перевірки не обов`язкова.
У даному випадку, наказом Дніпровської митниці від 04 листопада 2021 року №205 призначено проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_2 ) вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні легкового автомобілю «RANGE ROVER EVOQUE» (номер кузова: НОМЕР_1 ) за митною декларацією від 08.05.2021 №UA100080/2021/586794.
Підставою для проведення перевірки слугувала інформація, отримана від митних органів Республіки Грузія на запит Державної митної служби України стосовно ввезення громадянкою ОСОБА_1 на митну територію України з Республіки Грузія автотранспортного засобу.
Відповідно до граф 12 та 45 митної декларації від 08.05.2021 року №UA100080/2021/586794 митна вартість товару самостійно визначена декларантом за резервним методом визначення митної вартості на рівні 587 064,75 грн.
Відповідь уповноважених органів Республіки Грузія була направлена до Київської митниці за місцем митного оформлення товару, однак, в подальшому листом від 01.07.2021 №20/20-02-01/7.8/2082 скерована до Дніпровської митниці за місцем реєстрації платника податків.
Статтею 75 Митного кодексу України встановлено умови поміщення товарів у митний режим імпорту.
Так, пунктом 2 частини 3 статті 75 Митного кодексу України визначено, що для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту.
Дніпровською митницею до гр. ОСОБА_1 було доведено вимоги пунктів 2 та 4 частини 1 статті 350 Митного кодексу України, а також частини 5 статті 351 Митного кодексу України у письмовому повідомленні від 05.11.2021 №21 про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи.
Позивач із заявами, зауваженнями щодо проведення перевірки та поясненнями до Дніпровської митниці не зверталася. Документів, відомостей, що підтверджують процедуру декларування та митного оформлення транспортного засобу «RANGE ROVER EVOQUE» (VIN: НОМЕР_1 ) до відповідного митного режиму на адресу Дніпровської митниці не надіслано.
У зв`язку з заниженням митної вартості товарів ОСОБА_1 порушено вимоги пункту 2 частини 2 статті 52, пункту 2 частини 3 статті 75 Митного кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати ввізного мита за митною декларацією від 08.05.2021 року №UA100080/2021/586794 у розмірі 35 326,91 грн.
У зв`язку з заниженням митної вартості товарів, як бази оподаткування податку на додану вартість, ОСОБА_1 порушено вимоги пункту 2 частини 2 статті 52, пункту 2 частини 3 статті 75 Митного кодексу України та пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість за митною декларацією від 08.05.2021 року №UA100080/2021/586794 у розмірі 77 719,21 грн.
Також відповідно до пункту 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII цієї угоди під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.
Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.
Суд звертає увагу, що в адміністративних процедурах з митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; висновки митного органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Зокрема, найменування та опис Товару - «RANGE ROVER EVOQUE, VIN: НОМЕР_1 », задекларованого за митною декларацією від 08.05.2021 №UA100080/2021/586794, відповідає найменуванню Товару та VIN коду, зазначеному в документах наданих митним департаментом Служби доходів Грузії.
Таким чином, посадовими особами митниці під час перевірки встановлено заниження митної вартості товару, заявленої під час митного оформлення за митною декларацією від 08.05.2021 року №UA100080/2021/586794.
Суд погоджується, що ціна самостійно визначена позивачем при заявленні до митниці визначена помилково, оскільки не співпадає з ціною визначеною в декларації Республіки Грузії при купівлі автомобіля за кордоном.
З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, контролюючий орган довів правові підстави для збільшення митної вартості автомобіля завезеного позивачем.
Підсумовуючи викладене в сукупності, суд вважає, що відповідачем обґрунтовано винесено податкові повідомлення-рішення:
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У силу частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
З урахуванням відмови в задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник