Справа № 340/1927/23
Суддя: Т.М. КАРМАЗИНА
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/1927/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) 56-та Окрема Маріупольська мотопіхотна бригада Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення, просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не видання відповідних наказів, необхідних для розрахунку військовослужбовцю ОСОБА_1 розміру грошової допомоги, як такому, що беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечує здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (з 24.02.2022 по 01.12.2022);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за період з 24.02.2022 по 01.12.2022 включно, з розрахунку 100000 грн. на місяць.

Ухвалою судді від 18.04.2023 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с.40). Позивачем виконано вимоги ухвали судді, позов приведено у відповідність до ст.ст.160, 161 КАС України.

Ухвалою судді від 28.04.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.53-54).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що на даний час позивач ОСОБА_2 є діючим військовослужбовцем ЗСУ відповідно до контракту. З 23.07.2021 по теперішній час позивач, відповідно до довідки за № 847 від 13.07.2022, перебуває на військової службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 у Донецькій області на посаді - номер обслуги 2го взводу 2ої арт батареї артдивізіону бригадної артилерійської групи вч НОМЕР_1 . Після початку російського вторгнення та введення воєнного стану в Україні, з 03.03.2022 та по 01.12.2022 позивач проходив службу в ПАС ОТУ Схід у складі 2го взводу 2ої арт батареї артдивізіону бригадної артилерійської групи 56 Окремої мотопіхотної Маріупольської бригади - по забезпеченню здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо у районі бойових дій. Бойове чергування безпосередньо у районі бойових дій складало загалом місяць. Тобто - 7 діб бойового чергування, 7 діб знаходження у пункті постійної дислокації, потім знов бойове чергування та знаходження у ППД - і такий режим несення служби був у позивача з 22.02.2022 року по 01.12.2022, при цьому і місце бойового чергування, і пункт постійної дислокації підрозділу позивача знаходився у межах першої лінії, у Донецькій області. Як вбачається із довідки вч НОМЕР_1 за № 156 від 07.01.2023, - солдат ОСОБА_1 дійсно брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецької та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (с. Карлівка Марийського району Донецької області, в тому числі в період початку збройної агресії - а саме - з 22 лютого 2022 року по 01 грудня 2022 року. Тобто, вважає, що позивач з 24 лютого 2022 року по 01 грудня 2022 року мав право на отримання додаткової винагороди із розрахунку 100 000 грн. на місяць, як це передбачено п. 1 Постанови КМУ від 28.02.2022р. № 168, натомість протиправно отримував додаткову винагороду із розрахунку 30000 грн. на місяць.

Представником відповідача надано відзив на адміністративний позов (а.с.71-73), в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачеві з березня по грудень 2022 року нараховувалась додаткова винагорода з розрахунку 100 000 грн. Дані виплати здійснювались на підставі рапортів командира підрозділу, з подальшим врахуванням їх в Наказі командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди, так згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №170 від 15.03.2022 року ОСОБА_1 виплачено за 5 днів лютого з розрахунку 30 000 грн. (порядковий номер №357). Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №183 від 21.03.2022 ОСОБА_3 виплачено в період з 01.03.2022 по 20.03.2022 за 20 днів березня з розрахунку 30 000 грн. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №260 від 13.04.2022 ОСОБА_3 виплачено за період з 21.03.2022 по 31.03.2022 за 11 днів березня з розрахунку 30 000 грн. (порядковий №435). Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №390 від 03.05.2022 року ОСОБА_1 виплачено з 1.04.2022 по 30.04.2022 за 30 днів квітня з розрахунку 30 000 грн. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №647 від 05.06.2022 ОСОБА_3 виплачено за 31 день травня з розрахунку 30 000 грн. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №868 від 05.07.2022 ОСОБА_1 виплачено за 30 днів червня з розрахунку 30 000 грн. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1294 від 05.08.2022 ОСОБА_3 , виплачено за 31 день липня з розрахунку 30 000 грн. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №2026 від 09.09.2022 ОСОБА_3 виплачено за 31 день серпня з розрахунку 30 000 грн. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №2264 від 05.10.2022 року ОСОБА_3 , виплачено за 31 день вересня з розрахунку 30 000 грн. Згідно додатку 1 до наказу виплачено за 12 днів згідно БР №1563 дск від 18.09.2022, БР№1638 від 25.09.2022 з розрахунку 100 000 грн. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №2731 від 05.11.2022 ОСОБА_3 , виплачено за 31 день жовтня з розрахунку 100 000 грн. Згідно додатку №1 до наказу виплачено за 31 день згідно БР №1693дск від 30.09.2022, БР №1767дск від 10.10.2022, БР №1818дск від 16.10.2022, БР №1870дск від 23.10.2022 з розрахунку 100 000 грн. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №3248 від 08.12.2022 ОСОБА_3 , виплачено за 30 днів листопада з розрахунку 30 000 грн. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №46 від 08.01.2023 року ОСОБА_3 виплачено за 31 день грудня з розрахунку 30 000 грн. Отже виплата додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 позивачеві виплачена пропорційно часу участі у діях та заходах. Таким чином, вказує, що військовою частиною НОМЕР_1 додаткова винагорода позивачеві виплачена в повному обсязі та в розмірах на які він мав право.

Представником позивача подано відповідь на відзив (а.с.108-110), згідно якої не погоджується з доводами представника відповідача, оскільки він сам зазначив у відзиві на позов, що позивачу з березня по грудень 2022 року нараховувалась додаткова винагорода з розрахунку 100 000 грн., натомість по факту із розрахунку 30000 грн., і лише у вересні та жовтні 2022 року видавались бойові розпорядження. Додатково зазначив, що Мар`їнська міська територіальна громада Покровського району Донецької області включена до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій … станом на 10.12.2022.

Представником відповідача подано заперечення (а.с.116), згідно якого ніяким іншим, окрім як командуванням відповідної військової частини, питання безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях підтверджено бути не може, тому твердження позивача щодо бездіяльності відповідача в частині не надання належних наказів щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям, не оформлення бойових розпоряджень є безпідставним та необґрунтованим.

Ухвалою суду від 21.07.2023 у відповідача витребувано докази (а.с.128-129)

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Представник відповідача просить залишити позовну заяву без розгляду, оскільки вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду (а.с.62-64), натомість судом ще при залишення позовної заяви без руху, а також при відкритті провадження у справі досліджено зазначене питання, при цьому позивачем не пропущений строк звернення до суду.

Також, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 5 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України (в редакції до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Тобто, до 19.07.2022 строк звернення до суду з позовом про стягнення належної працівникові заробітної плати та інших пов`язаних з нею компенсаційних виплат не був обмежений будь-якими строками.

19.07.2022 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 1 липня 2022 року №2352-ІХ, яким внесені зміни до законодавства про працю.

Серед іншого вказаним законом частини перша та друга статті 233 КЗпП України викладені у такій редакції:

- працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті;

- із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, після внесення Законом № 2352-IX відповідних змін, ст.233 КЗпП України встановлено строк звернення до суду у справах про вирішення трудового спору - тримісячний строк, з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права; у справах про звільнення - місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення; та у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні - тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Разом з тим, відповідно до п.1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

До суду з даними позовом позивач звернувся 13.04.2023, про що свідчить штамп на поштовому конверті, в якому позов скерований до суду, тобто під час дії карантину.

З огляду на наведене, строк звернення до суду з цим позовом позивачем не пропущений.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 19.01.2023 у справі №460/17052/21.

Отже, правові підстави для застосування положень ст.240 КАС України відсутні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем ЗСУ та проходить службу відповідно до контракту, укладеному з Міністерством оборони України в особі ТВО командира 56 Окремої мотопіхотної Маріупольської бригади від 22.07.2021 року. Строк дії контракту - 1 рік (а.с.10-13).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №263 від 22.07.2021 року позивача з 22 липня 2021 року зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 (а.с.84).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №264 від 23.07.2021 позивач з 23.07.2021 року призначений на посаду дешифрувальника розвідувальних матеріалів з безпілотних літальних апаратів 1 відділення взводу безпілотних авіаційних комплексів розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 (а.с.83зв.).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №264 від 09.10.2021 позивач з 08.10.2021 призначений на посаду номера обслуги 2 артилерійського взводу 2 артилерійської батареї артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 (а.с.83).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) с. Карлівка від 03.03.2022 № 127 з 24.02.2022 позивача вважати таким, що прибув до складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.85).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.12.2022 № 673 солдата ОСОБА_1 , номера обслуги 2 артилерійського взводу 2 артилерійської батареї артилерійського дивізіону бригадної артилерії групи військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що вибув зі складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, після виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупуванні ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.84зв.).

Згідно довідки командира в/ч НОМЕР_1 про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення від 07.01.2023 № 156 солдат ОСОБА_1 , зокрема з 22 лютого 2022 по 01 грудня 2022 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецької та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (с. Карлівка Маріїнського району Донецької області) (а.с.15).

Позивач зазначає, що у період з 22.02.2022 по 01.12.2022 брав безпосередню участь у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, а тому йому повинні були виплачувати додаткову винагороду у розмірі до 100000 грн., що й стало підставою для звернення до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Згідно з приписами ст.2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Положеннями статті 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 в Україні введено воєнний стан, який триває по сьогодні.

Як передбачено статтею 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, та передбачає надання відповідним органам влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройній агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Порядок проходження військової служби в Збройних Силах України визначений у Положенні про проходження громадянами військової служби в Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).

Згідно п. 5 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України.

Згідно з ст.1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року N 2011-XII (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за N 745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова №168, в редакції чинній на час прийняття), пунктом 1 якої було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

В подальшому до даної постанови вносилися зміни, зокрема установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті.

Пунктом 21 Постанови №168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень додаткової винагороди:

- наказ командира (начальника);

- безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 від 28.02.2022, Міністр оборони України видав окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29 (далі Окреме доручення, застосовувалося до січня 2023 включно), що узгоджується з пунктом 2-1 Постанови, який застосовується з 24.02.2022.

Зазначеним Окремим дорученням надано визначення термінів, застосованих у Постанові №168 від 28.02.2022 (зокрема, визначено поняття безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів), встановлено порядок визначення районів ведення бойових дій, визначено перелік документів, які є підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, встановлено порядок видання наказів про виплату додаткової винагороди тощо.

Відповідно до пункту 1 Окремого доручення під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем, у тому числі: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або Штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань зведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань зведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб); виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах ведення зазначених заходів.

Відповідно до пунктів 2, 3 Окремого доручення наказано на період дії воєнного стану військовослужбовцям встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку із звільненням з військової служби).

Райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави-відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального-штабу Збройних Сил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість;

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Згідно з пунктами 5 - 6 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснюється на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі військових частини) - особовому складу військової частини;

керівника вищого органу військового управління командиром (начальником) військових частин.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначити підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до цього доручення).

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Отже, визначення конкретного розміру додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у межах до 30 000,00 грн. або у межах до 100000,00 грн. є виключно повноваженнями суб`єкта владних повноважень. Видання наказів командиром військової частини НОМЕР_1 стосовно нарахування додаткової винагороди військовослужбовцям на підставі рапортів командирів їх підрозділів виключає будь-яку необ`єктивність та зловживання правами з боку командира військової частини.

Згідно п.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2022 №170 щодо виплати додаткової винагороди, зокрема ОСОБА_1 виплачено за 5 днів лютого з розрахунку 30000 грн. (порядковий номер №357) (а.с.88з.в.-89)

Згідно п.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.03.2022 №183, відповідно до якого ОСОБА_3 виплачено додаткову винагороду в період з 01.03.2022 по 20.03.2022 за 20 днів березня з розрахунку 30 000 грн. (а.с.90-90зв.)

Згідно п.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.04.2022 №260, відповідно до якого ОСОБА_3 виплачено додаткову винагороду за період з 21.03.2022 по 31.03.2022 за 11 днів березня з розрахунку 30000 грн. (порядковий №435) (а.с.91зв. 92)

Згідно п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2022 №390 (додаток 2), відповідно до якого ОСОБА_1 виплачено додаткову винагороду з 01.04.2022 по 30.04.2022 за 30 днів квітня з розрахунку 30000 грн. (а.с.93-93 зв.)

Згідно п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2022 №647, відповідно до якого ОСОБА_3 виплачено додаткову винагороду за 31 день травня з розрахунку 30 000 грн. (а.с.94)

Згідно п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2022 №868, відповідно до якого ОСОБА_1 виплачено додаткову винагороду за 30 днів червня з розрахунку 30 000 грн. (а.с.95-95зв.)

Згідно п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.08.2022 №1294, відповідно до якого ОСОБА_3 , виплачено додаткову винагороду за 31 день липня з розрахунку 30 000 грн. (а.с.96-96зв.)

Згідно п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.09.2022 №2026, відповідно до якого ОСОБА_3 виплачено додаткову винагороду за 31 день серпня з розрахунку 30 000 грн. (а.с.97-97зв.)

Згідно п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2022 №2264, відповідно до якого ОСОБА_3 , виплачено додаткову винагороду за 30 днів вересня з розрахунку 30 000 грн., при цьому згідно додатку 1 до п.1 наказу виплачено додаткову винагороду за 12 днів згідно БР №1563 дск від 18.09.2022, БР№1638 від 25.09.2022 з розрахунку 100000 грн. (а.с.98 99)

Згідно п.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2022 №2731, відповідно до якого ОСОБА_3 , виплачено додаткову винагороду за 31 день жовтня з розрахунку 100000 грн., згідно додатку №1 до наказу виплачено за 31 день згідно БР №1693дск від 30.09.2022, БР №1767дск ви 10.10.2022, БР №1818дск від 16.10.2022, БР №1870дск від 23.10.2022 з розрахунку 100 000 грн., а пунктом 2 наказу командира виплачено додаткову винагороду за 31 день жовтня з розрахунку 30 000 грн. (а.с.99 зв. 100, 100 зв.)

Згідно п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.12.2022 №3248, відповідно до якого ОСОБА_3 , виплачено додаткову винагороду за 30 днів листопада з розрахунку 30 000 грн. (а.с.101-101зв.)

Згідно п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.01.2023 №46, відповідно до якого ОСОБА_3 виплачено за 31 день грудня з розрахунку 30 000 грн. (а.с.102-102зв.)

На підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях, відповідачем надані витяги з бойових розпоряджень (а.с.146-151), якими підтверджується виконання ОСОБА_1 бойових завдань у період 18.09.2022, з 25.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 09.10.2022, з 10.10.2022 по 16.10.2022, 17.10.2022 по 23.10.2022, з 24.10.2022 по 31.10.2022.

Також виплата додаткової винагороди підтверджуються довідкою відповідача від 30.04.2023 №0989/10/1804 (а.с.82)

Як вже встановлено матеріалами справи відповідно до довідки командира в/ч НОМЕР_1 від 07.01.2023 №156 про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення солдат ОСОБА_1 , зокрема з 22 лютого 2022 по 01 грудня 2022 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецької та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (с. Карлівка Маріїнського району Донецької області) (а.с.15).

Проте, вищевказана довідка не свідчить, що позивач у період з 22 лютого 2022 по 01 грудня 2022 року приймав безпосередньо участь у бойових діях.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року, Новогродівська міська територіальна громада Покровського району Донецької області.

Так, с. Карлівка Новогродівської міської територіальної громади Покровського району Донецької області віднесено до районів ведення воєнних (бойових) дій.

Суд не ставить під сумнів перебування позивача у вказаний період на вказаній території, однак сам факт перебування позивача на такій території без доведення здійснення заходів та/або бойових дій у цих районах не є достатньою підставою для нарахування та виплати військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі саме 100000 грн. на підставі положень Постанови №168.

До того ж, суд зазначає, що позивачем не подано рапортів (заяв) стосовно недоліків при складанні рапортів про його участь в бойових діях та/або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів.

Матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах.

З огляду на викладене, підставою для виплати підвищеної додаткової грошової винагороди до 100 000 грн. є безпосередня участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за фактичний час виконання ними цих службових обов`язків.

В той же час, представником позивача до суду не було надано доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або воєнних (бойових) діях у період з 24.02.2022 по 31 серпня 2022, з 01 листопада 2022 по 01 грудня 2022.

Принагідно суд зазначає, що позивач брав безпосередню участі у бойових діях з у вересні 2002 та жовтні 2022 року і за ці дні йому нараховувалась додаткова винагорода розрахована з розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (а.с.82).

Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем було порушено права позивача в частині виплати додаткової грошової винагороди, а позивачем протилежного не доведено, що свідчить про відсутність підстав для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату такої винагороди на користь позивача.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, відповідач довів правомірність виплачених сум додаткової винагороди позивачу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Судових витрат, які підлягають розподілу на користь сторін не встановлено.

Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) 56-та Окрема Маріупольська мотопіхотна бригада Міністерства оборони України (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Камишова, 1, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА