Справа № 760/1376/23
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2023-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 760/1376/23 Головуючий у 1 інстанції: Українець В.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Твердохліба Івана Олександровича про скасування постанови, закриття провадження у справі, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Твердохліба Івана Олександровича, в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просив:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 013028 від 11.09.2021 року, а провадження по справі - закрити;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1610 грн. 40 коп., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. 00 коп.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2023 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

30 жовтня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

31 жовтня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 - Глушко Марти Сергіївни надійшло клопотання про розгляд справи без участі скаржника та його представника.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, продовжено строк розгляду справи на 15 (п`ятнадцять) днів.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив десятиденний строк для звернення з адміністративним позовом до суду.

При цьому, суд першої інстанції вказав, що обставини, викладені стороною позивача у клопотанні про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з позовом, стосувались факту повторного отримання ним копії оскаржуваної постанови, а не отримання її вперше.

З даного приводу, слід зазначити наступне.

Приписами частини 5 статті 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 286 КАС України закріплено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів, при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду у визначений законом строк звернення до суду.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 зазначив наступне: «...причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування».

Таким чином, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Беручи до уваги викладене, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Матеріали справи свідчать, що позивач оскаржує постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 013028 від 11 вересня 2021 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Твердохлібом І.О. (а.с. 12).

Із позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку 13 січня 2023 року.

Як стверджує ОСОБА_1 в уточненому адміністративному позові, поданому на виконання вимог ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, позивача було лише усно повідомлено про те, що буде винесено оскаржувану постанову, а відтак, жодної постанови в цей день позивач не отримував. При цьому, позивач зазначає, що оскаржувану постанову представник позивача отримав лише у відповідь на адвокатський запит засобами електронного поштового 06.01.2023 року.

Також, в апеляційній скарзі позивач вказує, що підпис, який міститься в постанові серії БАБ № 013028 від 11 вересня 2021 року не належить ОСОБА_2 та значно відрізняється від особистого власноручного його підпису, що зазначений у паспорті. Також, апелянт стверджує, що підпис, який міститься в постанові серії БАБ №013028 від 11.09.2021 року був вчинений на постанові невстановленою особою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в пункті 8 «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» та пункті 9 «Копію постанови мною отримано» оскаржуваної постанови серії БАБ №013028 від 11.09.2021 містяться відповідні підписи щодо її отримання та роз`яснення прав.

Слід зазначити, що позивачем не спростовано несправжність його підпису на оскаржуваній постанові, оскільки, відсутні докази звернення до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення.

Щодо доводів апелянта про те, що копію оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення позивач в день її винесення не отримував, представник позивача отримав постанову лише у відповідь на адвокатський запит засобами електронного поштового зв`язку 06 січня 2023 року, слід зазначити наступне.

Як вбачається з Додатку №4 від 22 грудня 2022 року до Договору №2704/20 про надання адвокатським об`єднанням «А-Адвокат» правової допомоги, даний Додаток №4 укладений сторонами щодо юридичного супроводу з приводу оскарження та скасування постанови серії БАБ №013028 від 11.09.2021 року по притягненню ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП.

Крім того, як слідує з адвокатського запиту представника ОСОБА_1 адвоката Глушко М.С. від 29.12.2022 до Управління патрульної поліції в м. Києві, представник позивача просила надати належним чином завірену копію постанови серії БАБ №013028 від 11.09.2021.

Тобто, з вищевказаного вбачається, що як на момент укладення з позивачем Додатку №4 від 22 грудня 2022 року до Договору №2704/20 про надання адвокатським об`єднанням «А-Адвокат» правової допомоги, так і на момент направлення адвокатського запиту від 29.12.2022, позивач був обізнаний про наявність оскаржуваної постанови, а саме, знав не лише дату її винесення, але й серію постанови (БАБ) її номер (№013028) та статтю КУпАП, на підставі якої було накладено адміністративне стягнення (ч. 1 ст. 122 КУпАП).

Беручи до уваги викладене в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що мав місце факт повторного отримання позивачем копії оскаржуваної постанови, а не отримання її вперше.

Посилання апелянта на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 лютого 2021 року у справі №219/9348/20 та рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 06 лютого 2023 року у справі №138/2068/22 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, дані судові рішення, відповідно до ст. 7 КАС України, не є джерелом права, що застосовуються судом при вирішенні справ та, виходячи з норм ч. 5 ст. 242 КАС України, їх висновки не є обов`язковими для врахування.

Щодо посилання апелянта на постанову Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року в справі № 277/599/15-к колегія суддів зазначає, що, дане судове рішення прийнято Верховним Судом за інших обставин справи та правовідносин, а тому, викладені в ньому висновки не підлягають застосуванню при вирішенні спору у даній справі.

Довід апелянта про те, що у постанові серії БАБ № 013028 взагалі не конкретизовано та не зазначено, який пункт правил дорожнього руху позивач порушив, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки, оцінку даній обставині необхідно надавати під час вирішення справи по суті, а не під час дослідження питання поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому, числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії , справа Девеер проти Бельгії).

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Враховуючи вищезазначене, оскільки, позивач з даним адміністративним позовом звернувся до суду з пропуском десятиденного строку звернення до суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Судом апеляційної інстанції враховується, що, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому, підстав для її скасування не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.