Справа № 140/19062/23
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

20 жовтня 2023 року ЛуцькСправа № 140/19062/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Кушнір С.В.,

за участю представника позивача Козачук Н.І.,

представника відповідача Тетарчук І.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні адміністративну справу за позовом заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології та надр України, Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньсапрофос про визнання протиправними та скасування протоколу та дозволу,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Волинської обласної прокуратури звернувся з позовом в інтересах держави (далі- позивач, прокурор) до Державної комісії України по запасах корисних копалин (далі відповідач 1, ДКЗ), Державної служби геології та надр України (далі відповідач 2, Держгеонадра), Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньсапрофос (далі відповідач 3, товариство Волиньсапрофос) про визнання протиправними та скасування протоколу засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин від 14.04.2015 № 3350 та спеціального дозволу на користування надрами від 04.10.2016 № 6143, виданого ТОВ Волиньсапрофос Державною службою геології та надр України для видобування сапропелів, придатних для використання в якості добрив у сільському господарстві на території родовища озеро Синове.

Одночасно з позовною заявою прокурор подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, обґрунтовану тим, що про порушення інтересів держави позивачу стало остаточно відомо 22.05.2023, після отримання інформації від Держгеонадр № 2475/03-4/2-23 щодо документів, на підставі яких здійснено державну реєстрацію ТОВ Волиньсапрофос робіт з геологічного вивчення надр в межах родовища сапропелів Озеро Синове (форма 3-гр), які в подальшому подано на розгляд ДКЗ. Вказує на те, що незаконність протоколу ДКЗ України № 3350 від 14.04.2015 встановлена прокурором саме 22.05.2023.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 було визнано підстави вказані у заяві заступника керівника Волинської обласної прокуратури про поновлення строку звернення до суду з даним позовом неповажними, позовну заяву було залишено без руху на підставі положень частин першої, другої статті 169, частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та позивачу встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху в тому числі для подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій необхідно було вказати інші підстави для поновлення строку ніж ті які вказані у заяві, надати докази поважності причин пропуску цього строку.

24.07.2023 до суду від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого позивач вказав, що питання раціонального користування корисними копалинами потребують особливої уваги. Звертає увагу, що обчислення трьохмісячного строку звернення до суду із даними позовами слід застосовувати із врахуванням статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Вказує на те, що Волинська обласна прокуратура після прийняття ДКЗ оскаржуваного протоколу та видачі дозволу не володіла інформацією про недотримання відповідачем вимог законодавства, які порушують інтереси держави, а відтак у позивача не було підстав для скерування запитів в порядку частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» з метою отримання вказаного протоколу та спеціального дозволу.

Вказані документи отримані прокуратурою 12.04.2023. Лише після опрацювання та вивчення в комплексі отриманих з Держгеонадр матеріалів, прокурором встановлено порушення вимог закону в сфері надрокористування.

Просять врахувати правові позиції Верховного суду у даній категорії справ, які були ним сформовані у 2023 році.

Остаточно факт порушення інтересів держави в даній справі прокурором встановлено 22.05.2023, після опрацювання та вивчення отриманої інформації від Держгеонадр №2475/03-4/2-23. З врахуванням наведеного просить поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11:00 12.09.2023. У підготовчому засіданні оголошувались перерви.

Відповідачем ДКЗ подано клопотання про залишення позову без розгляду з двох підстав: пропуску строку звернення до суду та у зв`язку з відсутністю у прокурора правових підстав для представництва інтересів держави і звернення до суду з цим позовом.

Вказане клопотання мотивовано тим, що протокол та спеціальний дозвіл, які є предметом оскарження в даній справі були оприлюднені на офіційному сайті та розміщено у спеціальному Реєстрі дозволів після їх прийняття та видачі відповідно у 2015 та 2016 роках. Вказаний доступ є відкритим для всіх громадян України. З посиланням на норми чинного законодавства. які регламентують строки звернення до суду, практику Європейського суду, відповідач вказує на те, що в даному випадку прокурором пропущено строк звернення до суду, а за своєю природою витребування прокурором документів для підтвердження підстав представництва в суді не може слугувати механізмом продовження встановлених законом строків звернення до суду.

Крім того, комісія з посиланням на норми чинного законодавства, стверджує, що у прокурора відсутні підстави для звернення до суду у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, оскільки вони належать до компетенції КМ України, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів, Державної служби геології та надр України. Враховуючи вищевказане просив позов залишити без розгляду.

Держгеонадрами подано заяву про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду. Вказує на те, що перебіг строку звернення до суду у позивача розпочався з 20.09.2016. Зазначає, що позивачем жодним чином не обґрунтовано поважності тривалого пропуску строку звернення до суду.

У відзиві на позов також вказує на відсутність у прокурора повноважень на звернення до суду з даним позовом, за наявності компетентних органів, наділеними таким правом у спірних правовідносинах.

У поданому до суду відзиві на позов товариство також просить залишити позов із підстав пропуску позивачем строків звернення до суду та відсутності поважних причин для їх поновлення більш ніж через сім років після прийняття оскаржуваних рішень.

Також звертають увагу на відсутність підстав для представництва інтересів держави прокурором, визначених статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» ц даних спірних правовідносинах.

У поданих запереченнях на клопотання відповідачів позивач ще раз наголосив на підставності обставин щодо поновлення строків звернення до суду.

Представник позивача у підготовчому засіданні підтримав заяву про поновлення строків звернення до суду та заперечив щодо клопотань відповідачів про залишення позову без розгляду.

Представник відповідача 3 у судовому засіданні просила в задоволенні заяви позивача про поновлення строків звернення до суду відмовити та залишити позов без розгляду.

Відповідачі 1, 2 у судове засідання не прибули, хоча про час і місце слухання справи були належно повідомлені.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява позивача про поновлення строків звернення до суду не підлягає до задоволення, а позов заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології та надр України, Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньсапрофос про визнання протиправними та скасування протоколу та дозволу слід залишити без розгляду з огляду на таке.

Відповідачами заявлено клопотання про залишення позову без розгляду із двох підстав: 1) пропуск позивачем строку звернення до суду та 2) відсутність у прокурора підстав на представництво інтересів держави у цих спірних правовідносинах.

Тобто заявлені клопотання місять у собі процесуальні підстави та матеріальні (визнання права).

За таких обставин суд в першу чергу надає оцінку дотримання позивачем процесуальної норми, а саме дотримання ним строків звернення до суду, яка за відсутності поважності підстав тягне за собою залишення позову без розгляду.

При вирішення заяви позивача про поновлення строку звернення до суду та заяв відповідачів про залишення позову без розгляду суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Частиною 1 статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами частини 2 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

За нормами частин першої та третьої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.

Предметом судового оскарження в межах даної адміністративної справи є правомірність протоколу засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин від 14.04.2015 № 3350 та спеціального дозволу на користування надрами від 04.10.2016 № 6143, виданого ТОВ Волиньсапрофос Державною службою геології та надр України для видобування сапропелів, придатних для використання в якості добрив у сільському господарстві на території родовища Озеро Синове.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з цим позовом 06.07.2023 (дата штемпеля вхідної кореспонденції суду), тобто з пропуском тримісячного строку звернення, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України.

Волинською обласною прокуратурою 06.07.2023 подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, обґрунтовану тим, що про порушення інтересів держави позивачу стало остаточно відомо 22.05.2023, після отримання інформації від Держгеонадр № 2475/03-4/2-23 щодо документів, на підставі яких здійснено державну реєстрацію ТОВ Волиньсапрофос робіт з геологічного вивчення надр в межах родовища сапропелів Озеро Синове (форма 3-гр), які в подальшому подано на розгляд ДКЗ. Вказує на те, що незаконність протоколу ДКЗ України № 3350 від 14.04.2015 встановлена прокурором саме 22.05.2023.

Ухвалою судді від 11.07.2023 наведені підстави поважності пропуску звернення до суду визнані неповажними.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строків звернення до суду з позовною заявою є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Це дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо належного виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Правові висновки щодо порядку обрахунку строків звернення органів прокуратури в інтересах держави, сформовані у постанові Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 420/11012/21, зокрема, що тримісячний строк звернення до суду має обраховуватися з моменту виявлення прокурором відповідних порушень інтересів держави.

На думку суду, факт ознайомлення прокурора з відомостями щодо зареєстрованих робіт з геологічного вивчення надр (форма 3-гр) не є безумовною підставою для звернення суб`єкта владних повноважень до суду з позовом або днем коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про порушення прав, свобод чи інтересів.

Доказів щодо наявності обставин, які б об`єктивно унеможливили звернення заступника керівника Волинської обласної прокуратури до суду в інтересах держави протягом визначеного законом строку, зокрема, докази неможливості звернення із відповідними запитами до державних органів з метою перевірки надрокористування, що здійснювалося ТОВ "Волиньсапрофос" ще з 2015 року, раніше ніж у 2023 році, матеріали позовної заяви не містять.

24.07.2023 на виконання ухвали судді від 11.07.2023 про залишення позовної заяви без руху, позивачем подано нову заяву про поновлення строків звернення до суду.

Надаючи оцінку доводам прокурора про поважність пропуску строків звернення до суду викладених у цій заяві, суд виходить з наступного.

Прокурор наполягає на тому, що він дізнався про порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах після отримання інформації та документів від відповідачів 1, 2, їх опрацювання 22.05.2023.

Цією датою визначається конкретний час, момент, факт настання обізнаності прокурора, що в даних спірних правовідносинах було порушено, як він вважає інтереси держави.

Однак, суд не погоджується з такими аргументами.

Суд наголошує, що в силу вимог чинного законодавства інформація щодо прийняття рішень та надання дозволів, їх отримання є відкритою.

Оскаржуваний протокол було прийнято у 2015 році а дозвіл видано у 2016 році.

Норми статті 23 Закону України «Про прокуратуру», якою прокурор керувався при витребуванні інформації та документів від 22.03.2023 №12-208вих-23 від відповідача 2, та від 25.04.2023 №12-273вих23 до відповідача 1, надання якої в подальшому стали підставою для звернення до суду, та якою регламентовано представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді за період з 2015-2023 років не змінилася.

Тобто, маючи у відкритому доступі інформацію про отримання спеціального дозволу на користування надрами товариством, прокурор у межах наданих повноважень міг дізнатися про можливе порушенням вимог законодавства в 2015-2016 роках.

Він не був позбавлений можливості у 2015-2016 роках з метою проведення перевірок щодо ефективного використання природних ресурсів, як складової екологічної безпеки та національної безпеки відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» скерувати відповідні запити до відповідачів та на підставі отриманих за результатами їх розгляду документів визначити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді, чого ним зроблено не було.

Тому суд констатує, що при належному виконанні своїх повноважень прокурор міг отримати протокол та спеціальний дозвіл, а також і інші документи на підставі яких їх було прийнято та видано, та після їх опрацювання дізнатися чи було при цьому допущено порушення вимог чинного законодавства, чи є в даному випадку порушення інтересів держави, та визначити чи є підстави для представництва інтересів в суді у 2015-2016 роках, а не у 2023 році як він стверджує у своїй заяві.

Позивачем ні у позовній заяві, ні у заяві про поновлення строку звернення до суду не було належним чином обґрунтовано обставин та не надано належних доказів, за яких ним наявність підстав для представництва інтересів держави в суді не могло бути виявлено більш ніж за сім та вісім років з моменту прийняття оспорюваних рішень, а відтак своєчасного звернення до суду.

У даному випадку посилання прокурора на постанови Верховного Суду від 23.01.2023 у справі №240/3379/19 та 22.03.2023 у справі №806/2202/18, якими підтверджено право прокурора на звернення до суду з аналогічним позовом до суду та, які стали підставою направлення відповідного запиту від 22.03.2023 не мають ніякого значення для визначення поважності пропуску строку звернення до суду.

Підставою для направлення запиту прокурором та витребування документів, а в подальшому визначення підстав для представництва є норма закону, а саме стаття 23 Закону України «Про прокуратуру», а не постанови суду в конкретній справі щодо інших сторін.

При цьому суд звертає увагу, що прокурор у справах №806/2202/18 та №240/3379/19 про оскарження протоколу ДКЗ звернулися до суду відповідно у 2018 2019 роках, що лише підтверджує наявність у прокурорів відповідних повноважень для виявлення порушень закону та за їх наявності захисту інтересів держави в сфері надрокористування.

Вказане також спростовує наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду твердження прокурора про відсутність підстав для направлення відповідних запитів для отримання документів.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурор звернувся з відповідними листами лише в 2023 році.

На думку суду, направлення позивачем листів про витребування інформації від 22.03.2023 №12-208вих-23 від відповідача 2, та від 25.04.2023 №12-273вих23 та отримання відповіді на них, не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про наявність підстав для представництва інтересів держави та подання відповідного позову до суду. З моменту оприлюднення оскаржуваних рішень у прокурора виникло право щодо перевірки їх на предмет законності, та відповідно виконавши вимоги закону він міг дізнатися про порушення закону.

Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості, тобто, існували такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та підтверджені належними доказами.

Наведені у заяві від 24.07.2023 про поновлення строку звернення до суду обставини, на думку суду, не є поважними та достатніми для поновлення строку звернення до суду з позовом, оскільки при належному здійснені своїх повноважень прокурор про підстави для здійснення представництва в суді для захисту інтересів держави міг та мав можливість дізнатися у 2015 та 2016 роках відповідно.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

У даному випадку позивачем вказані принципи не були дотримані.

Так, пунктом 5 частини першої статті 171 КАС України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частинами 3, 4 статті 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

При цьому, пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу

Отже за таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду слід відмовити, при цьому, клопотання відповідачів про залишення позову без розгляду необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 243 ч.3, 248, 256, 262, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Волинської обласної прокуратури про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Позов заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології та надр України, Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньсапрофос про визнання протиправними та скасування протоколу та дозволу залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Р.С. Денисюк

Повний текст ухвали складено 25.10.2023