Справа № 420/12862/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/12862/23
Перша інстанція: суддя Бжассо Н.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И Л А:

У червні 2023р. ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ГУ ПФУ в Сумській області, ГУ ПФУ в Херсонській області, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Сумській області №02 від 18.05.2023р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.05.2023р. про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, зарахувавши до страхового стажу період роботи в АТ «Сигма» з 15.04.1997р. по 18.12.1997р. згідно архівної довідки №4/11-2023 від 10.04.2023р., виданої ПАТ «Сигма» та призначити пенсію з дня набуття права, 4.02.2023р..

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона звернулася до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком.

18.05.2023р. рішенням за №02 ГУ ПФУ в Сумській області відмовило в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому, до страхового стажу відповідачем не було зараховано період роботи з 15.04.1997р. по 18.12.1997р., зазначений у довідці №4/11-2023 від 10.04.2023р., оскільки він не зазначений у трудовій книжці, а довідка потребувала перевірки шляхом проведення зустрічної звірки.

Позивачка вважає вказану відмову протиправною та незаконною, а тому звернулась до суду із даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Сумській області №02 від 18.05.2023р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.05.2023р. про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, зарахувавши до страхового стажу період роботи в АТ «Сигма» з 15.04.1997р. по 18.12.1997р. згідно архівної довідки №4/11-2023 від 10.04.2023р., виданої ПАТ «Сигма» з урахуванням висновків суду.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 073,60грн..

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Херсонській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду, з наступних підстав.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для оформлення архівної довідки про підтвердження трудового стажу є накази (за відсутності наказів з особового складу можуть бути використані накази з основної діяльності), особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відмітки про періоди роботи, а відтак надана позивачкою архівна довідка ПАТ «Сигма» №4/11-2023 від 10.04.2023р. підтверджує набуття нею страхового стажу за періоди роботи в АТ «Сигма» у період з 15.04.1997р. по 18.12.1997р..

Що стосується невідповідності назви підприємства на печатці, якою засвідчено дану довідку (Акціонерне товариство «Сигма») назві підприємства на кутовому штампі (Публічне акціонерне товариство «Сигма») суд зазначив, що дані обставини є підставою для проведення відповідних перевірок органами Пенсійного фонду, а не підставою для відмови у зарахуванні до трудового стажу періоду трудової діяльності, що зазначений у даній довідці.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, однак помилково зобов`язав ГУ ПФУ в Херсонській області розглянути повторно заяву позивачки, оскільки рішення про відмову в призначенні приймалось саме ГУ ПФУ в Сумській області.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

12.05.2023р. позивачка звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Зазначену заяву за принципом екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ в Сумській області.

18.05.2023р. ГУ ПФУ в Сумській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за №02, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років. На момент звернення страховий стаж позивачки становив 29 років 8 місяців 6 днів.

Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивачка звернулась до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій відповідачів у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи діють лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхувальниками відповідно до цього Закону є: 1) роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону.

Положеннями ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст.62 ЗУ від 5.11.1991р. №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктами 1,2 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМЦ від 12.08.1993р. №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2020р. у справі №577/2688/17, від 31 березня 2020р. у справі №446/656/17, від 21 травня 2020р. у справі №550/927/17, від 25 лютого 2021р. у справі №683/3705/16-а.

Крім того, Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58).

Пунктом 1.1 цієї Інструкції також передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Судова колегія звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначає постанова КМУ від 12 серпня 1993р. №637, відповідно до якої за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно р.III Порядку виконання архівними установами запитів юридичних та фізичних осіб на підставі архівних документів та оформлення архівних довідок (копій, витягів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України 2.03.2015р. №295/5, архівні довідки про підтвердження трудового стажу оформлюються лише за той період роботи, відомості про який є в документах архіву.

Підставою для оформлення архівної довідки про підтвердження трудового стажу є накази (за відсутності наказів з особового складу можуть бути використані накази з основної діяльності), особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відмітки про періоди роботи.

Архівна довідка про заробітну плату оформлюється на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату.

Як вбачається із матеріалів справи, що рішення про відмову у призначенні пенсії позивачки прийнято у зв`язку із незарахуванням періоду роботи з 15.04.1997р. по 18.12.1997р. в АТ «Сигма», оскільки оскаржувані періоди не зазначені в трудовій книжці.

Крім того, назва підприємства на печатці, якою засвідчено довідку, не відповідає назві підприємства на кутовому штампі. Згідно цієї ж довідки, АТ «Сигма» з 11.04.2011р. було перейменовано в ПАТ «Сигма», тому стаж можливо зарахувати тільки після проведення зустрічної перевірки.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, судова колегія виходить з наступного.

Згідно архівної довідки №4/11-2023 від 10.04.2023р. позивачку 15.04.1997р. зараховано на посаду товарознавця у торговий відділ відповідно до наказу №33 від 15.04.1997р. та наказом №64 від 18.12.1997р. її звільнено за власним бажанням 18.12.1997р..

Крім того, у вказаній довідці зазначено, що відповідно до ЗУ «Про акціонерні товариства» від 29.04.2009р., рішення загальних зборів акціонерів від 28.03.2011р. та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії АО1 №722767 від 11.04.2011р. АТ «Сигма» перейменовано в ПАТ «Сигма» з 11.04.2011р..

При цьому, матеріали справи містять акт опитування свідка ОСОБА_2 для підтвердження стажу роботи позивачки, яка зазначила, що ОСОБА_1 дійсно працювала в АТ «Сигма» з 15.04.1997р. по 18.12.1997р. (а.с.128).

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для зарахування спірного періоду за даними архівної довідки від 10.04.2023р. №4/11-2023 від 10.04.2023р., оскільки у вказаній довідці зазначено періоди роботи, накази, підстави видачі та інформацію про реорганізацію підприємства, крім того, наявні покази свідка, які підтверджують дані обставини.

Також, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що невідповідність назви підприємства на печатці, якою засвідчено дану довідку (АТ «Сигма») назві підприємства на кутовому штампі (ПАТ «Сигма») не є підставою для відмови у зарахуванні до трудового стажу періоду трудової діяльності, що зазначений у даній довідці.

Суд апеляційної інстанції підкреслює, що право особи на пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування конкретного документу, оскільки збереження таких відомостей не може контролюватися пенсіонером, а значить на нього не може покладатись відповідальність за їх відсутність.

Крім того, позивачка не може бути позбавлена свого права на нарахування пенсії у зв`язку з обставинами, що виникли не з її вини, та на які вона не могла жодним чином впливати.

Відтак, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Сумській області №02 від 18.05.2023р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Також апелянт в апеляційній скарзі посилається на відсутність підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області щодо повторного розгляду заяви позивачки, оскільки рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 приймалося саме ГУ ПФУ в Сумській області.

Судова колегія зауважує, що спірне рішення по суті питання за принципом екстериторіальності розгляду заяв приймалось ГУ ПФУ в Сумській області, як органом, до виключних повноважень якого належить призначення пенсії заявниці, а тому повторний розгляд заяви ОСОБА_1 має здійснювати саме ГУ ПФУ в Сумській області.

Судова колегія погоджується з доводами апелянта в цій частині і вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність повторного розгляду заяви позивачки про призначення пенсії ГУ ПФУ в Херсонській області, у зв`язку із чим резолютивна частина рішення суду підлягає зміні з урахуванням вказаних висновків.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,317,322,325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задовольнити частково.

Резолютивну частину рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023р. змінити, виклавши в такій редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.05.2023 року про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, зарахувавши до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 в акціонерному товаристві «Сигма» з 15.04.1997р. по 18.12.1997р. згідно архівної довідки №4/11-2023 від 10.04.2023р., виданої ПАТ «Сигма» з урахуванням висновків суду».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко