Справа № 177/1857/23
Суддя: Суботіна С. А.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 177/1857/23
Провадження № 2-а/177/14/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 жовтня 2023 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду засобами поштового зв`язку з указаним позовом, отриманим судом 12.09.2023 та просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БАА № 971825 від 25.08.2023.

В обґрунтування позовних вимог указав, що 25.08.2023 відповідачем складено постанова серії БАА № 971825, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1190,00 грн.

З даною постановою він не погоджується, вважає, що при її складанні відповідач допустив грубі порушення, не дослідив всі обставини справи, а тому постанова є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню.

Так, у постанові відповідач зазначив, що він керував транспортним засобом з напівпричепом, з номерним знаком на автомобілі, який закріплено не в установленому для цього місті, чим порушив вимоги п. 2.9 в) ПДР України.

Позивач зазначає, що номерний знак на автомобілі встановлено у місці, передбаченому конструкцією транспортного засобу, про що зазначено у п. 2 розділу 8 Наказу МВС «Про деякі питання номерних знаків транспортних засобів» від 02.03.2021 № 166.

Також, у графі 7 постанови відповідач вказав «фото», але не зазначив жодного технічного засобу, за допомогою якого це фото зроблене, при цьому, наявність фото не свідчить, що транспортний засіб рухався. Клопотання позивача про надання доказів вчинення ним правопорушення та про необхідність залучення захисника, поліцейський залишив без розгляду і знехтував його правами. Також, поліцейський порушив процесуальний порядок розгляду справи, встановлений КУпАП, адже жодного розгляду справи взагалі не було, оскільки поліцейський обмежився лише формальним складанням постанови.

Ухвалою суду від 13.09.2023 відкрито провадження в справі.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, у порядку ч. 4 ст. 47 КАС України, представником відповідача Нофенко М.В. через систему «Електронний суд» 25.09.2023 направлено відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що при винесені постанови поліцейським Хондою Є.О. дотримано вимог КУпАП, позивачем не надано обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної постанови, а тому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі (а.с.25-29).

Позивачем надано відповідь на відзив, який отримано судом 12.10.2023, де зазначено, що відповідачем не надано доказів вчинення позивачем правопорушення, а тому постанова серії БАА №971825 від 25.08.2023 про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню (а.с.45-49).

Представником відповідача 16.10.2023 подано письмові заперечення на відповідь на відзив позивача, які за змістом аналогічні відзиву на позовну заяву (а.с.51-54).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяви про відкладення судового засідання з поважних причин суду не надав.

Відповідач участь у судовому засіданні уповноваженого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника відповідача Нофенко М.В. надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися в судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні, у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. При цьому, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.08.2023 серії БАА № 971825, прийнятою поліцейським СРПП ВП № 4 Миколаївського РУП у Миколаївській області, старшим сержантом поліції Хондою Є.О., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190,00 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 25.08.2023 о 07 год. 37 хв., водій ОСОБА_1 керував на 309 км автодороги траси Н-11 Миколаїв-Дніпро транспортним засобом DAF XF 105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом Zasta, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з номерним знаком на автомобілі, який закріплено в неустановленому для цього місці, чим порушив п. 2.9 в) ПДР України.

Зазначена постанова судом перевіряється на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями) визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Як передбачено п. 2.9 в) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Порушення вказаних вимог ПДР України є наслідком притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, передбаченої ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП України настає в разі керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака. Вказане правопорушення тягне за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України,юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Як визначено п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно зі ст. 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні. Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП, постанова в справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Виходячи з положень ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Не погоджуючись із даною постановою, позивач вказує, що номерний знак на його транспортному засобі встановлено в місці, передбаченому конструкцією транспортного засобу, оскільки п. 2 розділу 8 Наказу МВС «Про деякі питання номерних знаків транспортних засобів» від 02.03.2021 № 166, знаки на транспортних засобах треба встановлювати тільки в передбачених за конструкцією місцях або додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу.

Статтями 29, 33 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані в установленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам, затвердженим у встановленому порядку.

Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Суд враховує приписи ст. 37 Закону України «Про дорожній рух», якими передбачено підстави для заборони експлуатації транспортних засобів.

Так, забороняється експлуатація незареєстрованих (не перереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Згідно з пп. 30.2 п. 30 «Номерні, розпізнавальні знаки, написи та позначення» Правил дорожнього руху України, на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. На трамваях і тролейбусах наносяться реєстраційні номери, що надаються відповідними уповноваженими на те органами. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті й достатньо освітлені.

До того ж, Національний стандарт України ДСТУ 4278:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні технічні умови», встановлює типи та основні розміри, вимоги до інформаційного змісту, правила застосування державних номерних знаків для: транспортних засобів усіх типів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та які підлягають державній реєстрації і обліку: автомобілів, автобусів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів; транспортних засобів Збройних сил України; транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування: великотоннажних транспортних засобів та інших технологічних транспортних засобів, тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо - будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів.

Як передбачено п. п. 4.1 та 4.2 Національного стандарту України ДСТУ 4278:2019, кількість знаків на транспортних засобах має бути: - на автомобілях: два знаки; - на тракторах, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машинах, сільськогосподарській техніці та інших механізмах: один знак; - на мотоциклах, моторолерах, мотоколясках, квадроциклах, трициклах, прирівняних до них транспортних засобах, мопедах, причепах, напівпричепах: один знак; - на великотоннажних транспортних засобах та інших технологічних транспортних засобах: один знак; знаки на транспортних засобах треба встановлювати лише в передбачених за конструкцією місцях, зазначених виробником.

Відтак, позивач при експлуатації транспортного засобу зобов`язаний забезпечити відповідність його технічного стану, зокрема, наявність номерних знаків у відповідності до вимог нормативно-правових актів.

Представником відповідача до відзиву на позовну заяву долучено фотозображення транспортного засобу марки DAF XF 105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з якого слідує, що номерний знак « НОМЕР_1 » розташований під кабіною водія, зліва.

Сам факт керування транспортним засобом марки DAF XF 105, реєстраційний номер НОМЕР_1 та встановлення на ньому номерного знака під кабіною водія, зліва, позивачем не заперечувався.

Водночас, з указаного фото чітко вбачається на передньому бампері по центру знизу наявність спеціальної накладки для встановлення переднього номерного знака на даний автомобіль. При цьому, позивачем не надано ні інспектору поліції, ні суду належних доказів на підтвердження тих обставин, що встановлення номерного знака на автомобілі під кабіною водія, зліва, передбачено конструкцією автомобіля DAF XF 105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за наявності спеціальної накладки для встановлення переднього номерного знака на передньому бампері по центру знизу.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19, визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень, довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності, не виключає визначеного ч. 1цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Проте, позивачем не надано жодного підтвердження на спростовання факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, за обставин, встановлених у постанові патрульного поліцейського.

Зважаючи на те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення доведена, у зв`язку з чим вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягаю, а відповідно,підстави для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

Суд не бере до уваги посилання позивача про відсутність у постанові назви технічного засобу, за допомогою якого зроблено фотознімок транспортного засобу марки DAF XF 105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , де зображено розташування номерного знака під кабіною водія, зліва (а.с.36 зворот), оскільки вказане не спростовує факту вчинення правопорушення. Посилання на вказане фото наявне у постанові, у графі « до постанови додаються) (а.с.36). Також суд враховує, що позивачем безпосередньо у позовній заяві не заперечується прикріплення номерного знака НОМЕР_1 на транспортному засобі марки DAF XF 105 під кабіною водія, зліва, як зафіксовано на вказаному фото.

Суд також не бере до уваги посилання позивача на те, що інспектором поліції під час розгляду справи на місці йому не роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, право на захист, оскільки вказане спростовується змістом постанови (а.с.36), де у графі «Права за статтею 268 КУпАП та строк на оскарження за ст. 289 КУпАП мені роз`яснено», стоїть підпис позивача ОСОБА_1 . Тобто, постанова підписана позивачем без будь-яких зауважень чи застережень та, відповідно, підтверджує обізнаність ОСОБА_1 з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Окрім того, останній у визначений законом строк реалізував своє право на оскарження прийнятої щодо нього постанови, що також свідчить про роз`яснення позивачу його прав інспектором поліції.

З огляду на викладене, суд констатує, що при винесені постанови в справі про адміністративне правопорушення від 25.08.2023 серії БАА № 971825, поліцейський СРПП ВП № 4 Миколаївського РУП у Миколаївській області, старший сержант поліції ОСОБА_2 діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, серед іншого, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні, а постанова про адміністративне правопорушення серії БАА № 971825 від 25.08.2023, винесена працівником поліції відповідно до вимог чинного законодавства.

З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог, суд не вбачає підстав для відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241, 242-246, 286, 293 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 971825 від 25.08.2023, прийняту поліцейським СРПП ВП № 4 Миколаївського РУП у Миколаївській області, старшим сержантом поліції Хондою Євгенієм Олександровичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1190,00 грн,за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, -залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: