Справа № 569/8920/23
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 569/8920/23 пров. № А/857/13688/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Затолочного В.С., Мікули О.І.,

з участю секретаря судового засідання Бедрій В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Тимощук О.Я.,

час ухвалення рішення: не зазначений,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення: не зазначена,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ГАБ № 137463 по справі про адміністративне правопорушення від 03.05.2023, винесену інспектором відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Рівненський області ДПП старшим лейтенантом поліції Лагнюк С.М про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 липня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що відповідачем доведено вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій з посиланням на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не враховано, що дії не можна кваліфікувати завідомо неправдивим викликом, якщо людина: вважала права порушеними чи такими, що можуть бути порушені; розраховувала на захист прав поліцією; не має прямого умислу на вчинення правопорушення повідомляє правду та не хоче безпідставного виїзду поліції.

Вважає, що суд не взяв до уваги, що під час складання оскаржуваної постанови ОСОБА_2 не взяла та не врахувала ні її усні, ні письмові пояснення, які у розумінні ст. 251 КУпАП є доказами і повинні бути досліджені уповноваженою особою у сукупності з іншими наявними у справі матеріалами з метою повноцінного розуміння ситуації, що склалася та забезпечення правильного правозастосування.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити її з підстав, що уній наведені.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ № 137463 від 03.05.2023, винесеною інспектором відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Рівненський області старшим лейтенантом Лагнюк С.М., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 183 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 850 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 02.05.2023 о 16 год. 28 хв. в м. Рівне, вул. Соборна, 5 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме викликала працівників патрульної поліції та повідомила про ДТП, хоча такої події не було.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає обставинам справи та правильному застосуванню норм матеріального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ст.183 КУпАП (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) Завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Колегія суддів зазначає, що представником ДПП до матеріалів справи додано відзив з доповідною запискою інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Рівненський області старшим лейтенантом Лагнюк С.М. та фототаблицями, згідно яких пошкодження транспортного засобу були отримані 27.04.2023 з 07 год. 49 хв. по 09 год. 42 хв., а не 02.05.2023, як стверджує позивач, які в розумінні ст. 251 КУпАП є належними доказами по справі (а.с. 32-40).

Крім того, в п`ятому абзаці зазначеної доповідної записки зазначається: « 03.05.2023 ОСОБА_1 було запрошено до управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП для додаткового опитування стосовно вказаної події. Під час усного опитування, остання надавала не чіткі пояснення, спочатку не могла чітко пояснити коли саме виявила пошкодження даного транспортного засобу, однак пізніше стверджувала, що можлива дорожньо-транспортна пригода трапилась 02.05.2023».

Проте, зазначені твердження відповідача позивачем не заперечувались та не спростовувались у відповіді на відзив від 03.07.2023 (а.с. 42-45).

Разом з тим, позивач не надала суду доказів про те, що про пошкодження транспортного засобу, які були отримані 27.04.2023 з 07 год. 49 хв. по 09 год. 42 хв., вона дізналась 02.05.2023.

Відтак, покликання позивача на відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, оскільки остання здійснила завідомо неправдивий виклик поліції.

Відтак, доводи апелянта не спростовують факту вчинення нею інкримінованого їй правопорушення.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 272, 286, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 липня 2023 року у справі № 569/8920/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді В. С. Затолочний
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 27.10.2023.