Справа № 200/4432/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2023 року Справа№200/4432/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях про визнання протиправною і скасування постанови,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (далі - відповідач), відповідно до якого просить визнати протиправною і скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № 029366 від 24.07.2023 року.

В обґрунтування свого позову позивачка вказує на те, що постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу № 029366 від 24.07.2023 року, яка була винесена виконуючим обов`язки начальника Відділу державного нагляду у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі акта перевірки від 24.05.2023 року № 009664, на позивачку накладено штраф у сумі 17000,00 грн. за допущення порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Як стверджується позивачкою, водій транспортного засобу, що був підданий перевірці 24.05.2023 року, перевозив автомобілем скляні банки різного об`єму в кількості 100 штук, які були придбані у м. Івано-Франківськ на місцевому ринку, для їх подальшого використання у господарстві та побуті (зокрема, для здійснення консервації), та прямував до с. Нерубайка Голованівського району Кіровоградської області, де тимчасово мешкає позивачка.

Позивачка зауважує на тому, що керування транспортним засобом на момент перевірки здійснював громадянин ОСОБА_2 , з яким вона спільно проживає і перебуває у цивільних правовідносинах - цивільному шлюбі, протягом 15-ти років.

Відтак, як зазначає позивачка, у даному разі не здійснювалося перевезення вантажу, а водій ОСОБА_2 не діяв як автомобільний перевізник, тоді як згідно з абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" накладення штрафу передбачено виключно при наданні послуг по перевезенню вантажів.

Як стверджується позивачкою, наведені обставини були пояснені водієм ОСОБА_2 представникам Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області під час проведення перевірки, однак дані пояснення були проігноровані.

Позивачка акцентує увагу на тому, що повідомлення про розгляд справи та постанова про застосування штрафу були отримані її батьком, який мешкає у м. Слов`янськ Донецької області та періодично відвідує домоволодіння за місцем реєстрації позивачки для перевірки цілісності та схоронності її майна, а про їх надходження вона дізналася 04.08.2023 року.

З огляду на викладене, позивачка вважає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.07.2023 року № 029366 протиправною і просить її скасувати.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач, серед іншого, зазначає про те, що оскаржувана постанова № 029366 від 24.07.2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу є повністю законною та обґрунтованою.

Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує на те, що відповідно до Закону України "Про автомобільний транспорт" та Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року, згідно з Щотижневим графіком проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області та направленням на перевірку від 19.05.2023 року № 000305, співробітниками даного відділу 24.05.2023 року проводилась рейдова перевірка на автодорозі Н-18 "Івано-Франківськ-Тернопіль".

В ході вказаної перевірки був зупинений транспортний засіб марки "ГАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Під час перевірки даного транспортного засобу було встановлено, що він належить та використовується позивачкою (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ).

На момент проведення перевірки виявлено відсутність товарно-транспортної накладної встановленої форми на вантаж та індивідуальної контрольної книги водія або копії графіку змінності водія, у зв`язку з чим складено акт № АР 009664 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 24.05.2023 року.

Повідомленням № 54270/38/24-23 від 19.07.2023 року, направленим 19.07.2023 року рекомендованим листом № 754, позивачку було викликано для розгляду справи про порушення на 24.07.2023 року з 09:00 до 12:00.

Відповідач зауважує, що дане повідомлення направлялося на адресу позивачки, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка, до того ж, зазначена у позовній заяві.

24.07.2023 року за результатами розгляду акта від 24.05.2023 року № АР 009664 було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за № 029366, копію якої направлено позивачці 26.07.2023 року рекомендованим листом.

На підставі положень пункту 27 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) відповідач стверджує, що розгляд справи та прийняття спірного рішення без участі позивачки були повністю правомірними.

Позивачкою було надано до суду відповідь на відзив, у якому вона проти викладених у відзиві доводів відповідача заперечує та просить суд повністю задовольнити позов.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21.08.2023 року подану ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях позовну заяву про визнання протиправною і скасування постанови було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/4432/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивачка у даній справі, ОСОБА_1 , зареєстрована у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа - підприємець (код НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Як видно з довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивачка є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності позивачки є: "52.24 Транспортне оброблення вантажів".

24.05.2023 року під час рейдової перевірки, яка проводилась співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області відповідно до Щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області та на підставі направлення на перевірку № 000305 від 19.05.2023 року, на автодорозі Н-18 "Івано-Франківськ-Тернопіль", було зупинено транспортний засіб марки "ГАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився під керуванням водія ОСОБА_2 (посвідчення водія НОМЕР_4 ).

Під час перевірки транспортного засобу встановлено, що його власником є ОСОБА_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ).

На момент проведення перевірки виявлено відсутність товарно-транспортної накладної встановленої форми на вантаж та індивідуальної контрольної книги водія або копії графіку змінності водія, у зв`язку з чим складено акт № АР 009664 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 24.05.2023 року.

Водій транспортного засобу від надання пояснень і підписання даного акта відмовився, про що до акта був внесений відповідний запис.

Суд звертає увагу на те, що позивачка у своїй позовній заяві не заперечує проти відсутності у водія на момент проведення перевірки вищевказаних документів, однак стверджує, що водій підданого перевірці транспортного засобу перевозив автомобілем придбані на ринку скляні банки для власних господарських потреб, оскільки спільно проживає і перебуває у цивільних правовідносинах (цивільному шлюбі) із позивачкою.

Повідомленням № 54270/38/24-23 від 19.07.2023 року, направленим рекомендованим листом № 754, позивачку було викликано для розгляду справи про порушення на 24.07.2023 року з 09:00 до 12:00.

Як видно зі змісту інформації про відстеження пересилання поштових відправлень на офіційному вебсайті "Укрпошта", поштове відправлення № 754 було направлено позивачці 19.07.2023 року та надійшло у точку видачі/доставки 25.07.2023 року.

При цьому 25.07.2023 року вказане поштове відправлення не було вручено позивачці під час доставки, однак того ж дня, 25.07.2023 року, вручено особисто.

Суд зауважує, що повідомлення про розгляд справи про порушення було направлено позивачці з м. Харків всього лише за 4 дні до дати розгляду та станом на 24.07.2023 року, тобто на день розгляду справи, ще перебувало на сортувальному центрі у м. Краматорськ Донецької області, а у точку видачі/доставки (м. Слов`янськ Донецької області) надійшло і було вручене тільки 25.07.2023 року, тобто наступного дня після розгляду справи і прийняття спірної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

24.07.2023 року відповідачем, за відсутності позивачки, за результатами розгляду акта від 24.05.2023 року № АР 009664 було винесено постанову № 029366 про застосування адміністративно-господарського штрафу, за якою на позивачку накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн.

Копія вказаної постанови була направлена позивачці 26.07.2023 року рекомендованим листом № 409 та одержана 02.08.2023 року, у день надходження до м. Слов`янськ Донецької області про що свідчить надане до справи повідомлення про вручення поштового відправлення та дані про відстеження вказаного поштового відправлення на офіційному вебсайті "Укрпошта".

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним нормативним актом, що регулює спірні правовідносини є Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

На підставі положень статті 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону, а також інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного та санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, який визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Частиною 1 статті 48 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії зобов`язані мати та пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Відповідно до частини 2 статті 48 Закону № 2344-III документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Суд зазначає, що частина 2 статті 48 Закону № 2344-III передбачає наявність й інших документів, які визначені законодавством, тобто перелік документів, наведених у частині 2 статті 48 Закону № 2344-III, не є вичерпним.

07.06.2010 року Міністерство транспорту та зв`язку України прийняло наказ за № 340, яким затвердило Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Положення № 340), що встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Відповідно до пункту 1.3. Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Згідно з пунктами 6.1. та 6.3. Положення № 340 вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 т повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни, а також протягом 28 днів з дня її закінчення. Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 було затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила № 363).

Згідно з вимогами пункту 11.1. Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортну накладну можна оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Відповідно до пункту 11.2. Правил № 363 оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що водій, який здійснює перевезення вантажу, повинен мати при собі товарно-транспортну накладну встановленої форми або без дотримання форми (але за умови дотримання вимог пункту 11.1. Правил № 363), а у випадку перевезення вантажу на вантажному автомобілі з повною масою понад 3,5 т, не обладнаному тахографом, - індивідуальну контрольну книгу водія або копію графіку змінності водія.

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 1567 даний Порядок визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до пунктів 2 та 4 Порядку № 1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Пунктом 14 Порядку № 1567 установлено, що рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Положеннями абзаців 1 та 2 статті 15 Порядку № 1567 визначено, що при проведенні рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Абзацом 1 пункту 21 Порядку № 1567 передбачено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Як свідчать матеріали справи, під час проведення перевірки встановлено відсутність у водія на момент перевірки документів, визначених чинним законодавством, а саме - товарно-транспортної накладної встановленої форми на вантаж та індивідуальної контрольної книги водія або копії графіку змінності водія.

Відповідно до вимог абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III до автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначеннями, які наведені у статті 1 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - це перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Частиною 1 статтею 33 Закону № 2344-III визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Згідно зі статтею 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частин 1-3 статті 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Системний аналіз наведених норм Закону № 2344-III та Цивільного кодексу України дає підстави для наступних висновків:

- відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу передбачена саме за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону № 2344-III;

- товарно-транспортна накладна обов`язково повинна бути наявною у водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, учасниками яких є перевізник, вантажовідправник та вантажоодержувач (тобто відповідальність за наявність товарно-транспортної накладної при перевезенні вантажів на договірних умовах несуть саме перевізники, які надають послуги з перевезення вантажу).

Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які би свідчили, що у спірних правовідносинах позивачка надавала послуги з перевезення вантажів.

За даних обставин висновок відповідача стосовно того, що 24.05.2023 року позивачка здійснювала перевезення вантажу в рамках договірних відносин є бездоказовим.

При цьому суд зауважує, що відповідно до пункту 1.4. Положення № 340 це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв.

Отже, пункти 6.1. та 6.3. Положення № 340, які визначають правила обліку робочого часу і на які посилається відповідач, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Згідно з абзацом 1 пункту 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за наявності письмової заяви уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за її наявності).

Судом установлено, що повідомленням № 54270/38/24-23 від 19.07.2023 року позивачку було викликано для розгляду справи про порушення на 24.07.2023 року з 09:00 до 12:00 (рекомендоване поштове відправлення № 754).

Як видно зі змісту інформації про відстеження пересилання поштових відправлень на офіційному вебсайті "Укрпошта", поштове відправлення № 754 було направлено позивачці 19.07.2023 року з м. Харкова та надійшло у точку видачі/доставки м. Слов`янськ Донецької області - 25.07.2023 року.

При цьому 25.07.2023 року, спочатку вказане поштове відправлення не було вручено позивачці під час доставки, однак того ж дня, тобто, 25.07.2023 року, вручено особисто.

Як вже було вказано вище, станом на 24.07.2023 року, тобто на день розгляду справи про порушення, вказане поштове відправлення № 754 (яким було направлено повідомлення про розгляд справи про порушення 24.07.2023 року) ще перебувало на сортувальному центрі у м. Краматорськ Донецької області, а у точку видачі/доставки (м. Слов`янськ Донецької області) надійшло і було вручене 25.07.2023 року, тобто лише наступного дня після розгляду справи про порушення та прийняття оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Отже, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що повідомлення про розгляд справи про порушення було отримане вже після дати її розгляду. При цьому за будь-яких умов, зважаючи на викладені обставини, позивачка об`єктивно не змогла би отримати повідомлення про розгляд справи про порушення до дати її розгляду.

Відтак, позивачка не була обізнана про розгляд справи про правопорушення, через що була позбавлена її законного права бути присутньою при розгляді справи.

Суд не бере до уваги твердження відповідача щодо вжиття усіх належних заходів для повідомлення позивачки про розгляд справи про порушення, з огляду на наступне.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до відповідальності, у тому числі на участь у розгляді справи відносно цієї особи, положення законодавства містять певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, стосовно розгляду справи про порушення за відсутності особи, яка притягується до певного виду відповідальності.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи до дати розгляду справи про порушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (проінформована) про час і місце розгляду справи до дати розгляду справи. У тому числі в разі, якщо така особа, маючи об`єктивну можливість отримати відповідне повідомлення про розгляд справи до дати її розгляду, не скористалася правом на його отримання (постанова Верховного Суду від 11.02.2020 року у справі № 820/4624/17). Обов`язок доказування даної обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про порушення.

Суб`єкт господарювання, щодо якого вирішується питання про застосування до нього адміністративно-господарської санкції, має право бути обізнаним про час і місце розгляду справи, бути присутнім під час її розгляду, надавати докази, висловлювати свої заперечення.

Аналогічні висновки були наведені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 року у справі № 742/3757/16-а, від 31.01.2019 року у справі № 760/10803/15-а, від 19.09.2019 року у справі № 686/21230/16-а, від 30.09.2019 року у справі № 486/92/17, від 14.11.2019 року у справі № 815/1570/16, від 06.12.2019 року у справі №804/7725/17, від 24.12.2019 року у справі №360/403/19 та багатьох інших.

Неотримання позивачкою повідомлення про розгляд справи про порушення своєчасно (до дати розгляду) у даному випадку, було зумовлено не її пасивною поведінкою, а пов`язане з тим, що відповідачем вказане повідомлення було направлене з м. Харків до м. Слов`янськ Донецької області запізно (лише за 4 дні до дати розгляду справи про порушення), з огляду на запровадження воєнного стану, бойові дії в Україні та збільшену тривалість доставки рекомендованих листів (наприклад, як було вказано вище копія спірної постанови, направлена позивачці 26.07.2023 року рекомендованим листом № 409 з м. Харків, одержана нею у день надходження до м. Слов`янськ - 02.08.2023 року (через 6 днів), що не було враховано відповідачем та призвело до неналежного повідомлення позивачки про розгляд її справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем у даному разі не було дотримано вимог Порядку № 1567, які стосуються процедури розгляду акта проведення перевірки про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що позбавило позивачку законного права бути присутньою під час розгляду справи, подавати відповідні докази, висловлювати заперечення.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 029366 від 24.07.2023 року є протиправною та підлягає скасуванню, а заявлені позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачкою документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. (квитанція від 11.08.2023 року).

Докази здійснення інших судових витрат позивачкою не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачкою, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою (постанова Верховного Суду від 06.10.2020 року у справі № 826/11984/16).

Судом були задоволені пов`язані між собою немайнові позовні вимоги про визнання протиправною постанови та її скасування, у зв`язку з чим за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки підлягають присудженню понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 грн.

Керуючись положеннями Конституції України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про автомобільний транспорт", постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі)", наказом Міністерства транспорту та зв`язку України "Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів", наказом Міністерства транспорту України "Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати протиправною і скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.07.2023 року за № 029366.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (код за , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Повне судове рішення складене 20 жовтня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч