Справа № 280/4286/23
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року (о 15 год. 45 хв.)Справа № 280/4286/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Прус Я.І.

представника позивача Хрипченко Н.А.,

представника відповідача Крамар В.В.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференціїї адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (вул. Олександра Матросова, буд. 29, м.Запоріжжя, 69057; )

про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, грошового забезпечення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі ГУНП в Запорізькій області, відповідач) , в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. начальника ГУНП в Запорізькій області про застосування дисциплінарних стягнень полковника поліції Руслана Невожая №891 від 02.06.2023, яким застосовано до поліцейського взводу № 2 роти № 2 БПОГП ГУНП в Запорізькій області сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Запорізькій області полковника поліції Артема Киська № 266 о/с від 05.06.2023, яким відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) сержанта поліції ОСОБА_1 (0091862), поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону поліції особливого призначення ГУНП, з 05 червня2023 року;

поновити позивача на службі в поліції на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону поліції особливого призначення ГУНП у Запорізькій області з 05.06.2023;

стягнути за рахунок державних асигнувань відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення, а саме з 05.06.2023 по день фактичного розрахунку;

стягнути за рахунок державних асигнувань відповідача на користь позивача грошове забезпечення за травень місяць 2023 року у повному обсязі з урахуванням вже виплаченої суми.

Також просить стягнути за рахунок державних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві вказує, що ОСОБА_1 ніякої причетності до події, яка була зареєстрована у Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо факту викрадення людини, не має, не був учасником означених подій, не володіє жодною інформацією з цього приводу, про що неодноразово зазначав. Звертаючись до самого службового розслідування вважає, що воно проведено відносно позивача з явними порушеннями, а саме належним чином останній не був повідомлений про початок службового розслідування, у повній мірі не міг надавати пояснення по справі, вбачалось упереджене ставлення, йому та адвокату не давали можливості ознайомитись з матеріалами розслідування, чим позбавили конституційних прав на захист. Вважає, що під час визначення видів стягнення дисциплінарна комісія не врахувала характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, (i чи був вчинений взагалі, тому що ОСОБА_1 вина не доведена), його особу, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують відповідальність, попередню його поведінку, його ставлення до служби. Стверджує, що в порушення п. 2 Розділу 7 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, який затверджено наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, наказ про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення та звільнення ОСОБА_2 зі служби з поліції було виконано частково лише шляхом особистого ознайомлення з ними. З наведеного, на думку позивача, слідує, шо оскаржені накази є незаконними та необґрунтованими, тобто винесені без урахуванням усіх обставин, що мають значення для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, не містить достатніх доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним i дією (бездіяльністю). Наголошує, що ОСОБА_1 та його адвокат неодноразово звертався із заявами до ГУНП в Запорозькій області про ознайомлення із матеріалами службового розслідування, але до теперішнього часу не отримали жодних відомостей чи доступу до інформації, яка стосується ОСОБА_1 . Крім того, звертає увагу суду, що управлінням ДБР у Запорізькій області було відкрито кримінальне провадження за фактом подій, що сталися у ніч з 22.04.2023 на 23.04.2023 за №0000166, та 05.05.2023 потерпілий власноруч написав заяву слідчому, який займається даною справою про те, що особисто до ОСОБА_1 претензій не має, i вважає, що слідством необґрунтовано кваліфіковані дії як ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та відсутні ознаки злочину, за яким ведеться справа, також потерпілий зазначив, що слідство необґрунтовано трактувало його покази. Крім того, наголошує, що потерпілий просив не здійснювати слідство на нього тиск, при цьому, ОСОБА_1 у даному кримінальному провадженні №0000166 не має статусу ані підозрюваного, ані обвинуваченого, ані засудженого. У зв`язку із чим вважає, шо в діях позивача відсутній склад дисциплінарного правопорушення, а оскаржені накази ГУНП в Запорозькій області є протиправними.

Ухвалою суду від 26.06.2023 вирішено прийняти позовну заяву та відкрити провадження в адміністративній справі, підготовче засідання по справі призначити на 18 липня 2023 року.

27.06.2023 позивачем до матеріалів справи долучені письмові пояснення (вх. №26729), у яких додатково зауважує, що матеріалами службового розслідування не підтверджується склад дисциплінарного проступку в діянні позивача, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Наголошує на тому, що під час визначення виду дисциплінарного стягнення відповідачем не враховано характер дисциплінарного проступку, обставини за яких він був вчинений, відсутність настання тяжких наслідків, попередню мою поведінку та моє ставлення до виконання службових обов`язків. Вищезазначене засвідчує лише необ`єктивність та неповноту проведеного відповідачем службового розслідування.

Відповідач позов не визнав, 01.07.2023 надіслав до суду відзив на позовну заяву (вх. №29185), у якому стверджує, що враховуючи одержані відомості, які свідчили про можливе вчинення поліцейськими ГУНП в Запорізькій області дисциплінарного проступку, в тому числі позивачем, начальником ГУНП в Запорізькій області видано наказ від 05.05.2023 № 535 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії», з метою встановити наявність або відсутність складу дисциплінарного проступку в діях ОСОБА_1 . Вважає, що посилання представника позивача на необхідність інформування про початок проведення службового розслідування є безпідставними та необґрунтованими, оскільки приписами чинного законодавства не передбачено обов`язку ГУНП або членів комісії та порядку інформування (ознайомлення) поліцейського, відносно якого проводиться службове розслідування, із рішенням про початок та підстави призначення службового розслідування, як і не визначено обов`язку відповідача ознайомлювати з висновком та матеріалами службового розслідування поліцейського, відносно якого проводиться службове розслідування. Наголошує, що 16.05.2023 позивач та ОСОБА_3 надали пояснення з приводу обставин призначеного службового розслідування, що свідчить про обізнаність про проведення відносно нього службового розслідування, при цьому, надання пояснень проводилось у присутності їх захисника адвоката Рогозіна О.В. Підкреслює, що зі змісту висновку службового розслідування та матеріалів до нього, вбачається, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок позивача, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни. Вказує про те, що вчинені ОСОБА_1 дії, встановлені в ході службового розслідування, свідчать про відсутність у нього високої свідомості, недотримання законодавства, порушення норм професійної етики, що призводить до зниження авторитету поліції. Водночас, аналізуючи зібрані матеріали, а також ставлення ОСОБА_1 до виконання службових обов`язків, дії останніх не можна вважати гідними посад поліцейських та їх особисті якості не можна вважати такими, що сприяють посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, оскільки поліцейські власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись. Стосовно ознайомлення позивача з матеріалами службового розслідування зазначає, що ОСОБА_1 як особисто, так і через свого представника звертався до ГУНП в Запорізькій області з проханням ознайомити його з матеріалами службового розслідування та ГУНП задовольнило вимоги позивача, про що позивачу та його адвокату надано відповіді. За результатами отриманих відповідей, представник позивача ознайомилась з матеріалами службового розслідування, що підтверджується відповідними доказами, доданих до матеріалів справи. На підставі наведеного вище, оскільки матеріалами службового розслідування доведено факт порушення позивачем службової дисципліни, тому прийнятті оскарженого наказу відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом, у зв`язку із чим просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

17.07.2023 від позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив (вх. №30483 від 18.07.2023), у якій наголошує, що матеріали службового розслідування, які були наданні позивачу та його представнику для ознайомлення, не містять доказів повідомлення ОСОБА_1 про початок та проведення відносно нього службового розслідування, у зв`язку з чим вважає, що було порушено право позивача на захист. При цьому, письмові пояснення, які були наданні позивачем, не можуть бути розцінені як належне повідомлення останнього про початок та проведення відносно нього службового розслідування. Крім того, на думку позивача, затягування ознайомлення позивача з матеріалами службового розслідування відносно нього ще раз доводить порушення прав ОСОБА_1 на захист (заява позивача про ознайомлення від 05.06.2023, фактичне ознайомлення 12.06.2023). Стосовно фактичних даних, зауважує, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності стали події 23.04.2023 за фактом незаконного позбавлення волі ОСОБА_4 , разом з цим матеріали службового розслідування не містять достатніх, належних доказів того, що ОСОБА_1 причетний до викрадення ОСОБА_4 , зокрема з урахуванням позиції останнього, який заперечує факт його викрали та вказує про відсутність будь-яких претензій, зокрема до позивача. Вважає, що матеріали службового розслідування взагалі не містять достатніх, належних та таких, які б узгоджувалися між собою, доказів причетності ОСОБА_1 до викрадення ОСОБА_4 , та відповідно доказів порушення останнім службової дисципліни, за яке можливо звільнити з поліції. Наголошує, що скоєння дисциплінарного проступку має бути встановлене в ході повного, об`єктивного та всебічного дослідження об`єктивної та суб`єктивної сторони складу проступку в ході службового розслідування з дотриманням строків та порядку його проведення, а також прав особи, визначених Інструкцією, проте на переконання позивача, означене не було дотримано. На підставі викладеного, наполягає на позовних вимогах у повному обсязі.

В підготовчому засіданні, призначеному на 18 липня 2023 року, за клопотанням представника позивача суд відклав підготовче засідання на 10 серпня 2023 року.

Відповідачем направлено до суду заперечення на відповідь на відзив (вх. №31213 від 21.07.2023), у яких звертає увагу суду, що позивач скористався правом на захист у порядку, визначеному ч. 1 ст. 18 Дисциплінарного статуту, оскільки пояснення, які були підписані позивачем, відповідають додатку до Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України ( пункт 14 V розділу). На вказаному бланку пояснень позивач поставив підпис, що йому роз`яснено зміст ст. 10, 63 Конституції України та його права під час проведеного службового розслідування, встановлені статтею 18 Закону України «Про звернення громадян», ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції та п. 2-3 розділу IV Порядку проведення службового розслідування у Національній поліції Україні, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893. При цьому, звертає увагу суду, що долучені до матеріалів справи відповідні заяви та клопотання ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження повинні бути предметом розгляду в рамках кримінального провадження та не встановлюють відсутність або наявність в діях позивача складу правопорушення (кримінального або дисциплінарного тощо).

Ухвалою суду від 15.08.2023 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 11 вересня 2023 року.

У зв`язку з відсутністю судді на роботі в період з 11.09.2023 по 18.09.2023 згідно з наказом Запорізького окружного адміністративного суду від 08.09.2023 №182 «Про надання навчальної відпустки» підготовче засідання перенесено на 19 вересня 2023 року.

19 вересня 2023 року підготовче засідання по справі відкладено на 26 вересня 2023 року.

26 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 жовтня 2023 року.

12 жовтня 2023 року оголошено перерву в судовому засіданні до 17 жовтня 2023 року.

Під час судового розгляду був допитаний свідок, старший оперуповноважений ОСОБА_5 , який розповів суду, що спочатку потерпілий ОСОБА_4 відмовився від дачі показань, оскільки перебував в стані сп`яніння, був побитий та після огляду лікарів, проте у подальшому вказана особа була допитана у службовому кабінеті та надала пояснення з приводу отриманих тілесних ушкоджень, обставин справи. Останній пояснив, що біля магазину «Leprekon» у Шевченківському районі м. Запоріжжя у нього виникла конфліктна ситуація. В подальшому, знайомий поліцейський попросив його вийти у двір, де його посадили в автівку двоє незнайомих чоловіків та вивезли у невідомому напрямку, побили, він зміг від них втекти у зв`язку із тим, що на місце події приїхав патрульний автомобіль працівників поліції.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним у позові, письмових поясненнях та відповіді на відзив. Просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, із підстав викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив, долучених до матеріалів справи. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі ст. 243 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

Сержант поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в органах Національній поліції України з 01.04.2019 та з 20.08.2020 призначений на посаду поліцейського взводу №2 роти №2 БПОП ГУНП в Запорозькій області.

До ГУНП в Запорізькій області надійшов лист ЗУ ДВБ НПУ від 25.04.2023 №1201/42-07/03-23 «Про призначення проведення службового розслідування», відповідно до якого, 23.04.2023 працівниками ЗУ ДВБ НПУ одержано інформацію про те, що на спеціальну лінію «102» надійшло повідомлення, що за адресою: АДРЕСА_2 , двоє невідомих побили людину, закинули в машину та повезли у бік вул. І. Сікорського. У подальшому, зі сторони посадки, навпроти буд. 466 по вул. І. Сікорського нарядом поліції був виявлений оголений чоловік із зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння, на обличчі якого була кров та садна, який представився як ОСОБА_4 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , і пояснив, що невідомі, з якими у нього стався конфлікт в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 , посадили його в автомобіль та повезли у невідомому напрямку, завезли в посадку, роздягли та побили резиновою палкою. Далі, по АДРЕСА_4 , на заїзді у двір до буд. АДРЕСА_5 , в зоні виявлення ОСОБА_4 , було помічено автомобіль «Infiniti M35», д.н.з. НОМЕР_2 , який унеможливлював рух до двору. У автомобіля були відкриті двері, пошкоджений передній бампер з лівої сторони та відсутній передній номерний знак. Власником вказаного автомобіля є поліцейський взводу № 2 роти № 2 БПОП ГУНП в Запорізькій області сержант поліції ОСОБА_1 .. Зокрема, в салоні зазначеного автомобіля виявлено службове посвідчення та спеціальний жетон. Також працівниками ЗУ ДВБ НПУ встановлено, що біля приміщення зазначеного магазину «Leprekon», де перебував ОСОБА_4 , приблизно о 22:00 знаходився інструктор роти № 1 БПОП ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 .

Враховуючи вищезазначені відомості, за фактами можливих порушень службової дисципліни з боку окремих поліцейських, начальником ГУНП в Запорізькій області видано наказ від 05.05.2023 № 535 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії». Відповідно до п. 4 згаданого наказу на підставі вимог ст. 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ та ст. 70 Закону України «Про Національну поліцію» на час проведення службового розслідування, вищезазначених поліцейських БПОП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було відсторонено від виконання службових обов`язків.

Наказом ГУНП в Запорізькій області від 18.05.2023 № 593 строк проведення службового розслідування, призначеного наказом ГУНП в Запорізькій області від 05.05.2023 № 535 за фактом можливого порушення службової дисципліни поліцейськими БПОП ГУНП в Запорізькій області, продовжено до 03 червня 2023 року.

Листом від 23.05.2023 №570/35/02-2023 ГУНП в Запорозькій області повідомило позивача, що дисциплінарною комісією ГУНП проводиться службове розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни з боку окремих поліцейських БПОП ГУНП в Запорізькій області під час подій які мали місце в ніч з 22 на 23 квітня 2023 року на території Шевченківського району м. Запоріжжя та запропоновано прибути до ГУНП з метою опитування його спеціалістом із проведення опитування з використанням поліграфа. Проте, позивач вважаючи спеціаліста із проведення опитування з використанням поліграфа ОСОБА_6 зацікавленим заявою від 26.05.2023 заявив йому відвід.

Так, дисциплінарною комісією встановлено, що 22.04.2023 між громадянином ОСОБА_4 та інструктором роти БПОП ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції ОСОБА_3 стався конфлікт з застосуванням по відношенню до поліцейського газового балону. Проте, ОСОБА_3 всупереч вимог Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, не повідомив невідкладно про факт вчинення правопорушення, безпосереднім учасником якого він був, за скороченим номером екстреного виклику поліції «102», не вжив жодних заходів щодо притягнення порушника до відповідальності після встановлення його місцезнаходження, натомість ОСОБА_3 з метою пошуку правопорушника звернувся до поліцейського взводу №2 роти БПОП ГУНП в Запорозькій області сержанта поліції ОСОБА_1 , який у цей час будучи поза службою, перебував неподалік за кермом свого автомобіля. У подальшому встановивши місце перебування ОСОБА_4 , незаконно позбавили його волі та свободи пересування, вивезли останнього всупереч його волі на автомобілі до іншого місця та застосували до нього фізичну силу.

Відповідно до висновку службового розслідування, затвердженого 01.06.2023, встановлено, що відомості, викладені у листі ЗУ ДВБ НПУ від 25.04.2023 № 1201/42-07/03-23, що стали підставою для призначення службового розслідування, знайшли своє підтвердження. Комісія дійшла висновку, що викладені обставини свідчать про те, що лейтенант поліції ОСОБА_3 та сержант поліції ОСОБА_1 , які згідно з пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», віднесені до категорії суб`єктів, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», які як поліцейські, зобов`язані як на службі, так і у позаслужбовий час неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, а також утримуватися від дій, які підривають авторитет Національної поліції України, порушили вимоги п. 1, 3, 6, 7 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (зі змінами, внесеними Законом України від 15.03.2022 № 2123-ІХ), ст. 28 та 29 Конституції України, ч. 2, 4 ст. 7, п. 1-4 ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», абз. 1-3, 5-8 п. 1 та абз. 1 п. 2 Розділу ІІ, п. 2 - 4 Розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, п. 6, 7 Розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, Присяги працівника поліції та своїх функціональних обов`язків, скоївши дисциплінарний проступок. Таким чином, вчинені ОСОБА_1 дії, встановлені в ході службового розслідування, свідчать про відсутність у нього високої свідомості, недотримання законодавства, порушення норм професійної етики, що призводить до зниження авторитету поліції. Водночас, аналізуючи зібрані матеріали, а також ставлення ОСОБА_1 до виконання службових обов`язків, дії останніх не можна вважати гідними посад поліцейських та їх особисті якості не можна вважати такими, що сприяють посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, оскільки поліцейські власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись.

У висновку службового розслідування за фактом дисциплінарного проступку, що виразилось у не повідомленні про факт вчинення громадянином ОСОБА_4 правопорушення відносно ОСОБА_3 за скороченим номером екстреного виклику поліції «102», не вжитті жодних законних заходів щодо притягнення правопорушника до відповідальності після встановлення його місцезнаходження, натомість в подальшому незаконному позбавленні ОСОБА_4 його волі та свободи пересування, вивезенні останнього всупереч його волі на автомобілі до іншого місця та застосуванні до нього фізичної сили, нещирості під час проведення службового розслідування, рекомендовано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до наказу ГУНП в Запорізькій області від 01.06.2023 № 258 о/с позивача допущено до виконання службових обов`язків за займаною посадою з 02.06.2023.

Наказом від 02.06.2023 № 891 за скоєння дисциплінарного проступку, порушення вимог, передбачених п. 1, 3, 6, 7 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (зі змінами, внесеними Законом України від 15.03.2022 № 2123-ІХ), ст. 28 та 29 Конституції України, ч. 2, 4 ст. 7, п. 1-4 ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», абз. 1-3, 5-8 п. 1 та абз. 1 п. 2 Розділу ІІ, п. 2 - 4 Розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, п. 6, 7 Розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, Присяги працівника поліції та своїх функціональних обов`язків, що виразилося у вчиненні дій, які несумісні з подальшим проходженням служби в поліції застосовано до поліцейського взводу №2 роти БПОП ГУНП в Запорозькій області сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Згідно з наказом ГУНП в Запорізькій області № 266 о/с від 05.06.2023 сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу №2 роти БПОП ГУНП в Запорозькій області звільнено зі служби за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), з 05.06.2023.

Не погоджуючись з наказами про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення, вважаючи їх протиправними через порушення порядку проведення службового розслідування і накладення дисциплінарного стягнення, необ`єктивність та не врахування його характеристики, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон №580-VIII).

Згідно із ст. 3 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Водночас, згідно із ч. 1, 2 статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Законом України №2337-VIII від 15.03.2018 затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострію та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно із ст. 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Положеннями ст. 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до приписів ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

При цьому, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою (ст. 18 Дисциплінарного статуту).

З викладеного слідує, що одним із обов`язків поліцейського є дотримання службової дисципліни, яка полягає, у дотриманні поліцейським норм чинного законодавства, неухильному виконанні вимог Присяги поліцейського, статутів і наказів начальників.

Недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого на поліцейського може бути накладено дисциплінарне стягнення, у тому числі, звільнення із служби в поліції, яке є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Накладення дисциплінарного стягнення на особу здійснюється лише за результатами проведення службового розслідування щодо такої, в рамках якого з`ясовуються всі обставини відповідного дисциплінарного проступку.

Водночас, порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

На реалізацію ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893), яким визначено процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №893 визначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

При цьому, у наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо) (п. 4 розділу ІІ Порядку №893).

Доводи протиправності спірних наказів позивач, зокрема обґрунтовує недотриманням процедури та порядку проведення службового розслідування, та забезпечення процесуальних прав при здійсненні такого розслідування.

Однак, суд не вбачає порушень у призначенні та проведенні службового розслідування, на які посилається позивач, з огляду на наступне.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України Про захист персональних даних, Про державну таємницю та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника (п. 2 розділу IV Порядку №893).

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень (п. 3 розділу IV Порядку №893).

З матеріалів справи вбачається, що 16.05.2023 ОСОБА_1 надав письмові пояснення з приводу обставин призначеного службового розслідування. Надання пояснень проводилося у присутності його захисника адвоката Рогозіна О.В. (копія пояснень міститься в матеріалах адміністративної справи).

Окрім того, пояснення, які були підписані позивачем, відповідають додатку до Порядку №893 (п. 14 V розділу).

На вказаному бланку пояснень позивач поставив підпис, що йому роз`яснено зміст ст. 10, 63 Конституції України та його права під час проведеного службового розслідування, встановлені ст. 18 Закону України «Про звернення громадян», ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції та п. 2-3 розділу IV Порядку № 893.

З огляду на вказане, суд вважає, що позивач скористався своїм правом на захист у порядку визначеному ч. 1 ст. 18 Дисциплінарного статут.

При цьому, наказом ГУНП від 05.05.2023 № 213 о/с відповідно до ч. 1 та 5 ст. 70 Закону №580-VIII та ст. 17 Дисциплінарного статут Національної поліції України, позивача відсторонено від виконання службових обов`язків (посади) на період проведення службового розслідування, призначеного на підставі наказу ГУНП від 05.05.2023 № 535, зі збереженням всіх видів грошового забезпечення, крім премії, з 05.05.2023.

Також позивачу направлено лист від ГУНП від 23.05.2023 №570/35/02-2023, в якому зазначене, що дисциплінарною комісією ГУНП проводиться службове розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни з боку окремих поліцейських БПОП ГУНП в Запорізькій області під час подій які мали місце в ніч з 22 на 23 квітня 2023 року на території Шевченківського району м. Запоріжжя та запропоновано прибути до ГУНП з метою опитування його спеціалістом із проведення опитування з використанням поліграфа. Але, позивач вважаючи спеціаліста із проведення опитування з використанням поліграфа ОСОБА_6 зацікавленим заявив йому відвід.

Вищезазначене, у сукупності, на думку суду, свідчить про обізнаність позивача стосовно проведення службового розслідування відносно нього.

Разом із цим, суд вважає за необхідне зауважити, що положеннями Закону №580-VIII, Дисциплінарного статуту та Порядку № 893 не передбачено обов`язку (ГУНП або членів дисциплінарної комісії) та порядку інформування (ознайомлення) поліцейського, відносно дій якого проводиться службове розслідування із рішенням про початок та підстави призначення службового розслідування. Крім того, чинним законодавством не визначено обов`язку відповідача ознайомлювати з висновком та матеріалами службового розслідування (з власної ініціативи ГУНП або членів дисциплінарної комісії) поліцейського відносно якого проводиться службове розслідування.

Стосовно твердження про не ознайомлення позивача та його представника з матеріалами службового розслідування суд зазначає, що з урахуванням наявних в матеріалах справи документів, ОСОБА_1 як особисто, так і через свого представника звертався до ГУНП в Запорізькій області з проханням ознайомити його з матеріалами службового розслідування. ГУНП задовольнило вимоги позивача, про що позивачу та його адвокату надано відповіді. За результатами отриманих відповідей, представник позивача ознайомилась з матеріалами службового розслідування, що підтверджується відповідними доказами, які містяться в матеріалах справи.

Приписами ст. 15 Дисциплінарного статуту визначено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У силу ч. 2 ст. 16 Дисциплінарного статуту, у разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

У висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку (частина перша статті 19 Дисциплінарного статуту).

Приписами ч. 3 та 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту закріплено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія та керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до ст. 21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування. Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Розділом 5 Порядку №893 визначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються ст. 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до п. 1, 2 розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Згідно з п. 1 розділу VII Порядку №893, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Із процитованого вбачається, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення дисциплінарних проступків, зокрема невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Судом встановлено, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у не повідомленні про факт вчинення громадянином ОСОБА_4 правопорушення відносно ОСОБА_3 за скороченим номером екстреного виклику поліції «102», не вжитті жодних законних заходів щодо притягнення правопорушника до відповідальності після встановлення його місцезнаходження, натомість в подальшому незаконному позбавленні ОСОБА_4 його волі та свободи пересування, вивезенні останнього всупереч його волі на автомобілі до іншого місця та застосуванні до нього фізичної сили, нещирості під час проведення службового розслідування, що є порушенням п. 1, 3, 6, 7 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, ст. 28 та 29 Конституції України, ч. 2, 4 ст. 7, п. 1-4 ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону №580-VIII, ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», абз. 1-3, 5-8 п. 1 та абз. 1 п. 2 Розділу ІІ, п. 2 - 4 Розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, п. 6, 7 Розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100.

Відповідно до вимог абз. 2 та 3 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 (далі - Правил етичної поведінки) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Порядок ведення в центральному органі управління поліцією, міжрегіональних територіальних органах поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділах, головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та м. Києві, територіальних (відокремлених) підрозділах поліції (далі - органи (підрозділи) поліції) єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події (далі - заяви (повідомлення)) з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - ІТС ІПНП) регулює Порядок ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затверджений наказом МВС від 08.02.2019 №100.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ вказаного Порядку, поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки (п. 7 Розділу ІІ вказаного Порядку).

Дані обставини підтверджуються, зокрема поясненнями заступника начальника ГУНП в Запорізькій області полковника поліції ОСОБА_7 , який пояснив, що 23 квітня 2023 року приблизно о 03:00 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 самостійно прибули до ГУНП в Запорізькій області, з метою поспілкуватись з ОСОБА_7 в усній бесіді. Так, перебуваючи у його службовому кабінеті ОСОБА_1 та ОСОБА_3 добровільно повідомили, що вони дійсно причетні до подій, які мали місце тієї ночі, а саме до побиття та вивезення чоловіка у посадку. ОСОБА_3 пояснив, що ввечері 22 квітня 2023 року біля магазину «Леприкон» в районі буд. АДРЕСА_2 у нього стався конфлікт з раніше невідомим чоловіком, який розпилив йому в обличчя сльозогінну речовину та втік. Далі, з метою пошуку та покарання вказаного чоловіка ОСОБА_3 звернувся по допомогу до свого колеги ОСОБА_1 , спільно з яким вони зустріли піший наряд поліції зі складу поліцейських Василівського РУП, які здійснювали патрулювання даної ділянки Шевченківського району. Через вказаний піший наряд вони встановили особу чоловіка, з яким у ОСОБА_3 стався конфлікт, оскільки даного чоловіка піший патруль перевіряв того вечора через чат-бот і останній виявився знайомим одного з поліцейських Василівського РУП. На прохання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , вищевказаний піший патруль поліції по телефону зв`язався з даним чоловіком і під приводом поговорити встановив його місцезнаходження, домовившись підійти до нього для розмови про колаборантів у один із дворів по АДРЕСА_2 . Далі, вже приблизно о 00 годин 23 квітня 2023 року, після того як піший патруль поліції зустрівся з чоловіком, то ОСОБА_1 та ОСОБА_3 схопили цього чоловіка, завдали йому декілька ударів та на автомобілі ОСОБА_1 вивезли у лісосмугу по АДРЕСА_4 , де застосовували до чоловіка фізичну силу протягом декількох хвилин, однак втекли коли побачили проблискові маячки поліцейського автомобіля поряд. Свій автомобіль вони забули зачинити і залишили в ньому свої особисті речі та документи, після чого пішли додому до ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 запитали у ОСОБА_7 , що їм може загрожувати за вказану подію, на що він повідомив, що матеріали будуть передані до ДБР і ступінь провини кожного з учасників буде також встановлений в ході службового розслідування. Також ОСОБА_7 запропонував вказаним поліцейським викласти свої пояснення у письмовій формі, однак вони відмовились, після чого вказана розмова з ними була закінчена.

Під час службового розслідування комісією були також враховані показання (пояснення) заявника ОСОБА_8 , який подзвонив на гарячу лінію «102», та повідомив про побиття та викрадення ОСОБА_4 двома невідомими чоловіками, яких він може впізнати; пояснення самого громадянина ОСОБА_4 від 26.04.2023, якого було побито та позбавлено волі; пояснення інспектора взводу №3 роти №2 батальйону №3 ОСОБА_9 ; старшого інспектора-чергового ЧЧ ВП №3Запорізького РУП ОСОБА_10 ; начальна СП ВПН Василівського РУП ОСОБА_11 ; старшого слідчого СП ВП №3 Запорізького РУП ОСОБА_12 ; оперуповноваженого СКП ВП №3 Запорізького РУП ОСОБА_13 ; начальника ВП №3 Запорізького РУП ОСОБА_14 ; командира БПОП ОСОБА_15 ; старшого інспектора групи документування БПОП ОСОБА_16 ; командира взводу №2 роти №2 БПОП ОСОБА_17 ; заступника командира роти №1 БПОП ОСОБА_18 ; поліцейських ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ; протоколи огляду місця події від 23.04.2023 (з фото таблицями), які містять інформацію щодо наявності на місці події зламаного спеціального засобу «резинового кийка», речей ОСОБА_4 , знаходження в зоні виявлення ОСОБА_4 автомобіля «Infiniti M35», в якому знайдено службове посвідчення та спеціальний жетон на ім`я ОСОБА_1 , із яким згідно з поясненнями у ніч з 22 на 23 квітня 2023 року перебував ОСОБА_3 та мобільний телефон ОСОБА_3 тощо.

Верховний Суд у постанові від 28.07.2020 у справі №826/2719/16 зазначив стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлений Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням. При цьому слід ураховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування.

Таким чином, на думку суду, під час проведення службового розслідування було встановлено обставини справи, встановлено ступінь вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку, обставини, що обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського, обставини, що пом`якшують відповідальність, відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень, причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що службове розслідування призначено та проведено з урахуванням вимог законодавства України та дотриманням строків, комісією опитано осіб, які мають відношення до подій, що стали предметом перевірки (в тому числі і позивача), об`єктивно досліджено зібрані документи та матеріали.

Доказів порушення порядку проведення службового розслідування позивачем до суду не надано.

Суд зазначає, що звільнення позивача зі служби в поліції відбулось саме у зв`язку з порушенням позивачем службової дисципліни, що підтверджено результатами службового розслідування. При цьому, проведення такого розслідування та встановлення обставин законодавцем віднесено до компетенції відповідача.

Стосовно посилання позивача на ту обставину, що 05.05.2023 потерпілий написав заяву слідчому, який займається справою, що особисто до ОСОБА_1 претензій не має, i вважає, що слідством необґрунтовано кваліфіковані дії позивача суд зазначає про таке.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням ст. 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі X. v. Austria про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі C. v. the United Kingdom про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована п. 2 ст. 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі Ringvold v. Norway, заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Така ж правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 16.10.2020 №814/2530/16.

Дисциплінарна та кримінальна відповідальність є різними видами юридичної відповідальності.

Притягнення до дисциплінарної та кримінальної відповідальності за одні і ті ж самі дії не суперечить приписам ст. 61 Конституції України.

Крім цього, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана з порушенням кримінальної справи та набранням чинності вироком суду.

Такий висновок суду узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, сформованими, зокрема, у постановах від 14.02.2019 у справі №824/1022/16-а та від 20.03.2019 у справі №804/676/18.

У спірному випадку, на думку суду, позивачем вчинено діяння, несумісне із займаною ним посадою, оскільки ним було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

При цьому, суд зазначає, що відсутність претензій у потерпілого не спростовує наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, який встановлений в ході службового розслідування і за який відповідач у порядку Дисциплінарного статуту має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів поліції.

У контексті спірних правовідносин суд має на меті підкреслити, що обраний вид дисциплінарного стягнення є найсуворішим, однак вчинення позивачем проступку, суд оцінив в аспекті співмірності тяжкості вчиненого проступку та обраного відповідачем виду дисциплінарного стягнення.

Визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності. Відтак, виходячи з фактичних обставин скоєного проступку та особи порушника, начальник може застосувати до нього будь-яке стягнення на власний розсуд.

Європейський суд з прав людини зазначив, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям (рішення від 12.01.2012 у справі "Горовенки та Бугара проти України" (Заяви №№ 36146/05 та 42418/05) пункт 38).

Суд зазначає, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин вчинення дисциплінарного проступку та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Даний правовий висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 21.09.2018 у справі №824/227/17-а (номер провадження К/9901/27834/18).

Відсутність покарання такої поведінки може створити негативне відношення свідків до авторитету поліції та ілюзію безкарності особового складу поліції.

Враховуючи тяжкість проступку, наслідки проступку, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, суд вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання офіцера поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Констатуючи означене, суд приходить до висновку, що у керівника ГУНП в Запорізькій області виникли обставини, за яких останній застосував до позивача захід дисциплінарного стягнення у вигляді - звільнення зі служби в Національній поліції України.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.

При цьому щодо решти доводів сторін слід зазначити, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність своїх рішень, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

З огляду на висновки суду по суті спору, понесені позивача судові витрати, відповідно до вимог ст. 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, грошового забезпечення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 27.10.2023.

Суддя І.В. Батрак