Справа № 200/6077/23
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про передачу адміністративної справи

з одного адміністративного суду до іншого

30 жовтня 2023 року Справа № 200/6077/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кравченко Т.О., вирішуючи питання про наявність підстав для прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановила:

27 жовтня 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 26 жовтня 2023 року, якому позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 16 червня 2023 року № 80 щодо відмови в призначенні пенсії на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 08 червня 2023 року у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 14 лютого 1984 року по 27 листопада 1984 року та з 13 грудня 1984 року по 01 березня 1987 року на Крайньому Півночі один рік за півтора.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суддя після одержання позовної заяви, крім іншого, з`ясовує чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позову заяву з дотриманням правил підсудності.

З огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС позовну заяву ОСОБА_1 належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а в силу приписів ч. 2 ст. 20 КАС ця адміністративна справа за предметною юрисдикцією підсудна окружним адміністративним судам.

Вирішуючи питання щодо територіальної юрисдикції (підсудності) цієї справи, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 25 КАС адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної, вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Як вбачається зі змісту доданих до позовної заяви документів, постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в його паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 .

Відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань свідчать, що місцезнаходження відповідача ГУ ПФУ в Сумській області зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи, що зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання позивача знаходиться у м. Попасна, а зареєстроване місцезнаходження відповідача знаходиться у м. Суми, публічно-правовий спір, за вирішенням якого ОСОБА_1 звернувся до суду не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Донецького окружного адміністративного суду.

В позовній заяві в якості місця проживання позивач зазначив адресу: АДРЕСА_3 .

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити таке.

Внаслідок широкомасштабної військової агресії російської федерації проти України та тимчасової окупації його населеного пункту позивач був вимушений залишити місце свого постійного проживання та набув статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджено відповідною довідкою від 04 жовтня 2023 року № 1427-.

Згідно з цією довідкою фактичне місце проживання/перебування позивача після переміщення: АДРЕСА_3 .

Відповідно до положень КАС, зокрема ч. 1 ст. 25 цього Кодексу, територіальна юрисдикція визначається не за фактичним, а за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або місцем перебування особи.

Згідно зі ст. 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон № 1382):

місце перебування житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги;

місце проживання житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

01 грудня 2021 року набрав чинності Закон України від 05 листопада 2021 року № 1871-ІХ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (далі Закон № 1871), який регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 2 Закону № 1871:

1) адреса житла місцезнаходження житла особи, що включає такі дані (за наявності): область, район, місто (село, селище), район у місті, вулиця ( АДРЕСА_4 /тупик тощо), номер будівлі (будинку/корпусу/блоку/секції тощо), номер квартири (кімнати тощо);

[…]

4) декларування місця проживання особи повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади;

5) житло житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, в якому особа постійно або тимчасово проживає;

[…]

12) реєстрація місця проживання (перебування) особи внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону № 1871 особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування) на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1871 громадянин України, який проживає на території України, […], зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. […].

Згідно з ч. 6 ст. 5 Закону № 1871 реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.

Ч. 7 ст. 5 Закону № 1871 передбачено, що декларування місця проживання особи за декларацією про місце проживання, поданою такою особою в електронній формі засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (далі електронна форма) здійснюється виключно:

1) у житлі приватної форми власності, за умови внесення відомостей про це житло до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

2) у гуртожитку, що не належить особі на праві власності, спільної власності (спільної часткової або спільної сумісної власності), за умови надання згоди уповноваженої особи з управління (утримання) гуртожитку, що належить до сфери управління підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності (далі - уповноважена особа житла).

Внесення інформації про задеклароване (зареєстроване) місце проживання (перебування) особи до реєстру територіальної громади регламентують норми ст. 10 Закону № 1871.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 1871 внесення інформації про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи до реєстру територіальної громади здійснюється в день подання особою відповідних документів (у тому числі в електронній формі), а в разі подання документів через центр надання адміністративних послуг або отримання органом реєстрації інформації в електронній формі у неробочий час наступного робочого дня.

Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону № 1871 про внесення інформації про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи до реєстру територіальної громади орган реєстрації у день внесення відповідної інформації повідомляє особу поштою, засобами телефонного або електронного зв`язку, у тому числі засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг.

За правилами ч. 3 ст. 10 Закону № 1871 внесення інформації про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи до реєстру територіальної громади здійснюється органом реєстрації з одночасним повідомленням органу реєстрації за попереднім місцем проживання (перебування) (за наявності) про зміну особою місця проживання (перебування).

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону № 1871 орган реєстрації в день отримання від іншого органу реєстрації, в якому особа декларує (реєструє) місце проживання (перебування), повідомлення про зняття з задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) вносить відповідні зміни до реєстру територіальної громади.

П. 2 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1871 передбачено, що місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до набрання чинності цим Законом, не підлягає повторній реєстрації (декларуванню). Для підтвердження інформації про місце проживання (перебування), зареєстроване до набрання чинності цим Законом, особа може подавати відомості про місце проживання, що були внесені до:

1) паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки;

2) паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон у формі е-паспорта або е-паспорта для виїзду за кордон;

3) витягу з реєстру територіальної громади.

Відповідно до п. 3 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1871 з дня запровадження доступу до відомчої інформаційної системи, але не пізніше 1 березня 2022 року, інформація про місце проживання (перебування) особи підтверджується також із зазначеної відомчої інформаційної системи.

Згідно з п. 10 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1871 на період тимчасової окупації російською федерацією території України, а також на період віднесення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, територіальних громад до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, положення ч. 1 ст. 4 цього цього Закону не поширюється на осіб, місце проживання яких зареєстроване або задеклароване у житлі, що знаходиться на тимчасово окупованій російською федерацією території України, а також на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії. Така особа може задекларувати або зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання.

До реєстру територіальної громади вносяться відомості про зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи на тимчасово окупованій російською федерацією території України, а також на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, визначених у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Належні докази, які б свідчили, що на час звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом його місце проживання зареєстровано у встановленому законом порядку на території Донецької області, до позовної заяви не додані.

Натомість паспорт громадянина України, виготовлений у формі книжечки, свідчить про те, що 15 листопада 1992 року, тобто до набрання чинності Законом № 1871, місце проживання було зареєстровано у встановленому законом порядку на території Луганської області.

Докази, які б свідчили, що на день звернення до суду з цим позовом ОСОБА_1 реалізував право, передбачене п. 10 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1871, та задекларував або зареєстрував місце свого проживання на території Донецької області без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання, суду також не надані.

З приводу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи суд вважає за необхідне зауважити таке.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VІІ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закон № 1706) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону № 1706 адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Облік внутрішньо переміщених осіб регламентує ст. 4 Закону № 1706.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону № 1706 факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Реєстрація місця проживання внутрішньо переміщеної особи регламентована нормами ст. 5 Закону № 1706.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1706 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст. 1 цього Закону.

Отже, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не є доказом, який підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування, знаходження) фізичної особи-позивача, про яке йдеться у ч. 1 ст. 25 КАС, а лише засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, що зумовили її внутрішнє переміщення.

Як наслідок, той факт, що позивач як внутрішньо переміщена особа фактично проживає/перебуває на території Донецької області, не змінює висновку суду про те, що в силу положень ч. 1 ст. 25 КАС розгляд цієї справи не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Донецького окружного адміністративного суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Питання про передачу адміністративної справи, крім випадків, визначених п. п. 4-6 ч. 1 цієї статті, розглядається судом в порядку письмового провадження або, а ініціативою суду, в судовому засіданні (ч. 5 ст. 29 КАС).

Згідно з ч. 6 ст. 29 КАС питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного п. п. 4-6 ч. 1 цієї статті, суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено.

Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги після залишення її без задоволення, що визначено ч. 8 ст. 29 КАС.

Таким чином, наявні передбачені п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС підстави для передачі адміністративної справи № 200/6077/23 на розгляд іншого адміністративного суду.

Оскільки за зареєстрованим місцем проживання позивача таким судом є Луганський окружний адміністративний суд, а за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача Сумський окружний адміністративний суд, справа передається до суду, який найбільш територіально наближений до зареєстрованого місця проживання позивача, тобто до Луганського окружного адміністративного суду.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 1, ч. ч. 6, 8 ст. 29, ст. ст. 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалила:

1. Передати адміністративну справу № 200/6077/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії до Луганського окружного адміністративного суду.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

4. Повне судове рішення складено і підписано суддею 30 жовтня 2023 року.

Суддя Т.О. Кравченко