Справа № 480/8560/22
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 р. Справа № 480/8560/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.05.2023, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, м. Суми, повний текст складено 16.05.23 по справі № 480/8560/22

за позовом ОСОБА_1

до 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до НОМЕР_2 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ) (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Східного регіонального управління ДПСУ (в/ч НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати надбавки за кваліфікацію «2 клас», та «1 клас» за період проходження військової служби у 2011, 2014 - 2018 роках, у розмірі 50 відсотків від законодавчо встановленого розміру;

- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Східного регіонального управління ДПСУ (в/ч НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати у 2017 році винагороди за тривалість безперервної військової служби, 15 років, у розмірі 50 відсотків від законодавчо встановленого розміру;

- зобов`язати 5-ий прикордонний загін Східного регіонального управління ДПСУ (в/ч НОМЕР_1 ) нарахувати та доплатити ОСОБА_1 надбавку за кваліфікацію «2 клас» , та «1 клас» за період проходження військової служби у 2011, 2014 - 2018 роках, в розмірі 5 та 7 відсотків посадового окладу, визначеному у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати 5-ий прикордонний загін Східного регіонального управління ДПСУ (в/ч НОМЕР_1 ) нарахувати та доплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної військової служби, 15 років, у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність дій відповідача, які полягають у виплаті позивачу надбавки за кваліфікацію 2 клас та 1 клас за період з січня 2011 по лютий 2018 року в розмірі лише 50% від встановленого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» від 20.05.2008 № 425 (далі по тексту Інструкція № 425) розміру такої надбавки. Крім того, відповідачем в порушення приписів пп. 3.25.1 п. 3.25 розділу ІІІ Інструкції № 425 за 2017 рік виплачено ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 15-ти річної військової служби в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру. Враховуючи, що Інструкцією № 425 20.05.2008 було затверджено конкретні розміри надбавок за 2 та 1 клас, а також розмір винагороди за тривалість безперервної військової служби, стверджує, що обмеження, запровадженні п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», та які діяли до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, не можуть бути застосовані після цієї дати.

Також з посиланням на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 26.10.2016 у справі № 6-1395цс16, від 23.01.2018 у справі №61-992св17 та від 04.05.2018 у справі № 808/858/16 зауважив, що всі суми, належні до сплати працівнику, мають бути виплачені у день його звільнення, а тому позивач не обмежений у строках звернення до суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 у справі № 480/8560/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію « 2 клас» , та «І клас» за період проходження військової служби у 2011, 2014 - лютий 2018 роках, у розмірі 50 відсотків від законодавчо встановленого розміру.

Визнано протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у 2017 році винагороди за тривалість безперервної військової служби, 15 років, у розмірі 50 відсотків від законодавчо встановленого розміру.

Зобов`язано 5-ий прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 22.01.2001 Конотопським МРВ УМВС України в Сумській області) надбавку за кваліфікацію «2 клас» , та «1 клас» за період проходження військової служби у 2011, 2014 - лютий 2018 роках, у розмірі 5 та 8 відсотків посадового окладу, визначеному у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язано 5-ий прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 22.01.2001 Конотопським МРВ УМВС України в Сумській області) винагороду за тривалість безперервної військової служби, 15 років, у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його неправомірність, неповне з`ясування обставин у справі та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 у справі № 480/8560/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що при виплаті надбавки за кваліфікацію на рівні 50% від встановленого Інструкцією № 425 розміру відповідач керувався п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» та наказами Адміністрації Держприкордонслужби України, які видаються кожного року, пунктом 12 яких передбачено, що додаткові види грошового забезпечення, визначені п.п. 3.13, 3.14, 3.15, 3.16, 3.18, 3.19, 3.20, 3.21, 3.22, 3.23, 3.24, 3.25 Інструкції № 425 виплачуються в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в розмірі 50% від установленого відповідно до зазначеного у цих пунктах розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу.

Щодо виплати позивачу у листопаді 2017 року винагороди за тривалість безперервної військової служби у розмірі 412,50 грн, що становить 50% від посадового окладу та окладу за військовим званням, зазначив, що таку виплату було проведено на підставі наказу АДПСУ від 13.02.2017 №136-ос «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України у 2017 році», яким було встановлено виплачувати додаткові види грошового забезпечення, визначені у додатку 25 до Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», в обсязі 50% від установленого згідно із зазначеним додатком розміром.

Таким чином, відповідачем здійснювалась виплата позивачу надбавки за кваліфікацію та винагороди за тривалість безперервної військової служби, в межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу у Сумському прикордонному загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, який в подальшому було перейменовано у 5-й прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України без зміни нумерації військової частини.

Наказом Начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 322-ОС від 11.08.2020 позивача було звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу (а.с. 9).

Позивач вважає, що під час проходження військової служби йому не в повному обсязі виплачувалось грошове забезпечення, зокрема надбавки за кваліфікацію «2 клас» та «І клас» у 2011, 2014 2018 роках, та винагорода за тривалість безперервної військової служби, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дій НОМЕР_2 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію « 2 клас» та «1 клас» за період проходження військової служби у 2011 році та з січня 2014 по лютий 2018 років, а також винагороди за тривалість безперервної військової служби, 15 років у 2017 році у розмірі 50 відсотків від законодавчо встановленого розміру, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки з моменту затвердження Інструкції № 425 відсутні підстави для застосування обмеження виплати надбавки за кваліфікацію та винагороди за тривалість безперервної військової служби до розміру (50%), запровадженого пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати надбавки за кваліфікацію за період проходження військової служби з березня по грудень 2018 року у розмірі 50 відсотків від законодавчо встановленого розміру, суд першої інстанції дійшов висновку, що у зв`язку із прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 р. (дата набуття чинності 01.03.2018), Постанова № 1294, якою врегульовано спірні правовідносини, втратила чинність, а відтак змінився порядок нарахування та розмір спірної виплати.

Крім того зауважив, що зменшуючи позивачу розмір додаткових видів грошового забезпечення, відповідач вчинив саме протиправні дії, а не бездіяльність, як вказував позивач.

В якості способу захисту порушеного права позивача судом обрано зобов`язання НОМЕР_2 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за кваліфікацію «2 клас» , та «1 клас» за період проходження військової служби у 2011, 2014 - лютий 2018 років, у розмірі 5 та 8 відсотків посадового окладу, визначеного у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» та винагороду за тривалість безперервної військової служби, 15 років, у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням раніше виплачених сум.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення підлягає перегляду в частині задоволення позовних вимог), колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі по тексту - Закон № 2011-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частини друга і третя статті 9 Закону № 2011-XII).

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", чинної на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту Постанова № 1294) затверджено, зокрема, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах, які знайшли відображення в додатках 25-28 до цієї постанови у тому числі: надбавка за кваліфікацію та винагорода за тривалість безперервної військової служби, які є предметом розгляду даної справи.

Додатком 25 до Постанови № 1294 для військовослужбовців, зокрема, встановлено:

- щомісячний додатковий вид грошового забезпечення надбавка за кваліфікацію в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу;

- одноразовий додатковий вид грошового забезпечення винагороду за тривалість безперервної військової служби (посадовий оклад і оклад за військовим званням) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби: 1 за 15 років; 1,5 за 20 років; 2 за 25 років; 2,5 за 30 років; 3 за 35 і кожні наступні п`ять років.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Пунктом 11 Постанови № 1294 надано вказівку Міністерству праці та соціальної політики, Міністерству фінансів, іншим державним органам упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Наведені приписи дають підстави вважати, що Кабінет Міністрів України делегував, зокрема, Адміністрації ДПСУ упорядкувати перелік, розміри та порядок виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу.

Одночасно, у п. 7 Постанови № 1294 зазначено, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

З аналізу наведених норм слідує, що до моменту упорядкування переліку, розмірів та порядку виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, такі виплати провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого розміру.

20.05.2008 відповідно до Закону України "Про Державну прикордонну службу України", постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" та з метою визначення порядку й умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затверджено Інструкцію № 425, якою визначено порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які займають посади в спеціально уповноваженому центральному органі виконавчої влади у справах охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону, навчальних закладах, науково-дослідних установах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби).

У розділі ІІІ Інструкції № 425 визначено порядок, умови та розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пп. 3.13.1 п. 3.13 розділу ІІІ Інструкції № 425, особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; клас майстра - 11 відсотків посадового окладу;

Згідно з пп. 3.25.1 п. 3.25 розділу ІІІ Інструкції № 425 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби виплачується винагорода за тривалість безперервної військової служби в таких розмірах:

15 років - 1 розмір посадового окладу і окладу за військовим званням;

20 років - 1, 5 розміру посадового окладу і окладу за військовим званням;

25 років - 2, 0 розміри посадового окладу і окладу за військовим званням;

30 років - 2,5 розміри посадового окладу і окладу за військовим званням;

35 і кожні наступні п`ять років - 3,0 розміри посадового окладу і окладу за військовим званням.

Таким чином Інструкцією № 425 упорядковано додаткові види грошового забезпечення, визначені згідно з додатками 25-28 до Постанови № 1294.

А тому, з 29.06.2008 - дати набрання законної сили Інструкції № 425 виплата додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28 до Постанови № 1294, в тому числі і надбавки за кваліфікацію, винагороди за тривалість безперервної військової служби виплачується у розмірах встановлених цією Інструкцією № 425.

Аналогічний висновок, викладено у постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 808/8403/13-а.

Разом з цим, відповідач в обґрунтування правомірності своїх дій в частині виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію та винагороди за тривалість безперервної військової служби у розмірі 50% від розміру, встановленого Постановою № 1294, посилався на щорічні накази Адміністрації ДПСУ, якими було встановлено виплату додаткових видів грошового забезпечення визначених у пунктах 3.13-3.25 Інструкції № 425 здійснювати у розмірі 50% установленого відповідно до зазначеного цими пунктами розміру.

Проте, наведена позиція суперечить вищенаведеним висновкам Верховного Суду, оскільки можливість проведення виплат додаткових видів грошового забезпечення в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого розміру, запроваджена пунктом 7 Постанови № 1294, діяла лише до моменту упорядкування переліку, розмірів та порядку виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, тобто до прийняття Інструкції № 425.

З наявного в матеріалах справи витягу з наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 11.08.2020 № 322-ОС вбачається, що станом на 11.08.2020 безперервна календарна вислуга років військової служби позивача становила 17 років 09 місяців та 10 днів (а.с. 9), відтак останній мав право на отримання винагороди за тривалість 15 річної безперервної служби згідно з пп. 3.25.1 п. 3.25 розділу ІІІ Інструкції № 425.

З архівної відомості особистої картки грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2017 рік, колегією суддів встановлено, що у листопаді розмір його посадового окладу становив 760,00 грн, а розмір окладу за військовим званням 65,00 грн. Також, у вказаній архівній відомості міститься інформація про виплату позивачу в листопаді 2017 року винагороди за тривалість 15 річної безперервної служби в сумі 412,50 грн, що становить 50% від визначених законодавством 1 посадового окладу та окладів за військовим званням ((760 + 65):2) (а.с.14), що не відповідає розміру, визначеному пп. 3.25.1 п. 3.25 розділу ІІІ Інструкції № 425.

Крім того, з архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2011, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018 роки (а. с. 10-15) встановлено, що позивачу з січня по грудень 2011 року та з січня 2014 по грудень 2015 року виплачувалась надбавка за класну кваліфікацію «2 клас» у розмірі 20,00 грн, 19,00 грн, 18,50 грн (2,5 % посадового окладу та окладу за військовим званням), а з січня 2016 по лютий 2018 року за класну кваліфікацію «1 клас» у розмірі 30,40 грн та 38,00 грн (4 % посадового окладу та окладу за військове звання), що становило 50% від встановленого пп. 3.13.1 п. 3.13 розділу ІІІ Інструкції № 425 розміру за відповідні класні кваліфікації. Вказані обставини відповідачем також не заперечуються.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів дійшла висновку, що з огляду на прийняття Інструкції № 425, якою упорядковано виплату додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України, у відповідача були відсутні підстави для обмеження позивачу виплати надбавки за класну кваліфікацію та винагороди за безперервну календарну військову службу до розміру 50 відсотків від встановленого розміру.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними дій відповідача щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за класну кваліфікацію «клас 2» за 2011 рік, та з січня 2014 по грудень 2015 року, а з січня 2016 по лютий 2018 року за класну кваліфікацію «1 клас» у розмірі 2,5% та 4% відповідно, тобто 50 % від належних до виплати позивачу 5% та 8%, а також винагороди за тривалість безперервної 15 - ти річної календарної військової служби у 2017 році в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру 1 посадового окладу та окладу за військовим званням.

Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно з Рішенням ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання НОМЕР_2 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за кваліфікацію «2 клас» , та «1 клас» за період проходження військової служби у 2011 році та з січня 2014 по лютий 2018 років, у розмірі 5 та 8 відсотків посадового окладу, визначеного у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» та винагороду за тривалість безперервної військової служби, 15 років, у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з вищезазначених підстав не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ч.4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 по справі № 480/8560/22 в частині задоволення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій