Справа № 320/19014/23
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Костюк Л.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Височанській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення перерахунку за період з січня по грудень 2017 року і виплати пенсії у сумі 16268,17 грн ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 80% суми грошового забезпечення 20252,17 грн із складовими грошового забезпечення, а саме: посадового окладу 3393, 00 грн, окладу за військовим званням 130,00 грн, надбавку за вислугу років (40%) 1357,20 грн, надбавку за виконання особливо важливих завдань (70%) 3416,14 грн, надбавку за службу в умовах режимних обмежень (15%) 508,95 грн, премію (130%) 11446,88 грн, без врахування її максимального розміру із врахуванням раніше виплачених сум, і не виплату суми боргу пенсії, яка підрахована особисто пенсіонером у старості на суму 66338,04 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок за період з січня по грудень 2017 року і виплати пенсії у сумі 16268,17 грн ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 80% суми грошового забезпечення 20252,17 грн із складовими грошового забезпечення, а саме: посадового окладу 3393,00 грн, окладу за військовим званням 130,00 грн, надбавку за вислугу років (40%) 1357,20 грн, надбавку за виконання особливо важливих завдань (70%) 3416,14 грн, надбавку за службу в умовах режимних обмежень (15%) 508,95 грн, премію (130%) 11446,88 грн, без врахування її максимального розміру із врахуванням раніше виплачених сум;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві суму боргу пенсії 66338,04 грн за період з січня по грудень 2017 року, виходячи з розрахунку 80% суми грошового забезпечення 20252,17 грн із складовими грошового забезпечення, а саме: посадового окладу 3393,00 грн, окладу за військовим званням 130,00 грн, надбавку за вислугу років (40%) 1357,20 грн, надбавку за виконання особливо важливих завдань (70%) 3416,14 грн, надбавку за службу в умовах режимних обмежень (15%) 508,95 грн, премію (130%) 11446,88 грн, без врахування її максимального розміру із врахуванням раніше виплачених сум, яка підрахована особисто пенсіонером у старості;

- встановити судовий контроль за виконання судового рішення в адміністративній справі і зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення і цифрову суму виплати пенсії 16268,17 грн, виходячи з розрахунку 80% суми грошового забезпечення 20252,17 грн, із складовими грошового забезпечення, а саме: посадового окладу 3393,00 грн, окладу за військовим званням 130,00 грн, надбавку за вислугу років (40%) 1357,20 грн, надбавку за виконання особливо важливих завдань (70%) 3416,14 грн, надбавку за службу в умовах режимних обмежень (15%) 508,95 грн, премію (130%) 11446,88 грн, без врахування її максимального розміру із врахуванням раніше виплачених сум;

- звернути до негайного виконання рішення у межах суми пенсії 16268,17 грн ОСОБА_1 дією стягнення за один місяць.

Позовні вимоги мотивовано бездіяльністю Відповідача, яка полягає у не проведенні перерахунку за період з січня по грудень 2017 року і виплати пенсії у сумі 16268,17 грн ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 80% суми грошового забезпечення 20252,17 грн із складовими грошового забезпечення, без врахування її максимального розміру із врахуванням раніше виплачених сум, і не виплата суми боргу пенсії, яка підрахована особисто пенсіонером у старості на суму 66338,04 грн, і ця бездіяльність пов`язана з невиконанням судового рішення в адміністративній справі № 640/11789/21.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року у відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі № 320/19014/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Відповідач щомісячну пенсію у сумі 16268,17 грн розрахував (встановив) по закону, але не виплатив, що не позбавляє права Позивача на звернення до суду за захистом з даним адміністративним позовом.

Також, Позивачем в судовому засіданні суду апеляційної інстанції було додано Розрахунок по перерахунку пенсії з 01 січня по 31 грудня 2017 року по рішенням адміністративних судів по справам № 640/18477/21 від 27 жовтня 2022 року та № 640/11789/21 від 04 березня 2021 року.

Відзиву Відповідача на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправними дії Відповідача щодо перерахунку пенсії Позивачу з 01 січня 2016 року, виходячи з розрахунку 70% відповідних сум грошового забезпечення та обмеження максимальним розміром;

- зобов`язати Відповідача перерахувати розмір пенсії Позивачу, виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2016 року та здійснити виплату пенсії у цьому розмірі з 01 січня 2016 року без врахування її максимального розміру із врахуванням раніше виплачених сум;

- нарахувати та виплатити Позивачу суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з їх несвоєчасною виплатою, яка не нараховувалась у повному обсязі за період з 01 січня 2016 року; компенсацію провести відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року у справі 640/21047/20, яке набрало законної сили 04 березня 2021 року, адміністративний позов - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року, виходячи з розрахунку 70% відповідних сум грошового забезпечення та обмеження максимальним розміром.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсію ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2016 року без обмеження її максимальним розміром із врахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовлено.

Також, Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо розрахунку пенсії ОСОБА_1 в зв`язку з виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/21047/20 від 24 грудня 2020 року, що призвело до зменшення помісячної пенсії Позивачу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати пенсію Позивачу згідно рішення суду з обов`язковим врахуванням оновлених довідок Офісу Генерального прокурора від 11.06.2020 № 21-1197зп, № 21-1198зп, наданих 15.06.2020 Київським міським військовим комісаріатом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із врахуванням 80% основного розміру пенсії без обмеження максимальним розміром, у сумі 16268,17 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплати заборгованості з 01.01.2016 по 31.12.2016 у розмірі 53390,90 грн як суму компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 у зв`язку з їх несвоєчасною виплатою, яка нараховувалась, але не виплачувалась.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2022 року у справі № 640/18477/21, яке набрало законної сили 27 жовтня 2022 року, адміністративний позов - задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 без урахування довідок Офісу Генерального прокурора від 11.06.2020 № 21-1197зп, № 21-1198зп.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 з обов`язковим врахуванням довідок Офісу Генерального прокурора від 11.06.2020 № 21-1197зп, № 21-1198зп, виходячи з розрахунку 80% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Крім того, Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2017 виходячи з розрахунку 70% відповідних сум грошового забезпечення та обмеженні пенсії максимальним розміром;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2017, та здійснити виплату пенсії 66178,56 грн в цьому розмірі з 01.01. по грудень 2017 року без врахування її максимального розміру із врахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2022 року у справі № 640/11789/21, яке набрало законної сили 05 жовтня 2022 року, адміністративний позов - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2017 виходячи з розрахунку 70% відповідних сум грошового забезпечення та обмеженні пенсії максимальним розміром.

Зобов`язано Головне Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2017, та здійснити виплату пенсії з 01.01.2017 по грудень 2017 року без врахування її максимального розміру із врахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2022 року у справі 640/11789/21 Головним управлінням Пенсійного Фонду України в м. Києві було здійснено перерахунок пенсії з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, що підтверджується відповідним розрахунком.

Не погоджуючись з розміром (сумою) перерахованої Головним управлінням Пенсійного Фонду України в м. Києві за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року пенсії, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2022 року у справі № 640/11789/21.

Таким чином, якщо Позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю Відповідача на виконання вказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідною заявою, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на таке.

У Рішенні від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження») Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Конституційний Суд України наголосив, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00; пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України», заява № 6318/03; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia», заява № 30779/04; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04).

На підставі аналізу ст. ст. 3, 8, ч. ч. 1, 2 ст. 55, ст. 129, ч. ч. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України у їх системному зв`язку, Конституційний Суд України у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Положеннями ст. 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Приписами ч. 1 ст. 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, нормами процесуального Закону встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для зобов`язання Відповідача належним чином виконати рішення суду.

Вказані правові норми мають на меті забезпечити належне виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-Позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

За своєю суттю даний спір виник у зв`язку із протиправним невиконанням Відповідачем рішення у справі № 640/11789/21.

Вказане також підтверджується доданим Позивачем в судовому засіданні суду апеляційної інстанції Розрахунком пенсії ОСОБА_1 .

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що обраний Позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не дозволяє ефективно захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, з чим погоджується колегія суддів.

При розгляді позовних вимог стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а, від 06 лютого 2019 року у справі № 816/2016/17, а також в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15.

Таким чином, якщо Позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю Відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності Відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17.

Враховуючи вищенаведене та перевіривши всі фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що якщо Позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю Відповідача на виконання вищевказаного судового рішення у справі № 640/11789/21 порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності Відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов, з чим погоджується і колегія суддів.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі - без змін.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Л.О. Костюк

О.М. Оксененко

Повний текст складено 27.10.2023 року.