Справа № 120/9317/23
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 жовтня 2023 р. Справа № 120/9317/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Подіщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанови відповідача №ПШ 000150 від 16.06.2023.

Ухвалою від 04.07.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що під час перевірки було виявлено порушення вимог статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки у водія на момент проведення перевірки відсутні документи, передбачені статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме протокол перевірки та адаптації тахографа. Представник відповідача також зазначив, що водій транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 , надав для перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки, серед іншого: посвідчення водія; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; відомість переміщення тварин в графі автомобільного перевізника якої вказано ОСОБА_1 . Зазначив, що відомість переміщення тварин вважається самостійним документом на підтвердження факту укладення договору перевезення і безспірно свідчить про те, що в даному випадку саме позивач, а не власник транспортного засобу, є автомобільним перевізником. Представник відповідача також звернув увагу на те, що 14,06.2023 головним спеціалістом Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області повідомлення на розгляд було додатково надіслано на електрону адресу позивача, з якої нею було надіслано клопотання про відкладення розгляду справи.

24.07.2023 позивачем подано відповідь на відзив, в якій вона підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Зазначила, що для того щоб здійснювати перевезення необхідно мати у власності або в користуванні транспортний засіб. Проте, на момент проведення рейдової перевірки у неї ні у власності, ні в користуванні транспортних засобів не було. Таким чином, зазначила, що вона не є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт" і не може нести відповідальність, передбачену абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Зазначила, що законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим. Таким чином, позивач зазначила, що оскільки вона отримала повідомлення про розгляд справи вже після розгляду справи, відповідач порушив її права, передбаченні статтею 55 Конституції України, та позбавив можливості надати заперечення, пояснення за встановленими актом перевірки обставинами та надати докази для його спростування, в тому числі надати договір оренди транспортного засобу, яким здійснювалось перевезення її вантажу.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 19.04.2023 на а/д М-30, 280 км, посадовими особами відповідача було проведено перевірку транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 .

За результатами перевірки складено акт №027177 від 19.04.2023 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

У вказаному акті міститься інформація, що на момент проведення перевірки відсутні документи, визначені статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: протокол перевірки та адаптації тахографа.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області 16.06.2023 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 000150, якою постановлено стягнути з ФОП ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Разом із тим, не погоджуючись із прийнятою постановою, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт".

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

У відповідності до ч. 1 ст. 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Зокрема, документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Так, відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух" розроблено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі - Положення №340).

Згідно з п.6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів регулюється Інструкцією №385.

Повірку тахографів здійснюють повірочні лабораторії, які уповноважені на проведення повірки тахографів відповідно до Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" (п.2.5 Інструкції №385).

Відповідно до п.2.6 Інструкції №385 ПСТ виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР періодично кожні два роки, а також у разі: установлення або заміни тахографа; ремонту тахографа; зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу; якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа.

За змістом п.2.7 Інструкції №385 за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1.

Бланк протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу роздруковується відповідальною особою ПСТ на папері формату А4 (210 х 297 мм) щільністю 100 г/м2 або більше. Не допускається робити закреслення чи виправлення відомостей, які заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписано та поставлено печатку відповідальної особи ПСТ. У графах, які не заповнюються під час складання протоколу, проставляються прочерки.

Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт.

У відповідності до п. 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема, має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку, зокрема, дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа (п.3.6 Інструкції №385).

Системний аналіз вищенаведених законодавчих норм свідчить, що вказаний у ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" перелік документів не є вичерпним, тобто законодавцем передбачено можливість доповнити цей перелік іншими визначеними законодавством документами. Одним із таких документів є протокол перевірки та адаптації тахографа, обов`язкова наявність якого передбачена в разі коли транспортний засіб обладнано тахографом.

Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваної постанови, позивач не заперечує обставин того, що на момент проведенні перевірки у водія був відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа.

Втім, позивач зазначає, що вона не є перевізником, оскільки транспортний засіб, який перевірявся належить ОСОБА_2 , який, у свою чергу, передав його в оренду ТОВ "Барська сироварня".

Надаючи оцінку даним твердження позивача, суд зазначає наступне.

Так, дійсно до матеріалів позовної заяви позивачем долучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 , із якого слідує, що власником транспортного засобу є саме ОСОБА_2 .

Також, до матеріалів справи долучено договір оренди транспортного засобу від 17.11.2020. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 передав в оренду ТОВ "Барська сироварня", від імені якої діє ОСОБА_3 , автомобіль марки MERCEDES-BENZ ATEGO 1018, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до акту приймання-передачі автомобіля марки MERCEDES-BENZ ATEGO 1018 від 18.11.2020 орендодавець - ОСОБА_2 передав в оренду ТОВ "Барська сироварня", від імені якої діє ОСОБА_2 , вищезазначений автомобіль.

Як слідує із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником ТОВ "Барська сироварня" є ОСОБА_2 .

Тобто, фактично відбулась передача транспортного засобу в оренду від власника фізичної особи ОСОБА_2 до юридичної особи ТОВ "Барська сироварня" засновником якої є також ОСОБА_2 .

Разом із тим, суд критично оцінює усі перелічені вище докази та твердження позивача, як підставу для скасування оскаржуваної постанови, адже як слідує із наявної в матеріалах справи відомості про переміщення тварин, яка була надана водієм під час перевірки, в якості перевізника визначено саме " ОСОБА_1 ".

Обставини того, що наведеним вище транспортним засобом здійснювалось перевезення вантажу, який належить ОСОБА_1 , визнаються позивачем у наданій нею відповіді на відзив, де вона зазначила, що внаслідок її неналежного повідомлення про розгляд справи вона була позбавлена можливості надати договір оренди транспортного засобу, яким здійснювалось перевезення її вантажу.

Втім, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що перевезення її вантажу здійснювалось саме ТОВ "Барська сироварня", адже, як уже було встановлено судом вище, у відомості про переміщення тварин, яка була надана водієм під час перевірки, в якості перевізника визначено саме " ОСОБА_1 ", а не ТОВ "Барська сироварня".

З огляду на викладене, суд критично оцінює наведені вище твердження позивача стосовного того, що ОСОБА_1 не є перевізником, як на підставу для скасування оскаржуваної у даній справі постави.

Крім того, обгрунтовуючи протиправність винесення спірної постанови позивач зазначила, що відповідач не повідомив її про дату, час та місце розгляду справи щодо застосування адміністративно-господарського штрафу, що позбавило її можливості надавати свої заперечення стосовно виявленого порушення, в тому числі надати договір оренди транспортного засобу, яким здійснювалось перевезення її вантажу.

Надаючи правову оцінку таким доводам позивача, суд зазначає наступне.

За змістом пунктів 25 - 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу права спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01.03.2018 року в справі № 820/4810/17.

Відповідна позиція також підтримана Сьомим апеляційним адміністративним судом в постанові від 03.01.2023 по справі №120/1509/22-а.

В даному випадку слід також врахувати, що позивач 28.05.2023 зверталась до відповідача із клопотанням про відкладення розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу, яке було розглянуте відповідачем та задоволене.

Разом із тим, позивач не зазначає, в чому саме полягала неможливість надання своїх пояснень з приводу виявлених порушень у письмовому вигляді, в тому числі надання відповідачу копії договору оренди транспортного засобу.

Більше того, як слідує із долучених до відзиву матеріалів, повідомлення про розгляд справи від 14.06.2023 було направлене відповідачем на електронну адресу позивача, із якої нею 28.05.2023 було надіслано клопотання про відкладення розгляду справи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваного рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. В. Порика, 29, м. Вінниця, )

Повний текст рішення складено 30.10.2023.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна