Справа № 813/713/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 813/713/18 пров. № А/857/8367/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОРОЗ УКРАЇНА",

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року (суддя Морська Г.М., час ухвалення 11:53 год., місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту 10.04.2023),

в адміністративній справі №813/713/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОРОЗ УКРАЇНА" до Львівської митниці,

про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови,

встановив:

У лютому 2018 року позивач ТОВ "ХОРОЗ УКРАЇНА" звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Львівської митниці, в якому просив визнати протиправними та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2018/000001/1 від 30 січня 2018 року та Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209120/2018/00004 Львівської митниці ДФС.

Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2018, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2018/000001/1 від 30.01.2018 року. Визнано протиправним та скасовано Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209120/2018/00004 Львівської митниці ДФС.

Не погоджуючись з прийнятими судами рішеннями, митний орган звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Постановою Верховного Суду від 13.01.2023 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду справи рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт вважає оскаржуване рішення суду незаконним та не обґрунтованим, при вирішенні якого не правильно застосовано норми матеріального та процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції необґрунтовано не досліджено подані позивачем докази та відомості щодо фактичних обставин справи та невірно викладено обставини та факти, які досліджувались під час розгляду справи, що вплинуло на законність, обґрунтованість судового рішення. Зокрема однією з підстав позову було те, що рішення суб`єкту владних повноважень було не обґрунтованим та не мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, тобто не відповідало вимогам законодавства. Митним органом не було враховано надані позивачем обґрунтовані доводи у вигляді листа №13 від 30.01.2018, яким він по власній ініціативі додатково надав митному органу Електронну декларацію №18341300ЕХ047354 від 25.11.2018 для підтвердження заявленої митної вартості товару та яким було обґрунтовано, що незгода митного органу із заявленою декларантом митною вартістю має бути належним чином обґрунтована та відповідати нормам розділу 47 МК України. На подані листи Декларантом від митного органу не було отримано жодної відповіді із аргументованими, обґрунтованими відповідями щодо законності дій митного органу, а у відповідності до норм ст.58 МК України. Той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів. Апелянт стверджує, що ТОВ «Хороз Україна» (покупець) та ТЕВ ELEKTRIK SANAYI ve TICARET LTD.STI (продавець) не є пов`язаними між собою особами.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 04.04.2023 повністю та ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги.

Відповідача подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишивши оскаржене рішення суду без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Позивач ТОВ Хороз Україна є юридичною особою (), учасниками товариства є фізична особа, громадянин України ОСОБА_1 , фізична особа громадянин України ОСОБА_2 та фізична особа, громадян Турецької Республіки ОСОБА_3 (а.с. 76-86 т.1).

Внесок ОСОБА_4 до статутного фонду ТОВ Хороз Україна складає 100800 грн. (6,3% від загальної суми статутного фонду України) при розмірі статутного капіталу 1600000 грн..

05.02.2016 року ТОВ Хороз Україна, від імені якого діяв ОСОБА_2 (покупець), та ТЕВ ELEKTRIK SANAYI ve TICARET LTD.STI, від імені якого діяв ОСОБА_5 (продавець), укладено договір поставки №2, за умовами якого сторони домовились про продаж товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у рахунках-фактурах (інвойсах), що додаються до вказаного договору і є його невід`ємною частиною. Загальна вартість товару за вказаним договором становить 500000 (п`ятсот тисяч) доларів США. Дія договору була продовжена шляхом укладення додаткових угод до нього №1 від 01.12.2016 та №2 від 05.12.2017 (а.с. 21-26, 81-84 т.1).

На виконання договору поставки, за митною декларацією №UA209120.2018.001802 від 29.01.2018 року, ввезено товар, який вказаний у декларації (електрична апаратура та електротовари) (а.с. 85 т.1).

На підтвердження митної вартості товару позивачем до митної декларації додані: сертифікат відповідності UA 1.182.0004817-17 від 04.04.2017; пакувальний лист б/н від 25.01.2018; рахунок-фактура (інвойс) № ТЕВ041 від 25.01.2018; автотранспортна накладна № 659839 від 25.01.2018; сертифікат про походження товару № С 0576713 від 25.01.2018; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № СФ-0000009 від 29.01.2018; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 23/01/18-1 від 23.01.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 01.12.2016 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 від 06.12.2017 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларувалися; договір на перевезення № 06/03/17-1 від 06.03.2017; пропозицію укласти договір (оферта) № 001 від 01.01.2018; декларація про відповідність б/н від 15.08.2017; інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держ.№ 1881098; копія митної декларації країни відправлення № 18341300ЕХ047354 від 25.01.2018 (а.с. 89-101 т.1).

Митна вартість товару заявлена позивачем за основним методом визначення митної вартості за цінами зовнішньоекономічного договору №2 щодо товарів, що імпортуються (вартість операції).

Львівською митницею прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2018/000001/1 від 30.01.2018 (а.с. 104 т.1).

За твердженням відповідача, покупець - ТзОВ Хороз-Україна та продавець - ТЕВ ELEKTRIK SANAYI ve TICARET LTD.STI є пов`язаними особами у розумінні п.4 ст.15 Угоди про застосування ст. VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

У рішенні зазначається: Хасан Качмаз є співзасновником ТОВ Хороз Україна, його внесок до статутного фонду склав 100800 грн. У договорі постачання №2 від 05.02.2016 року від імені продавця виступав директор Хасан Качмаз. Тобто та ж особа є працівником (директором) фірми продавця. У інвойсі від 25.01.2018 року № ТЕВ 041 продавцем запропоновано ціни, що значно відрізняються у менший бік (в середньому на 30%) від цін ідентичних товарів, що постачалися покупцеві раніше. У поданих до митного оформлення документах відсутні будь-які обґрунтування щодо змін ринкових, конкурентних умов чи інших обставин, що призвели до зниження ціни.

У зв`язку з цим Львівська митниця вважає, що взаємозалежність продавця та покупця вплинула на ціну оцінюваних товарів, тому вбачала підстави для витребування додаткових документів згідно ч.4 ст.53 Митного кодексу України на підтвердження митної вартості, а саме: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості в країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Декларант надіслав лист від 30.01.2018 №13 у якому виклав свої застереження щодо того, що покупець (імпортер) та продавець (експортер) жодним чином не підпадають під критерії пов`язаності, передбачені п.4 ст. 15 Угоди про застосування ст. VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, а письмова вимога Львівської митниці щодо надання додаткових документів суперечить вимогам ч.4 ст.53 Митного кодексу України. Крім того, у листі зазначається, що відсутні підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом (імпортером) митну вартість.

Львівська митниця з доводами позивача не погодилась, вважала, що декларантом неправомірно обрано основний метод визначення митної вартості (відповідно до ст.58 Митного кодексу України), що стало підставою для відмови у митному оформленні за заявленою митною вартістю відповідно до п.3 ч.6 ст.54 МКУ. Для визначення митної вартості відповідачем використано метод 2а (ст. 59 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала інформація щодо вартості ідентичних товарів, оформлених за МД № UA 209120/2017/118387 від 06.11.2017 та UA 209120/2017/114425 від 15.09.2017.

У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів №UA 209000/2018/000001/1 від 30.01.2018 Львівською митницею оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209120/2018/00004 (а.с. 102 т. 1).

Не погодившись з рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до ч.1 ст.246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Частиною 1 статті 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч.6 ст.257 МК України).

Крім цього, частиною третьою статті 318 МК України встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст.49 МК України).

Стаття 51 МК України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ст. 52 МК України).

Частинами 1 - 3 статті 57 (глава 9 розділу ІІІ) МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (ч.4 ст.58 МК України).

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч.5 ст.58 МК України).

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами 1 - 2 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. До переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи (ч. 4 ст. 53 МК України).

Отже, орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Виходячи зі змісту частин 12 - 16 статті 58 МК України, той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Таким чином, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

Судовим розглядом встановлено, що учасниками ТОВ Хороз-Україна є фізична особа, громадянин України ОСОБА_1 , фізична особа, громадянин України ОСОБА_2 , фізична особа, громадянин Турецької Республіки ОСОБА_3 , що підтверджується копією статуту Товариства. Внесок ОСОБА_4 до статутного фонду Товариства становить 100800,00 грн. (6,3% від загальної суми статутного капіталу 1600000,00 грн.).

У своїх доводах позивач заперечує, що ТОВ Хороз-Україна як покупець і ТЕВ ELEKTRIK SANAYI ve TICARET LTD.STI продавець (експортер) є пов`язаними особами у розумінні пункту 4 статті 15 Угоди про застосування статті VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, а у інвойсі від 25 січня 2018 року №ТЕВ041 продавцем запропоновано ціни, що значно відрізняються у бік зменшення (в середньому на 30%) від цін ідентичних товарів, що постачалися покупцеві раніше. При цьому, у поданих до митного оформлення документах відсутні будь-які обґрунтування щодо змін ринкових, конкурентних умов чи інших обставин, що призвели до зниження ціни.

Досліджуючи обставин щодо того, чи є контрагенти пов`язаними особами у значенні пункту 4 статті 15 Угоди про застосування статті VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року та чи вплинула така пов`язаність на заявлену митну вартість, суд враховує таке.

Підпунктом d) пункту 4 статті 15 Угоди про застосування статті VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року визначено, що особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо: … будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них.

У тлумачних примітках до підпункту е пункту 4 статті 15 Угоди про застосування статті VII визначено, що одна особа вважатиметься такою, що контролює іншу, якщо перша юридично або практично може застосовувати обмеження до останньої або керувати нею.

Судом встановлено, що один із засновників підприємства-покупця - ТОВ Хороз Україна, є директором у підприємства-продавця - Teb Elektrik Sanayi ve Ticaret Limited Sirketi, який має право підпису комерційних документів.

Відповідно до ч.1 ст.140 Цивільного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.

Згідно частин 1, 2 ст. 145 Цивільного кодексу України, вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників; у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників.

З урахуванням наведених положень директор фірми продавця входить до складу загальних зборів учасників ТОВ Хороз Україна, який призначає, контролює та звільняє директора ТОВ Хороз Україна, тобто є його роботодавцем.

Наведені обставини дають підстави вважати, що відповідно до вимог ст.15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ, покупець і продавець є пов`язаними особами.

Також під час розгляду справи встановлено, що у інвойсі від 25.01.2018 №ТЕВ041 продавцем запропоновано ціни, що значно відрізняються у менший бік (в середньому на 30%) від цін ідентичних товарів, що постачалися покупцеві раніше.

Частиною 2 статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі встановлено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Відповідно до ч.1 пункту 2 Приміток до статті VII ГАТТ, сумісним зі статтею VII було б припущення, що І дійсна вартість може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими дійсної вартості, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

У поданих до митного оформлення документах відсутні будь-які обґрунтування щодо змін ринкових, конкурентних умов чи інших обставин, що призвели до зниження ціни на ряд різних за найменуванням та призначенням товарів.

У зв`язку з наявністю у митниці обґрунтованих підстав вважати, що взаємозалежність продавця та покупця вплинули на ціну оцінюваних товарів, декларанту було надіслано електронне повідомлення відповідного змісту, де було запропоновано вчинити дії, передбачені ч.18 ст.58 МКУ, а також, відповідно до вимог ч.4 ст.53 МКУ, надати додаткові документи на підтвердження митної вартості: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію) (а.с. 65 т.1).

Подання таких документів могло б показати, що ціна товару відповідає дійсній вартості імпортованого товару, сформованій при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Проте Декларант надіслав лист від 30.01.2018 №13, у якому виклав свої застереження, котрі, однак, не стосуються суті надісланих повідомлень, та відмовився надавати додаткові документи, крім експортної декларації №18341300ЕХ047354 від 25.11.2018, мотивуючи відсутністю факту пов`язаності осіб. Підстав значного зменшення ціни товару позивач не зазначив (а.с. 66 т.1).

У зв`язку з викладеним, оскільки декларант відповідно до ч.18 ст.58 МК України не зміг показати, що відносини покупця і продавця не вплинули на ціну товару, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.58 МК України Львівська митниця обґрунтовано вважала, що декларантом невірно обрано основний метод визначення митної вартості (відповідно до ст.58 МКУ), що відповідно до п.3 ч.6 ст.54 МК України є підставою для відмови у митному оформленні за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Митним органом проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ шляхом надсилання відповідного електронного повідомлення.

Для визначення митної вартості товарів, задекларованих за МД від 29.01.2018 №UA209120/2018/001802, у рішенні про коригування митної вартості використано метод за ціною договору щодо ідентичних товарів (ст.59 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала інформація щодо вартості ідентичних товарів, оформлених за МД №UA209120/2017/118387 від 06.11.2017 та №UA209120/2017/114425 від 15.09.2017, скоригована шляхом додавання транспортних витрат, заявлених декларантом.

У рішенні про коригування митної вартості чітко вказано інформацію, яка взята за основу для визначення митної вартості. Тобто, вказано джерело інформації (із зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів).

Таким чином, у рішенні наведена вичерпна інформація щодо джерел інформації для визначення митної вартості та здійснених коригувань, що відповідає вимогам нормативних документів.

Колегією суддів відхиляються заперечення апелянта щодо пов`язаності між собою осіб ТОВ «Хороз Україна» (покупець) та Teb Elektrik Sanayi ve Ticaret Limited Sirketi (продавець), так як згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань підтверджується факт, що ОСОБА_5 є співзасновником ТОВ «Хороз Україна» (). Його внесок до статутного фонду складає 100800 грн (складає 6,3% від загальної суми статутного фонду) при розмірі статутного капіталу 1600000 грн. У договорі постачання №2 від 05.02.2016, поданому до митного оформлення митної декларації (далі - МД) від 29.01.2018 №UA209120/2018/001802, від імені продавця Teb Elektrik Sanayi ve Ticaret Limited Sirketi виступав директор Хасан Качмаз. Тобто співзасновник TOB «Хороз Україна» є працівником (директором) фірми продавця.

Тобто, один із засновників підприємства-покупця - ТОВ «Хороз Україна» є директором у підприємства-продавця - Teb Elektrik Sanayi ve Ticaret Limited Sirketi, який має право підпису комерційних документів.

Вказані факти свідчать, що покупець та продавець пов`язані між собою у розумінні ст.15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо доведеності факту пов`язаності між собою ТОВ «Хороз Україна» (позивача) з контрагентом Teb Elektrik Sanayi ve Ticaret Limited Sirketi у розумінні критеріїв, визначених у пункті 4 статті 15 Угоди про застосування статті VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Тому доводи апелянта про те, що заявлена митна вартість товару є документально підтвердженою, суд вважає необґрунтованими.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОРОЗ УКРАЇНА" залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року в адміністративній справі №813/713/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОРОЗ УКРАЇНА" до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 26.10.2023 року