Справа № 285/1771/23
Суддя: Літвин О. О.
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/1771/23

провадження у справі № 2-а/0285/54/23

24 жовтня 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………….....Літвин О. О.,

секретаря…………………….....Клечковської М. М.,

з участю:

позивача....................................... ОСОБА_1 ,

представника позивача...............Купця Б. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного Управління Національної поліції в Житомирській області

про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив скасувати винесену патрульним поліцейським Руденком Н. Ю.постанову серії БАД№101797від 09.01.2023про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3, ч.2 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що підставою притягнення його до адміністративної відповідальності було керування транспортним засобом з несправною підсвіткою заднього номерного знаку в темну пору доби та після зупинки працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Переконаний, що в його діях немає події і складу адміністративного правопорушення, оскільки жодних правил дорожнього руху не порушував, зупинку здійснив в дозволеному місці за власною ініціативою з метою висадки пасажирки, яку підвіз до її роботи, а про несправність освітлення номерного знаку об`єктивно не міг знати під час руху автомобіля, огляд якого перед цим проводив і жодних несправностей зовнішніх світлових приладів не виявив.

Винесену поліцейським постанову вважає незаконною, необґрунтованою та безпідставною.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові.

Від Головного Управління Національної поліції в Житомирській області надійшов відзив на позов, в якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Свідок ОСОБА_2 , про допит якого було заявлено клопотання позивачем, пояснив суду, що донька ОСОБА_3 , яку позивач підвозив до роботи 09.01.2023 зранку, зателефонувала йому і повідомила про притягнення працівниками поліції ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності. Приїхав до них через 10 хв, однак поліції вже не було, а номерний знак автомобіля Volkswagen Polo, реєстраційний НОМЕР_1 , фактично освітлювався, однак не на всю потужність.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Предметом спору в даній справі є правомірність рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за КУпАП, обов`язковою умовою якої є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів п.1 ст.247 КУпАП України).

Адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

За ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху (далі за текстом ПДР) та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 09.01.2023 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3, ч.2 ст.122КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн.

Підставою прийняття вказаної постанови слугувало те, що ОСОБА_5 09.01.2023, о 06:55 год, в м Звягель рухався на транспортному засобі Volkswagen Polo, реєстраційний НОМЕР_1 , з неосвітленою підсвіткою заднього номерного знаку в темну пору доби, та після зупинки працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію.

За керування або експлуатацію транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком, порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами при початку руху та використання їх з порушенням вимог відповідних стандартів, встановлено відповідальність, передбачену ч.1 ст.121-3 та ч.2 ст.122 КУпАП, та передбачено безальтернативне стягнення у виді штрафу в розмірі сімдесяти та тридцяти відповідно неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт 2.9«в» ПДР встановлює, що водію механічного транспортного засобу забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості). Також пункт 31.5 ПДР передбачає, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у п.31.4 ПДР (зокрема, зовнішніх світлових приладів), водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту.

Пункт 9.9 «б» ПДР встановлює, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, протокол про адміністративне правопорушення не складався, а факт оскарження такої постанови в судовому порядку свідчить про незгоду з останньою.

Суд зазначає, що хоча ст.258 КУпАП і передбачає винесення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу, але не забороняє його скласти, який в розумінні КУпАП є доказом в справі та має підтверджувати або спростовувати наявність складу адміністративного правопорушення та винність особи, якщо вона заперечує та оспорює факт вчинення такого правопорушення.

В порушення вимог закону до постанови не долучено жодного належного, допустимого, достовірного та такого, який узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом, доказу в розумінні ст.251 КУпАП, який підтверджує порушення позивачем ПДР, наявність в його діях складу правопорушення та правомірності прийняття оскаржуваної постанови.

Позивач не заперечував факт несправності освітлення номерного знаку його автомобіля на момент виявлення зазначеного правопорушення патрульним поліцейським. Разом з цим, як вбачається з пояснень ОСОБА_4 , автомобіль в той день був у справному стані, але під час руху можливо вказана несправність виникла з причин, які не залежали від волі водія, а відповідно без наявності в його діях умислу.

Сама по собі Постанова не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на її винесення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини.

Поліцейський у даному провадженні ухилився від прямого виконання свого обов`язку щодо збирання доказів на підтвердження беззастережної винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, а суд такими повноваженнями не наділений.

Також відповідачем не було надано доказів невиконання позивачем вимог п.31.5 ПДР та не виконано вимогу суду про надання усіх матеріалів, що були взяті поліцейським при прийнятті оскаржуваного рішення, зокрема відео з нагрудної камери, зазначеного у постанові про накладення адміністративного стягнення.

Доказова база повинна випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою. У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Всі перераховані вище обставини у своїй сукупності дають суду підстави прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_4 у зазначені в постанові час та місці дійсно допустив умисне порушення ПДР, а встановлена невідповідність даних оскаржуваної постанови об`єктивним обставинам справи, вказують на відсутність доказів на підтвердження його винуватості у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Суд також акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Надані суду письмові заперечення відповідача суд до уваги не бере, оскільки їх суть зводиться лише до правового обґрунтування та порядку винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення з цитуванням норм Закону України «Про національну поліцію», КУпАП та ПДР.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України понесений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 5, 77, 139, 241-246, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАД№101797 від 09.01.2023,

винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області Руденком Нікітою Юрійовичем,

про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3, ч.2 ст.122КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн, а провадження по справі закрити.

Стягнути з Головного Управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 536,80 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата виготовлення повного тексту судового рішення 30 жовтня 2023 року.

Головуюча суддя О.О.Літвин