Справа № 240/18459/23
Суддя: Дубовік О. М.
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Кравчук Д. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з вище вказаним адміністративним позовом, у якому просить визнати дії інспектора Гуріна А. В. протиправними та скасувати постанову серії ДП18 № 002907 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Посилається в позові на те, що 14.06.2023 року відносно нього була винесена постанова за ч.1 ст.121-3 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом з номерним знаком, який не відповідає вимогам ДСТУ, а саме - у вигляді самоклейкої стрічки, що є порушенням п.2.9 ПДР - керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів.

Позивач вважає, що така постанова є незаконною, складена безпідставно, з порушенням вимог КУпАП, відтак підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 29.06.2023 року передано дану справу № 240/18459/23 до Житомирського районного суду Житомирської області (а.с. 29-30).

Ухвалою суду від 11.08.2023 року дану позовну заяву було залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків, що не перевищує 10 (десяти) днів з моменту отримання копії ухвали (а.с. 38-39).

25.08.2023 року позивачем були усунуті вказані недоліки (а.с. 44-45).

Ухвалою суду від 21.09.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 61-62).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних у повному обсязі, посилаючись на те, що згідно Віденської Конвенції про дорожній рух реєстраційний номер повинен бути позначений та табличці або безпосередньо нанесений фарбою на транспортний засіб для її ідентифікації та приналежності. Вважає, що відповідачем були дотримані вимоги КУпАП при розгляді справи; інспектором було роз`яснено позивачу права, повідомлено про вчинене ним правопорушення, заслухано його пояснення та надано ним оцінку. Зазначає, що дій, які б обмежили права позивача при розгляді справи відповідачем, вчинено не було; штраф накладено за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП в межах санкції за це правопорушення (а.с. 73-75).

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі; пояснив, що на фото (а.с. 5) містяться саме вказані вище транзитні номерні знаки, які було видано реєстраційним органом Королівства Данії, строк дії яких з 13.06.2023 року по 14.06.2023 року. Інших транзитних номерних знаків для даного авто йому реєстраційним органом Королівства Данії не видавалось. В подальшому, після проходження всих процедур розмитнення, він мав зареєструвати автотранспортний засіб в реєстраційному органі та у відповідності до вимог діючого законодавства України.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов. Наголосив на тому, що номери, які були прикріплені на автотранспортний засіб позивача, були нанесені на бумажну основу, яка кліїлась на місце для номерних знаків, а мали б бути згідно вимог діючого законодавства розміщені безпосередньо на табличці металевій або пластиковій.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 14.06.2023 року поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Гуріним А. В. відносно позивача була винесена постанова за ч.1 ст.121-3 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом з паперовим номерним знаком, який не відповідає вимогам Віденської Конвенції «Про дорожній рух», чим порушив п.2.9.в ПДР - керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів, та застосовано адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн (а.с. 4).

З митних документів та фотокопії номерних знаків вбачається, що періодом дії останніх є 13.06.2023 року - 14.06.2023 року (а.с. 5-10); позивач перетнув кордон 14.06.2023 року, що вбачається з відповідних штампів митного органу (Львівська митниця ДФС).

Судом встановлено та не оспорено сторонами той факт, що на автотранспортному засобі Peugeot 5008, яким керував позивач, транзитні номерні знаки були розміщені на авто на місці, яке відведено для останніх - спереду і ззаду, та представляли собою самоклеючу бумажну основу, на якій і були друкованим способом нанесені номерні знаки.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 1.3 вказаних Правил передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.9 (в) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Віденська Конвенція про дорожній рух від 08.11.1968 року, до якої приєдналась Україна з 12.07.1974 року, статтею 36 передбачає, що на кожному автомобілі, що знаходиться в міжнародному русі, повинен поміщатися спереду і ззаду реєстраційний номер.

Відповідно до п. 1 додатку № 2 до Конвенції зазначений у статтях 35 та 36 цієї Конвенції реєстраційний номер має складатися або з цифр, або цифр і букв. Цифри мають бути арабськими, а літери - великими літерами латинського алфавіту. Однак допускається вживання інших цифр або літер, але в таких випадках реєстраційний номер має бути повторений арабськими цифрами та великими латинськими літерами.

Згідно п. 3 додатку № 2 до Конвенції якщо реєстраційний номер позначений на табличці, то ця табличка має бути плоскою і закріплена у вертикальному або майже вертикальному положенні перпендикулярно до середнього поздовжнього перерізу транспортного засобу.

Також вказана Конвенція допускає нанесення реєстраційних номерів на авто і фарбою.

Вимоги щодо того, з якого саме матеріалу має бути табличка, у Конвенції відстуні.

Диспозиція ч.1 ст.121-3 КУпАП України передбачає відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Відповідач приведених позивачем обставин під час розгляду справи не спростував, доказів керування транспортним засобом за обставин, приведених у постанові, не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів правомірності своїх дій з боку відповідача, встановлені судом обставини, не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Крім того, відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині.

Разом з цим, в частині вимоги позову щодо визнання незаконними дій інспектора поліції суд зазначає, що така вимога не підлягає задоволенню з огляду на положення частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, якими чітко передбачено конкретний перелік рішень, які може прийняти суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Крім того, до повноважень працівників патрульної поліції входять збір та оцінка доказів, розгляд справи про адміністративне правопорушення з прийняттям постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням при дослідженні обставин справи в їх сукупності, керуючись, зокрема, власним переконанням та правосвідомістю. Результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення в даному випадку є оскаржувана постанова, яка підлягає оскарженню відповідно до положень діючого законодавства, що жодним чином не порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відтак у задоволенні позовних вимог щодо визнання дій інспектора поліції неправомірними необхідно відмовити.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 2, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-247, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Гуріна Андрія Віталійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 002907 від 14.06.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП на накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1190,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 26.102023 року.

Суддя О. М. Дубовік