Справа № 260/1836/23
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/1836/23 пров. № А/857/10990/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Гуляка В.В., Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Державної організації (установа, заклад) військової частини НОМЕР_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року (ухвалене головуючим-суддею Дору Ю.Ю. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Ужгороді) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до НОМЕР_2 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - ЗРУ ДПСУ) (військова частина НОМЕР_1 ) (далі - в/ч НОМЕР_1 , відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати йому грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016-2017 роках, одноразової грошової допомоги при звільненні та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ, Уряд) №889 від 22.09.2010 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій (далі - Постанова №889) за період з 01.01.2016 по 01.05.2017 включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату вказаної грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889 за період з 01.01.2016 по 01.05.2017 включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, визнати протиправною відмову відповідача нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.01.2015 по день фактичної виплати 30.12.2022 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому вказану компенсацію за весь час затримки з 01.01.2015 по день фактичної виплати 30.12.2022.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.05.2023 позовні вимоги були задоволені повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, в/ч НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що такі виплати як грошова допомога на оздоровлення, одноразова грошова допомога при звільненні, за своєю правовою природою не входять до складу грошового забезпечення, проте мають своє цільове призначення та разовий характер виплати, тому відповідно до статті 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення №1282-XII від 03.07.1991 (далі - Закон №1282) не підлягають індексації. Крім того, індексація не має щомісячного характеру її виплати, а є періодичною та залежить від певних економічних факторів. Щодо компенсації втрат частини доходів зазначає, що згідно ст.3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати №2050-Ш від 19.10.2000 (далі - Закон №2050), сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Визначальними обставинами для виплати компенсації є дата нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст.2 Закону №2050, є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів. Виплата була проведена 30.12.2022 на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 по справі №260/560/22.

Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що наказом голови ДПСУ №362-ос від 13.04.2017 підполковника ОСОБА_1 було звільнено з військової служби в запас на підставі п.а ч.6 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232) та наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ЗРУ ДПСУ (в/ч НОМЕР_1 ) №87-ос від 28.04.2017 було виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.05.2017.

Відповідно до наявних у матеріалах справи особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 2015-2017 р.р., позивачу виплачувалися :

- у листопаді 2015 року та грудні 2015 року індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 30.06.2015 у розмірі 2004,83 грн та у розмірі 879,40 грн;

- у травні 2021 року індексація грошового забезпечення у розмірі 24155,11 грн;

- 30.12.2022 на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.09.2022 по справі №260/560/22 було виплачено заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 01.05.2017 у розмірі 28597,72 грн;

- у період з 01.01.2016 по 01.05.2017 року щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою №889.

Під час проходження військової служби позивачеві було проведено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення у червні 2016 року у розмірі 7541,85 грн та у травні 2017 року в розмірі 7541,85 грн, а також одноразової грошової допомоги при звільненні у травні 2017 року у розмірі 90502,20 грн.

30.01.2023 представник позивача адвокат Каверін С.М. звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2015-2017 р.р., одноразової грошової допомоги при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889 за період з 01.01.2016 по 01.05.2017 включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.12.2015 по день фактичної виплати 17.12.2022.

Листом від 23.02.2023 Про надання інформації відповідач відмовив у задоволенні заяви представника позивача, вказавши на відсутність правових підстав для здійснення спірної виплати.

Вважаючи протиправними дії відповідача, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок та виплату спірних виплат. Суд дійшов висновку, що оскільки індексація грошового забезпечення належить до доходу, який позивач одержує на території України і який не має разового характеру, та враховуючи те, що відповідач здійснив виплату індексації грошового забезпечення з порушенням строків виплати, позивач має право на отримання компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за спірний період.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовних вимог про виплату грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016-2017 роках, одноразової грошової допомоги при звільненні та щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.01.2016 по 01.05.2017, з включенням до її обрахунку індексації грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон №2011), до складу грошового забезпечення входять : посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п.1 Розділу 7 Глави IV Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ДПСУ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №558 від 25.06.2018 (далі - Інструкція №558), військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 було затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Згідно частини першої розділу XXXII Порядку №260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Постановою №889 (в редакції постанови КМУ №161 від 13.03.2013) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду :

1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби):

з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 вересня 2013 року. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

3) особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Пунктом 2 Постанови №889 передбачено, що граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Аналіз приведених вище норм дає підстави для висновку, що розрахунковою величиною для обрахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та щомісячної додаткової грошової винагороди є місячне грошове забезпечення.

Отже, грошова допомога на оздоровлення, одноразова грошова допомога при звільненні та щомісячна додаткова грошова винагорода обчислюються виходячи із місячного грошового забезпечення.

У постанові від 21.12.2021 по справі №820/3423/18 Верховний Суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тому індексація грошового забезпечення включається для обрахунку грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та щомісячної додаткової грошової винагороди, оскільки входить до складу грошового забезпечення.

Таким чином, відповідач протиправно не врахував індексацію грошового забезпечення при обчисленні та виплаті позивачу за час служби та при звільненні грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016-2017 роках, одноразової грошової допомоги при звільненні та щомісячної додаткової грошової винагороди за вказані роки.

Відповідно до наявних у матеріалах справи особистих карток грошового забезпечення позивача за 2016-2017 роки відповідач нарахував та виплатив йому грошову допомогу на оздоровлення за 2016-2017 роки, одноразову грошову допомогу при звільненні та щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №889 за період з 01.01.2016 по 01.05.2017 включно, без урахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат індексації грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016-2017 роках, одноразову грошову допомогу при звільненні та щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №889 за період з 01.01.2016 по 01.05.2017 включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки індексація одноразової грошової допомоги на оздоровлення при звільненні та щомісячної додаткової грошової винагороди позивачу не була нарахована та виплачена, він має право на перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016-2017 роках, одноразової грошової допомоги при звільненні та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889 за період з 01.01.2016 по 01.05.2017 включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення

Що стосується компенсації втрати частини доходів через порушення строків їх виплати, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 2 Закону №2050 визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності вказаним Законом.

Під доходами у Законі №2050 слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, а саме : пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону №2050, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Згідно статті 4 Закону №2050, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Використане у статті 3 Закону №2050 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст та правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеними у постановах від 22.06.2018 по справі №810/1092/17, від 15.10.2020 по справі №240/11882/19, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

Оскільки, відповідачем індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 01.05.2017 було виплачено лише 30.12.2022, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що з метою повного та ефективного захисту порушеного його права слід зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки з 01.01.2015 по день фактичної виплати 30.12.2022.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної організації (установа, заклад) військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року по справі №260/1836/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді В. В. Гуляк
С. П. Нос