Справа № 140/7726/22
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/7726/22 пров. № А/857/10206/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Улицького В.З.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі №140/7726/22 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІР МАРКЕТ» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень (головуючий суддя першої інстанції Волдінер Ф.А., час ухвалення в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного тексту 10.05.2023),-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІР МАРКЕТ» (далі ТОВ «ТІР МАРКЕТ», позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів: №UA205140/2022/000073/2 від 27 травня 2022 року; №UA205140/2022/000074/2 від 27 травня 2022 року; №UA205140/2022/000076/2 від 27 травня 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки надані декларантом документи є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару; в рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом не було наведено належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2022/000073/2 від 27 травня 2022 року, №UA205140/2022/000074/2 від 27 травня 2022 року, №UA205140/2022/000076/2 від 27 травня 2022 року. Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТІР МАРКЕТ» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у розмірі 12 443 гривні 00 копійок.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, не надано належної юридичної оцінки доказам митниці, неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Апелянт зазначає, що за результатом перевірки документів, поданих декларантом в митних цілях, було встановлено розбіжності та неточності, що спричинили виникнення у митного органу сумнівів у достовірності заявленої декларантом митної вартості товару, а саме:

1) по МД №UA205140/2022/036328 від 26 травня 2022 року: в інвойсі №TM-130522 від 13 травня 2022 року передбачена оплата 30% та 70% відсотків, а пункт 5 контракту №1 від 12 липня 2021 року передбачено 15% передоплата та 85% - перед відправкою товару, однак платіжних документів до митного оформлення не надано; в прайс-листі №б/н від 13 травня 2022 року наявна інформація щодо торгівельної марки SMARTTECH, інформація щодо торгівельної марки LUFTECH відсутня, також даний прайс-лист містить інформацію щодо даної поставки, прайс-листа для широкого кола осіб до митного оформлення не надано; в пункті 3.5 контракту №1 від 12 липня 2021 року передбачено подання оригіналу сертифікату якості заводу виготовлення. Всі документи мають бути підписані і мати оригінальні печатки. Однак ця умова контракту не виконана в повній мірі;

2) по МД №UA205140/2022/036323 від 26 травня 2022 року: сторінка №2 інвойсу №OSD085 від 13 травня 2022 року де зазначена сумарна вартість товару - розмита та не містить печатки продавця. Згідно Договору №2 від 15 жовтня 2020 року всі документи повинні бути підписані уповноваженими особами і мати оригінальні печатки; відповідно до пункт 6.2 Договору №2 разом з товаром покупець передає специфікацію товару. Згідно пункту 3.5 Договору №2 від 15 жовтня 2020 року покупець передає сертифікат якості заводу-виробника. Проте специфікація та сертифікат якості не подані до митного оформлення. Пунктом 1.2 договору про міжнародне перевезення №2 від 03 травня 2022 року передбачено укладання договору-заявки, проте також не подано до митного оформлення; відповідно до довідки про транспортні витрати б/н 24 травня 2022 року та рахунку-фактури №32 від 24 травня 2022 року транспортні витрати до кордону України за маршрутом м. Конія (Турція) до переходу Порубне (кордон України) становлять 8 632,09 грн, транспортні витрати від переходу Порубне до с. Струмівки Луцького району становлять 4648,05.

Відстань від м. Конія до переходу Порубне (кордон України) 1789 км, тобто вартість перевезення до кордону України становить 4,83 грн/км. Відстань від переходу Порубне до с. Струмівки Луцького району складає 392 км, тобто вартість перевезення по території України становить 11,86 грн/км;

Дане свідчить про заниження транспортних витрат до кордону України, які є невід`ємною складовою митної вартості відповідно до умов поставки.

3) по №UA205140/2022/036336 від 26.05.2022 року: відповідно до пункту 6.2 Договору №1 від 24 вересня 2021 року разом з товаром покупець передає специфікацію товару. Згідно пункту 3.3 Договору №1 від 24 вересня 2021 року покупець передає сертифікат якості заводу-виробника. Проте специфікація та сертифікат якості не подані до митного оформлення. П.1.2 договору про міжнародне перевезення №2 від 03 травня 2022 року передбачено укладання договору-заявки, проте такий документ також не подано до митного оформлення; прайс-лист б/н від 12 травня 2022 року наданий на товар що імпортується цією компанією.

Проте прайс-лист виробника товару відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.

Відповідно до довідки про транспортні витрати б/н 24 травня 2022 року та рахунку-фактури №33 від 24 травня 2022 року транспортні витрати до кордону України за маршрутом м. Конія (Турція) до митного переходу Порубне (кордон України) становлять 6635,07 грн, транспортні витрати від митного переходу Порубне до с. Струмівки Луцького району становлять 3572,73. Відстань від м. Конія до переходу Порубне (кордон України) 1789км, тобто вартість перевезення до кордону України становить 3,71грн/км.

Відстань від переходу Порубне до с. Струмівки Луцького району складає 392 км, тобто вартість перевезення по території України становить 9,11 грн/км. Дане свідчить про заниження транспортних витрат до кордону України, які є невід`ємною складовою митної вартості відповідно до умов поставки.

У зв`язку із наявністю розбіжностей в документах, поданих згідно ст. 53 МКУ, що не були усунуті чи спростовані, а також спрацюванням системи ризиків АСАУР декларанту було направлено повідомлення з вимогою надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Зокрема:

по МД №UA205140/2022/036328 : виписку з бухгалтерської документації; прайс-листи, каталоги , специфікації виробника товару для широкого кола осіб; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; платіжні документи; документи, передбачені п 3.5 контракту №1 від 12.07.2021;

Відповідно до ч.6 ст. 53 МКУ, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Проте декларант не надав додаткових документів для підтвердження митної вартості, про що повідомив листом № б/н від 26.05.2022.

по МД №UA205140/2022/036323 та №UA205140/2022/036336 від 26.05.2022 року: специфікацію зазначену в п. 6.2 Договору №2 від 15.10.2020; сертифікат якості заводу-виробника п.3.5 Договору №2 від 15.10.2020; договір-зявку на перевезення; виписку з бухгалтерської документації ТОВ «ТІР МАРКЕТ» (документи бухгалтерського та податкового обліку, що стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни); прайс-лист виробника товару для широкого кола осіб; банківський платіжний документ проведений по міжнародній платіжній системі SWIFT, що підтверджує оплату за оцінюваний товар за попередню оплачену поставку; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з порівняльним аналізом цін на оцінюваний товар на Європейському ринку.

Згідно п.6 ст.53 декларант за власним бажанням може подавати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ним митної вартості. Проте декларант відмовився від надання додаткових документів на момент митного оформлення.

Оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості. Митну вартість спірного товару було визначено за резервним методом на підставі цінової інформації, наявного в митного органу.

Апелянт вважає невірним висновки суду першої інстанції по те, що товариством були надані усі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості товар, оскільки відповідно до умов як контракту, так і інвойсу оплата товару мала бути проведена до здійснення поставки.

Зокрема платіжні доручення про здійснення попередньої оплати товару, як цього вимагають умови контракту №1 від 12.07.2021 чи інвойсу №TM-130522 від 13.05.2022, під час здійснення митного контролю та митного оформлення - надані не були. Це підтверджується відсутністю вказаних документів у графах 44 МД №UA205140/2022/036328 від 25.05.2022 року, картці відмови №UA205140/2022/018292 та також МД №UA205140/2022/036814 від 27.05.2022 року, за якою товар було випущено у вільний обіг.

Згідно ст.53-54 МКУ декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін додаткові документи, серед яких - платіжні документи. Проте декларантом було направлено лист б/н від 27.05.2022 року, де зазначалося: «Просимо Вас прийняти рішення без урахування 10-денного терміну на основі наданих електронних документів, прикріплених до МД. Інші документи, які зазначені в ч. 3 ст. 53 МКУ, нами надаватися не будуть».

Крім того ТзОВ «Тір Маркет» не зверталося з додатковими документами на підтвердження заявленого рівня митної вартості до митниці в межах 80 днів з дня випуску товару у вільний обіг в порядку ч. 8 ст. 55 МК України.

Водночас позивачем до адміністративного позову були долучені платіжні доручення №91 від 25.01.2022 року та №97 від 11.02.2022 року, які не надавалися під час здійснення митного контролю, як і не надавалися на вимогу митного органу, хоча вже були наявні у позивача, оскільки поставка товару здійснювалася - 26.05.2022 року.

Також апелянт вказує на те, що надані платіжні доручення не підтверджують заявлену вартість товару, оскільки: у графі «Призначення платежу» даних банківських документів зазначено лише контракт № від 12.07.2021 року, складний на загальну суму 100 000 Євро, проте відсутнє посилання на інвойс, згідно якого здійснювалася поставка. Платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж, не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару; платіжні доручення №91 від 11.02.2022 року на суму - 4 786, 32 Євро та №97 від 11.02.2022 року на суму 23 214, 42 у відсотковому співвідношенні не збігаються ні з умовами оплати відповідно до контракту (15% від суми, зазначеної в інвойсі - 4082,36 Євро; 85% - 23133,401 Євро), ні відповідно до умов інвойсу (30% - це 8 164,73 Євро; 70 - 19 051,03 Євро); загальна сума даних платіжних доручень, а саме у розмірі 28 000,74 Євро (4786,32 + 23214,42) є більшою, ніж сума, зазначена у інвойсі - 27 215,76 Євро.

Апелянт вважає невірним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки понесені транспортні витати підтверджують: заявка на перевезення вантажу №1 від 10 травня 2022 року до договору №2 від 03 травня 2022 року, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №32, №33 від 28 травня 2022 року, платіжне доручення № 534 від 31 травня 2022 року, тому твердження Відповідача щодо заниження позивачем транспортних витрат до кордону України є помилковим.

Наведене обґрунтовує тим, що за умовами поставки EXW на продавця покладаються мінімальні обов`язки, а всі можливі ризики і витрати, пов`язані з переміщенням товару з території продавця до кінцевого пункту, несе виключно покупець. Тобто, витрати по транспортуванню товару покладені саме на покупця товару.

Вказує, що вартість перевезення по Україні по коротших маршрутах значно перевищує вартість міжнародних перевезень по маршрутам із довшою протяжністю. Це викликало обґрунтований сумнів щодо можливого заниження витрат на транспортування та з`явлення декларантом недостовірних відомостей.

Проте декларантом ні під час митного оформлення, ні на вимогу митного органу не було надано жодних документів, які б дозволили здійснити належну повноцінну перевірку правильності заявлення витрат на транспортування або спростовували твердження митного органу про заниження транспортних витрат до кордону України.

Відповідно до ч.5 ст.55 МК України, декларант може провести з митним органом консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Про факт проведення консультації свідчить переписка із декларантом, а саме повідомлення від 27.05.2022 (13:14:5), від 27.05.2022 (13:40:5), копії яких були долучені до матеріалів справи. При цьому, при проведенні консультації декларанту пропонувалося, у разі наявності цінової інформації для застосування методів визначення митної вартості на підставі положень 529-63 МК України, повідомити про це митному органу для розгляду питання про можливість її використання при оцінці імпортованого товару.

Про факт її належного проведення також свідчить відсутність будь-яких зауважень з боку декларанта, надісланих як в паперовій, так і в електронній формі. Тому оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості.

Вважає, що рішення про коригування митної вартості є такими, що прийняті у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є обґрунтованими та законними. Вищенаведене також слугувало беззаперечною підставою для написання карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу зазначає, що суд першої інстанції вирішив стягнути на користь ТзОВ «Тір Маркет» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Вважає, що такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспіврозмірним та завищеним. Вказані послуги по наданню консультацій та роз`яснень охоплюються загальною діяльністю адвоката та повинні входити до складу послуги «підготовка позову» або «складання процесуальних документів», а отже не можуть бути самостійною складовою витрат на правову допомогу.

Вартість послуги зі складання позову, визначеною судом вважає неспівмірною із складністю справи, часом, витраченим адвокатом, та обсягом наданих послуг.

Усі копії документів, які було долучено до адміністративного позову засвідчено самим позивачем. Більше того, сам позов також підписаний директором ТзОВ «Тір Маркет», що призводить до сумніву щодо реальності надання послуг зі складання та формування позовної заяви. Крім того на даний час існує судова практика розгляду вказаної категорії справ, що спрощувало роботу адвоката та не потребувало значних затрат час для підготовки позовної заяви.

Крім цього, вказаним адвокатом вже не одноразово надавалася правова допомога ТзОВ «Тір Маркет» щодо визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів у судовому порядку.

З огляду на це, вважає завищеним розмір витрат на професійну правову допомогу, визначений рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 р. у розмірі 5000,00 грн.

З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 12 липня 2021 року між компанією Tekoto Otomotiv Ticaret Limited, Republic of Turkey (Турецька Республіка) (продавець) та ТзОВ «ТІР МАРКЕТ» (покупець) укладено договір (контракт) №1, предметом якого є купівля-продаж запасних частин до вантажних автомобілів, сідельних тягачів, причепів та напівпричепів згідно рахунків-фактур, оформлених на кожну партію товару.

За умовами вказаного договору продавець робить відвантаження товару за адресою Стаyбул, Туреччина або будь-яке інше місто Туреччини за вибором покупця, на умовах поставки EXW Інкотермс 2010 (звичайний імпорт), FCA Інкотермс 2010, FOB Інкотермс 2010. Датою відвантаження товару вважається дата, зазначена на печатці продавця в міжнародній накладній (CMR). Товар поставляється партіями, узгодженими сторонами (пункти 3.1.-3.2. договору).

Відповідно до пункту 5.1. договору від 12 липня 2021 року №1 оплата проводиться у євро EUR у формі 15% предоплати і 85% перед відправкою згідно з рахунками-фактурами, окремо на кожну партію товару, у вигляді безготівкового переказу.

На виконання умов договору від 12 липня 2021 року №1 13 травня 2022 року компанія Tekoto Otomotiv Ticaret Limited, Republic of Turkey (Турецька Республіка) виписала позивачу рахунок-фактуру №ТМ-130522, згідно з яким вартість товару пружина, в кількості 1244 шт., виробник SMARTTECH, становить 27 215.76 євро.

26 травня 2022 року з метою здійснення митного оформлення товару, що постачався згідно з вищевказаним договором, декларантом позивача ТзОВ «ГЛОРІЯ-ІМПЕКС» подано до Волинської митниці МД №UA205140/2022/036328, за якою митна вартість товару визначена за (першим) основним методом та становить 27 215,76 євро з врахуванням витрат на транспортування в розмірі 1 446,49 євро.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у МД №UA205030/2022/003337 митної вартості товарів та обраного методу її визначення разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: пакувальний лист від 13 травня 2022 року б/н; рахунок-фактуру (інвойс) від 13 травня 2022 року №ТМ-130522; автотранспортна накладна А №186713 від 16 травня 2022 року; сертифікат про походження товару форми А D 0750910 від 16 травня 2022 року; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контакту) про транспортно-експедиційні послуги від 24 травня 2022 року №29; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 24 травня 2022 року б/н; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 13 травня 2022 року б/н; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01 листопада 2021 року б/н; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів від 12 липня 2021 року №1; договір про надання послуг митного брокера від 02 січня 2019 року №02/19; договір (контракт) про перевезення від 03 травня 2022 року №2; копія митної декларації країни відправлення від 17 травня 2022 року №22410700ЕХ00005058; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску від 26 травня 2022 року №UA205140/2022/036328.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, в електронному повідомленні декларанту митницею запропоновано подати такі документи: виписку з бухгалтерської документації; прайс-листи, каталоги, специфікації виробника товару для широкого кола осіб; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; платіжні документи; документи, передбачені п. 3.5 контракту №1 від 12 липня 2021 року.

При цьому направлення зазначених вимог щодо надання додаткових документів відповідач мотивував тим, що під час опрацювання документів, поданих для підтвердження митної вартості товару, встановлено такі розбіжності: в інвойсі №TM-130522 від 13 травня 2022 року передбачена оплата 30% та 70% відсотків, а пункт 5 контракту №1 від 12 липня 2021 року передбачено 15% передоплата та 85% - перед відправкою товару, однак платіжних документів до митного оформлення не надано; в прайс-листі №б/н від 13 травня 2022 року наявна інформація щодо торгівельної марки SMARTTECH, інформація щодо торгівельної марки LUFTECH відсутня, також даний прайс-лист містить інформацію щодо даної поставки, прайс-листа для широкого кола осіб до митного оформлення не надано; в пункті 3.5 контракту №1 від 12 липня 2021 року передбачено подання оригіналу сертифікату якості заводу виготовлення. Всі документи мають бути підписані і мати оригінальні печатки.

27 травня 2022 року відповідач прийняв рішення №UA205140/2022/000073/2 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування рішення відповідач вказав, що згідно статті 54 Митного кодексу України (далі МК України) митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

У графі 33 оскаржуваного рішення зазначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості містять наступні розбіжності: в інвойсі №TM-130522 від 13 травня 2022 року передбачена оплата 30% та 70% відсотків, а пункт 5 контракту №1 від 12 липня 2021 року передбачено 15% передоплата та 85% - перед відправкою товару, однак платіжних документів до митного оформлення не надано; в прайс-листі №б/н від 13 травня 2022 року наявна інформація щодо торгівельної марки SMARTTECH, інформація щодо торгівельної марки LUFTECH відсутня, також даний прайс-лист містить інформацію щодо даної поставки, прайс-листа для широкого кола осіб до митного оформлення не надано; в пункті 3.5 контракту №1 від 12 липня 2021 року передбачено подання оригіналу сертифікату якості заводу виготовлення. Всі документи мають бути підписані і мати оригінальні печатки. Декларанту запропоновано в 10-денний термін надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів та наведено їх перелік. Декларантом до митного оформлення не надав додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, про що повідомлено листом від 26 травня 2022 року б/н. У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VIІ ГАТТ 1994 року, МК України, а також вимогами частини шостої статті 54 МК України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (статті 59 МКУ) та методу 2б (статті 60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (статті 62 МКУ) та методу 2г (статті 63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні товари за ЄАІС, а саме: товар 2 за МД від 10 січня 2022 року №UA205030/2022/176 на рівні 14,72 долари США/кг. Також роз`яснено право декларанта звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Одночасно із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2022/018292.

27 травня 2022 року декларант подав МД №UA205140/2022/036814, за якою імпортований товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Також, 15 жовтня 2020 року між компанією OSMANI OTOMOTIV SAN.VE DIS TIC. LTD.STI, Republic of Turkey (Турецька Республіка) (продавець) та ТзОВ «ТІР МАРКЕТ» (покупець) укладено договір (контракт) №2, предметом якого є купівля-продаж запасних частин до вантажних автомобілів, сідельних тягачів, причепів та напівпричепів згідно рахунків-фактур, оформлених на кожну партію товару.

За умовами вказаного договору продавець робить відвантаження товару за адресою Стамбул, Туреччина або будь-яке інше місто Туреччини за вибором покупця, на умовах поставки EXW Інкотермс 2010 (звичайний імпорт), FCA Інкотермс 2010. Датою відвантаження товару вважається дата, зазначена на печатці продавця в міжнародній накладній (CMR). Товар поставляється партіями, узгодженими сторонами (пункти 3.1.-3.2. договору).

Відповідно до пункту 5.1. договору від 15 жовтня 2020 року №2 оплата за товар проводиться у євро EUR у формі 100% предоплати згідно з рахунками-фактурами, окремо на кожну партію товару, у вигляді безготівкового переказу.

На виконання умов договору від 15 жовтня 2020 року №2 13 травня 2022 року компанія OSMANI OTOMOTIV SAN.VE DIS TIC. LTD.STI, Republic of Turkey (Турецька Республіка) виписала позивачу рахунок-фактуру №OSD0855, згідно з яким вартість товару становить 9942,14 євро.

26 травня 2022 року з метою здійснення митного оформлення товару, що постачався згідно з вищевказаним договором, декларантом позивача ТзОВ «ГЛОРІЯ-ІМПЕКС» подано до Волинської митниці МД №UA205140/2022/036323, за якою митна вартість товару визначена за (першим) основним методом та становить 10217,79 євро з врахуванням витрат на транспортування в розмірі 275,65 євро.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у МД №UA205030/2022/036323 митної вартості товарів та обраного методу її визначення разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: пакувальний лист від 13 травня 2022 року б/н; рахунок-фактуру (інвойс) від 13 травня 2022 року №OSD0855; автотранспортна накладна А №186713 від 13 травня 2022 року; сертифікат про походження товару форми А D 0477176 від 20 травня 2022 року; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контакту) про транспортно-експедиційні послуги від 24 травня 2022 року №32; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 24 травня 2022 року б/н; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 13 жовтня 2021 року б/н; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів від 15 жовтня 2020 року №2; договір про надання послуг митного брокера від 02 січня 2019 року №02/19; договір (контракт) про перевезення від 03 травня 2022 року №2; копія митної декларації країни відправлення від 13 травня 2022 року №22410700ЕХ00004987; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску від 26 травня 2022 року №UA205140/2022/036323.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, в електронному повідомленні декларанту митницею запропоновано подати такі документи: специфікацію зазначену в п. 6.2 Договору №2 від 15 жовтня 2020 року; сертифікат якості заводу-виробника п. 3.5 Договору №2 від 15 жовтня 2020 року; договір-заявку на перевезення; виписку з бухгалтерської документації ТОВ «ТІР МАРКЕТ» (документи бухгалтерського та податкового обліку, що стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни); прайс-лист виробника товару для широкого кола осіб; банківський платіжний документ проведений по міжнародній платіжній системі SWIFT, що підтверджує оплату за оцінюваний товар за попередню оплачену поставку; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з порівняльним аналізом цін на оцінюваний товар на Європейському ринку.

При цьому направлення зазначених вимог щодо надання додаткових документів відповідач мотивував тим, що під час опрацювання документів, поданих для підтвердження митної вартості товару, встановлено такі розбіжності: сторінка №2 інвойсу №OSD085 від 13 травня 2022 року де зазначена сумарна вартість товару - розмита та не містить печатки продавця. Згідно Договору №2 від 15 жовтня 2020 року всі документи повинні бути підписані уповноваженими особами і мати оригінальні печатки; відповідно до пункт 6.2 Договору №2 разом з товаром покупець передає специфікацію товару. Згідно пункту 3.5 Договору №2 від 15 жовтня 2020 року покупець передає сертифікат якості заводу-виробника. Проте специфікація та сертифікат якості не подані до митного оформлення. Пунктом 1.2 договору про міжнародне перевезення №2 від 03 травня 2022 року передбачено укладання договору-заявки, проте також не подано до митного оформлення; відповідно до довідки про транспортні витрати б/н 24 травня 2022 року та рахунку-фактури №32 від 24 травня 2022 року транспортні витрати до кордону України за маршрутом м. Конія (Турція) до переходу Порубне (кордон України) становлять 8 632,09 грн, транспортні витрати від переходу Порубне до с. Струмівки Луцького району становлять 4648,05. Відстань від м. Конія до переходу Порубне (кордон України) 1789 км, тобто вартість перевезення до кордону України становить 4,83 грн/км. Відстань від переходу Порубне до с. Струмівки Луцького району складає 392 км, тобто вартість перевезення по території України становить 11,86 грн/км.

27 травня 2022 року відповідач прийняв рішення №UA205140/2022/000074/2 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування рішення відповідач вказав, що згідно статті 54 Митного кодексу України (далі МК України) митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

У графі 33 оскаржуваного рішення зазначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості містять наступні розбіжності: сторінка №2 інвойсу №OSD085 від 13 травня 2022 року де зазначена сумарна вартість товару - розмита та не містить печатки продавця. Згідно Договору №2 від 15 жовтня 2020 року всі документи повинні бути підписані уповноваженими особами і мати оригінальні печатки; відповідно до пункт 6.2 Договору №2 разом з товаром покупець передає специфікацію товару. Згідно пункту 3.5 Договору №2 від 15 жовтня 2020 року покупець передає сертифікат якості заводу-виробника. Проте специфікація та сертифікат якості не подані до митного оформлення. Пунктом 1.2 договору про міжнародне перевезення №2 від 03 травня 2022 року передбачено укладання договору-заявки, проте також не подано до митного оформлення; відповідно до довідки про транспортні витрати б/н 24 травня 2022 року та рахунку-фактури №32 від 24 травня 2022 року транспортні витрати до кордону України за маршрутом м. Конія (Турція) до переходу Порубне (кордон України) становлять 8 632,09 грн, транспортні витрати від переходу Порубне до с. Струмівки Луцького району становлять 4648,05. Відстань від м. Конія до переходу Порубне (кордон України) 1789 км, тобто вартість перевезення до кордону України становить 4,83 грн/км. Відстань від переходу Порубне до с. Струмівки Луцького району складає 392 км, тобто вартість перевезення по території України становить 11,86 грн/км. Декларанту запропоновано в 10-денний термін надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів та наведено їх перелік. Декларантом до митного оформлення не надав додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, про що повідомлено листом від 27 травня 2022 року б/н. У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VIІ ГАТТ 1994 року, МК України, а також вимогами частини шостої статті 54 МК України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (статті 59 МКУ) та методу 2б (статті 60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (статті 62 МКУ) та методу 2г (статті 63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні товари за ЄАІС, а саме: товар 8 за МД від 07 лютого 2022 року №UA400040/2022/2953 на рівні 13,36 долари США/кг, №9 за МД від 04 січня 2022 року №UA500080/2022/000054 на рівні 1,67 долари США/кг, №28 за МД від 02 травня 2022 року №UA100230/2022/605672 на рівні 6,16 долари США/кг. Також роз`яснено право декларанта звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Одночасно із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2022/018293.

27 травня 2022 року декларант подав МД №UA205140/2022/036816, за якою імпортований товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій відповідно до розділу Х МК України.

При цьому, 24 вересня 2021 року між компанією CM DIS TIC. SAN.VE TIC. LTD.STI, Republic of Turkey (Турецька Республіка) (продавець) та ТзОВ «ТІР МАРКЕТ» (покупець) укладено договір (контракт) №1, предметом якого є купівля-продаж запасних частин до вантажних автомобілів, сідельних тягачів, причепів та напівпричепів згідно рахунків-фактур, оформлених на кожну партію товару.

За умовами вказаного договору продавець робить відвантаження товару за адресою Стамбул, Туреччина або будь-яке інше місто Туреччини за вибором покупця, на умовах поставки EXW Інкотермс 2010 (звичайний імпорт), FCA Інкотермс 2010, FOB Інкотермс 2010 (пункти 3.1.-3.2. договору).

Відповідно до пункту 5.1. договору від 24 вересня 2021 року №1 оплата за товар проводиться у євро EUR у формі 15% предоплати 85% перед відправкою згідно з рахунками-фактурами, окремо на кожну партію товару, у вигляді безготівкового переказу.

На виконання умов договору від 24 вересня 2021 року №1 12 травня 2022 року компанія CM DIS TIC. SAN.VE TIC. LTD.STI, Republic of Turkey (Турецька Республіка) виписала позивачу рахунок-фактуру №EFA027, згідно з яким вартість товару становить 3553,15 євро.

26 травня 2022 року з метою здійснення митного оформлення товару, що постачався згідно з вищевказаним договором, декларантом позивача ТзОВ «ГЛОРІЯ-ІМПЕКС» подано до Волинської митниці МД №UA205140/2022/036336, за якою митна вартість товару визначена за (першим) основним методом та становить 3675,03 євро з врахуванням витрат на транспортування в розмірі 211,88 євро.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у МД №UA205030/2022/036336 митної вартості товарів та обраного методу її визначення разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: пакувальний лист від 12 травня 2022 року б/н; рахунок-фактуру (інвойс) від 12 травня 2022 року №EFA027; автотранспортна накладна А №186713 від 13 травня 2022 року; декларація про походження товару D 0806392 від 18 травня 2022 року; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контакту) про транспортно-експедиційні послуги від 24 травня 2022 року №33; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 24 травня 2022 року б/н; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 12 травня 2022 року б/н; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів від 24 вересня 2021 року №1; договір про надання послуг митного брокера від 02 січня 2019 року №02/19; договір (контракт) про перевезення від 03 травня 2022 року №2; копія митної декларації країни відправлення від 18 травня 2022 року №22410700ЕХ00005113; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску від 26 травня 2022 року №UA205140/2022/036336.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, в електронному повідомленні декларанту митницею запропоновано подати такі документи: специфікацію зазначену в п. 6.2 Договору №1 від 24 вересня 2021 року; сертифікат якості заводу-виробника п. 3.3 Договору №1 від 24 вересня 2021 року; договір-заявку на перевезення; виписку з бухгалтерської документації ТОВ «ТІР МАРКЕТ» (документи бухгалтерського та податкового обліку, що стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни); прайс-лист виробника товару для широкого кола осіб; банківський платіжний документ проведений по міжнародній платіжній системі SWIFT, що підтверджує оплату за оцінюваний товар за попередню оплачену поставку; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з порівняльним аналізом цін на оцінюваний товар на Європейському ринку.

При цьому направлення зазначених вимог щодо надання додаткових документів відповідач мотивував тим, що під час опрацювання документів, поданих для підтвердження митної вартості товару, встановлено такі розбіжності: відповідно до пункту 6.2 Договору №1 від 24 вересня 2021 року разом з товаром покупець передає специфікацію товару. Згідно пункту 3.3 Договору №1 від 24 вересня 2021 року покупець передає сертифікат якості заводу-виробника. Проте специфікація та сертифікат якості не подані до митного оформлення. П.1.2 договору про міжнародне перевезення №2 від 03 травня 2022 року передбачено укладання договору-заявки, проте такий документ також не подано до митного оформлення; прайс-лист б/н від 12 травня 2022 року наданий на товар що імпортується цією компанією. Проте прайс-лист виробника товару відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу; відповідно до довідки про транспортні витрати б/н 24 травня 2022 року та рахунку-фактури №33 від 24 травня 2022 року транспортні витрати до кордону України за маршрутом м. Конія (Турція) до митного переходу Порубне (кордон України) становлять 6635,07 грн, транспортні витрати від митного переходу Порубне до с. Струмівки Луцького району становлять 3572,73. Відстань від м. Конія до переходу Порубне (кордон України) 1789км, тобто вартість перевезення до кордону України становить 3,71грн/км. Відстань від переходу Порубне до с. Струмівки Луцького району складає 392 км, тобто вартість перевезення по території України становить 9,11 грн/км. Дане свідчить про заниження транспортних витрат до кордону України, які є невід`ємною складовою митної вартості відповідно до умов поставки.

27 травня 2022 року відповідач прийняв рішення №UA205140/2022/000076/2 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування рішення відповідач вказав, що згідно статті 54 Митного кодексу України (далі МК України) митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

У графі 33 оскаржуваного рішення зазначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості містять наступні розбіжності: відповідно до пункту 6.2 Договору №1 від 24 вересня 2021 року разом з товаром покупець передає специфікацію товару. Згідно пункту 3.3 Договору №1 від 24 вересня 2021 року покупець передає сертифікат якості заводу-виробника. Проте специфікація та сертифікат якості не подані до митного оформлення. П.1.2 договору про міжнародне перевезення №2 від 03 травня 2022 року передбачено укладання договору-заявки, проте такий документ також не подано до митного оформлення; прайс-лист б/н від 12 травня 2022 року наданий на товар що імпортується цією компанією. Проте прайс-лист виробника товару відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу; відповідно до довідки про транспортні витрати б/н 24 травня 2022 року та рахунку-фактури №33 від 24 травня 2022 року транспортні витрати до кордону України за маршрутом м. Конія (Турція) до митного переходу Порубне (кордон України) становлять 6635,07 грн, транспортні витрати від митного переходу Порубне до с. Струмівки Луцького району становлять 3572,73. Відстань від м. Конія до переходу Порубне (кордон України) 1789км, тобто вартість перевезення до кордону України становить 3,71грн/км. Відстань від переходу Порубне до с. Струмівки Луцького району складає 392 км, тобто вартість перевезення по території України становить 9,11 грн/км. Дане свідчить про заниження транспортних витрат до кордону України, які є невід`ємною складовою митної вартості відповідно до умов поставки. Декларанту запропоновано в 10-денний термін надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів та наведено їх перелік. Декларантом до митного оформлення не надав додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, про що повідомлено листом від 27 травня 2022 року б/н. У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VIІ ГАТТ 1994 року, МК України, а також вимогами частини шостої статті 54 МК України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (статті 59 МКУ) та методу 2б (статті 60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (статті 62 МКУ) та методу 2г (статті 63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні товари за ЄАІС, а саме: товар №1 за МД від 02 березня 2022 року №UA408020/2022/004582 на рівні 3,85 долари США/кг, товар №5 за МД від 27 квітня 2022 року №UA400040/2022/009089 на рівні 3,84 долари США/кг. Також роз`яснено право декларанта звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Одночасно із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2022/018296.

27 травня 2022 року декларант подав МД №UA205140/2022/036817, за якою імпортований товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Позивач, не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірних товарів, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Частиною першою статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з частинами другою п`ятою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості ( ст. 54 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частинами першою четвертою статті 57 МК України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Отже, основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України заборонено.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадках: якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності; не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Такі сумніви щодо митної вартості товару можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Разом з тим, витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Предметом даного позову є правильність визначення декларантом митної вартості імпортованого товару запчастин до автомобілів, сідельних тягачів, причепів та напівпричепів, за основним методом (за ціною договору (контракту).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні ( ч. 2 ст. 58 МК України).

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Апелянт вказує на те, що митна вартість товару, яка ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять розбіжності.

Відповідно до частини другої статті 53 МК України, для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути пов`язані з неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України (стаття 53) заборонено, проте надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, що визначені частиною другою статті 53 МК України, є обов`язком декларанта.

Тобто, підставою для витребування додаткових документів може бути лише наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо наданих декларантом документів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі №809/946/17, від 05 липня 2022 року у справі №804/150/16.

Наявність зазначених документів на момент оформлення митної вартості товару за митними деклараціями №UA205140/2022/036328, №UA205140/2022/036323, №UA205140/2022/036336 підтверджується картками відмови в прийнятті митної декларації, у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2022/018293, №UA205140/2022/018296.

Апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом та відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірних товарів, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

В оскаржуваних рішеннях відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності у поданих декларантом документах впливають на митну вартість товарів.

Водночас розбіжності, на які покликається митний орган та які вказані в оспорюваних рішеннях про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Щодо ненадання позивачем платіжних документів,

Як уже зазначалось вище, між позивачем та компанією Tekoto Otomotiv Ticaret Limited Sirketi було укладено Договір №1 від 12 липня 2021 року, відповідно до якого, предметом даного Договору є купівля-продаж запасних частин до вантажних автомобілів, сідельних тягачів, причепів та напівпричепів, згідно рахунків-фактур, оформлених на кожну окрему партію товару.

Відповідно до п. 5.1. Договору №1 від 12 липня 2021 року оплата за товар проводиться у євро у формі 15% передоплати і 85% перед відправкою, згідно з рахунками-фактурами, окремо на кожну партію товару, у вигляді безготівкового переказу.

Відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) №ТМ-130522, компанія Tekoto Otomotiv Ticaret Limited Sirketi продала TOB «TIP МАРКЕТ» товар на загальну суму 27 251,76 Євро. В інвойсі зазначені також умови оплати товару, а саме - 30% готівкою і 70% перед відправкою.

Фактична оплата за товар була здійснена позивачем наступним чином: передоплата 25 січня 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №91, наступний платіж 11 лютого 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №97. В зазначених платіжних дорученнях в графі «призначення платежу» зазначено номер та дату контракту №1 від 12 липня 2021 року.

Отже, позивачем на момент митного оформлення товару були надані усі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Щодо доводів апелянта про те, що прайс-лист виробника товару відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу, апеляційний суд вважає такі невірними з огляду на наступне.

Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований безпосередньо конкретному покупцю. Оскільки чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми прайс-листа, згідно загальноприйнятої світової практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Для підтвердження ціни, як «дійсної вартості» товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 р., органом доходів і зборів можуть бути запитані у декларанта каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, в яких пропозиція продавця адресована необмеженому колу покупців.

Водночас інформація, що міститься в прайс-листі наданому депкларантом, відповідає іншим документам, які надавались до митного оформлення, тому суд першої інстанції вірно вказав, що не викликає сумнівів той факт, що цінова пропозиція поширюється на країну, в якій здійснює свою господарську діяльність ТОВ «ТІР МАРКЕТ», а ціни є актуальними на час здійснення замовлення щодо поставки партії оцінюваного товару.

Що стосується сумнівів митного органу щодо достовірності заявленої митної вартості товару за МД від 27 травня 2022 року №UA205140/2022/000073/2, які виникли у зв`язку з тим, що п. 3.5. контракту №1 від 13 травня 2022 року передбачено подання оригіналу сертифікату якості заводу виготовлення, однак ця умова контракту не виконана в повній мірі.

Апеляційний суд висновує, що виключний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості наведений у ст. 53 МК і серед цього переліку відсутні документи щодо якості товарів.

Оскільки ст. 53 МК не вимагає подання сертифікатів якості, посилання митного на ненадання декларантом останнього, є протиправним.

Сертифікат якості - це письмовий документ, складений у довільній формі та виданий виробником товару (продукції), щоб підтвердити відповідність виробленого ним товару (продукції) вимогам, які висуваються до якості такого товару (продукції).

Окрім цього, п. 3.5. контракту №1 від 13 травня 2022 року передбачено відправлення разом із товаром або кур`єрською поштою на адресу одержувача оригіналу сертифіката якості заводу виготовлення, проте не зазначено про надання оригіналу вказаного документа митному органу.

Водночас, митним органом не наведено жодних обґрунтованих аргументів стосовно того, яким чином надання позивачем сертифікату якості, ставить під сумнів достовірність визначеної позивачем митної вартості товару, за умови, що відображена у сертифікаті якості інформація щодо товарів в повній мірі відповідає визначеній у поданих до митного оформлення рахунках-фактурах.

Щодо транспортних послуг.

Послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом надаються позивачу ФОП ОСОБА_1 , згідно Договору №2 від 03 травня 2022 року про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТІР МАРКЕТ» та ФОП ОСОБА_1 .

Згідно п. 3.1. договору ціни на послуги та порядок розрахунків за цим договором узгоджуються сторонами в заявках на перевезення і зазначаються у рахунках-фактурах перевізника. За фактом виконання перевезення сторони складають та підписують акт виконаних робіт (п. 7.1. Договору).

Понесені транспортні витати підтверджують наступні документи: заявка на перевезення вантажу №1 від 10 травня 2022 року до договору №2 від 03 травня 2022 року, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №32, №33 від 28 травня 2022 року, платіжне доручення № 534 від 31 травня 2022 року.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта про заниження позивачем транспортних витрат до кордону України.

Колегія суддів зауважує, що виявлені митним органом розбіжності (неточності) у поданих декларантом документах не впливали на задекларовану митну вартість імпортованих товарів, а отже не створювали передумов для витребування додаткових документів задля її підтвердження.

Натомість позивачем у відповідності до вимог статей 52, 53 МК України подано всі необхідні документи для митного оформлення товару за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 МК України.

Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції в ході розгляду даної справи зробив обґрунтований висновок, що Відповідач не мав законних підстав витребовувати у Позивача додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості і у своєму запиті не зазначив ні підстав витребування, ні обставин, з якими Відповідач пов`язував свої сумніви з достовірністю заявленої митної вартості, оскільки усі складові митної вартості були підтверджені відповідними документами.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Вказані правові висновки підтверджуються чіткою та послідовною практикою Верховного Суду, яка наведена, зокрема, у постановах від 12 березня 2020 року у справі №804/6243/14, від 07 травня 2020 року у справі №1.380.2019.00162, від 02 березня 2021 року у справі №380/842/20. У цих рішеннях суду касаційної інстанції також зазначено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Натомість оскаржувані рішення про коригування митної вартості не містять обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів, та відповідно не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши правомірність прийнятих відповідачем рішень згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що такі вказаним вище критеріям не відповідають, тому рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів: №UA205140/2022/000073/2 від 27 травня 2022 року; №UA205140/2022/000074/2 від 27 травня 2022 року; №UA205140/2022/000076/2 від 27 травня 2022 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Щодо судових витрат.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір за полання позовної заяви в сумі 7443,00 грн.

Оцінюючи доводи апелянта у частині правильності вирішення судом першої інстанції питання відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. апеляційний суд зазначає наступне.

Апелянт ставить під сумнів обґрунтованість розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача, що була визначена судом першої інстанції.

Частиною 7, 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України унормовано, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 2040/6747/18 вказав, що при визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд враховує критерії реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерії розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив із того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У пункті 269 цього рішення зазначено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Відтак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості, як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо є неспівмірним.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 2040/6747/18, від 19 грудня 2019 у справі № 520/1849/19, від 22 грудня 2020 року у справі № 520/8489/19 та від 11 лютого 2021 року у справі № 520/9115/19.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18 Верховний Суд висловив думку, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги-домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У пункті 9 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI зазначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги-види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI).

За змістом статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Згідно із визначенням, наведеним у статті 30 Закону №5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, вказані положення процесуального закону дають підстави для висновку, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено не лише те, що рішення ухвалене на користь сторони, яка користувалася послугами адвоката, а також і те, що за конкретних обставин справи витрати сторони на правничу допомогу були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивач просив суд стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Як вбачається із договору про надання правничої допомоги від 14 листопада 2022 року №14/11/22, акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги №14/11/22 від 14 листопада 2022 року, квитанції до прибуткового касового ордера від 24 листопада 2022 року №24/11/22 позивач сплатив адвокату Гарбар Ю.Р. кошти в загальній сумі 10 000,00 грн на оплату правової допомоги, яка відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг складається з: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань правомірності винесення оскаржуваного рішення 1,5 год. 3 000,00 грн (1 год/2 000,00 грн), складання та формування позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від №UA205140/2022/000073/2 від 27 травня 2022 року, №UA205140/2022/000074/2 від 27 травня 2022 року, №UA205140/2022/000076/2 від 27 травня 2022 року 3,5 год 7 000,00 грн.

При вирішенні питання обґрунтованості заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу даної справи суд першої інстанції слушно зауважив, що складання та формування позовної заяви надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань правомірності винесення оскаржуваного рішення та складання та формування позовної заяви є єдиним комплексом дій, що охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду.

Аналізуючи вищевикладене, виходячи з принципів обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, значення справи для сторін, колегія суддів приходить до переконання про те, що висновок суду першої інстанції про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 5000 грн. є вірним.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі №140/7726/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький