Справа № 400/7856/23
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/7856/23

Перша інстанція: суддя Бульба Н.О.,

повний текст судового рішення

складено 04.08.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради щодо не нарахування та не виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2022 року у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

зобов`язати Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2022 року у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком у розмірі 8179 грн;

стягнути з Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради моральну шкоду у розмірі 2 000 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є учасником бойових дій, а отже, має право на отримання одноразової грошової допомоги до 5 травня в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Водночас, всупереч рішенню Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020, відповідач протиправно виплатив грошову допомогу у неповному розмірі, який склав 1491 грн.

Також позивачем зазначено, що психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення відповідачем його прав спричинили йому моральну шкоду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволений частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2022 року у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2022 року у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з у рахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні частини позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди судом відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з того, що оскільки на час виплати позивачу у 2022 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли положення статті 13 Закону №3551-XII і Порядку №540, які по-різному визначають розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, з огляду на положення частини третьої статті 7 КАС України, якою визначаються загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2022 році слід застосовувати не Порядок № 540, а Закон № 3551-XII, який має вищу юридичну силу та є спеціальним законом у цій сфері відносин.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної школи, суд зазначив, що позивачем не надано суду жодних доказів завдання моральної шкоди, зокрема, спричинення моральних страждань, а тому правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови, посилаючись на порушення норм матеріального права, ОСОБА_1 просить скасувати його в частині відмови та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають у людини негативні емоції та психологічне напруження, розчарування та незручності, що може свідчити про заподіяння моральної шкоди навіть без вагомих наслідків у погіршенні здоров`я. Доказом завдання моральної шкоди є рішення суду по справах №400/3384/20, №400/3360/21 які підтверджують факт повторності порушення прав позивача за аналогічних підстав та обставин.

В іншому апелянт зазначив доводи, аналогічні доводам позовної заяви.

Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на законність та обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції в частині відмови, просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником бойових дій та відповідно до ст. 12 Закону № 3551 отримує щорічну разову грошову допомогу до 5 травня.

У 2022 році позивач отримав щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 1491 грн.

Вважаючи виплату вказаної допомоги у такому розмірі протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи, що рішення суду першої інстанції оскаржено виключно у частині відмови у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції дає оцінку виключно частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Положеннями ст.56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч. 1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тобто, аналізуючи наведені положення законодавства, з урахуванням обставин справи, а також зваживши на згадані вище роз`яснення Пленуму Верховного Суду України щодо відшкодування моральної шкоди, насамперед треба звернути увагу на те, що сам факт визнання протиправними дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди. У кожному випадку позивач повинен обґрунтувати заподіяння йому такої шкоди, зокрема пояснити, в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Колегія суддів звертає увагу, що при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17.

Апелянт зазначив, що виплата грошової допомоги у значно меншому розмірі, ніж встановлено законом, призвело до відчуття розчарування та занепокоєння на підтвердження чого додатково послався на факт повторності допущеного відповідачем порушення, що мало місце у 2020 та 2021 роках та стало причиною попереднього звернення до суду в рамках розгляду інших адміністративних справ - №400/3384/20, №400/3360/21.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що у 2020 та 2021 роках існувала правова колізія між нормами Закону № 3551-ХІІ та постановами КМУ від 19 лютого 2020 року № 112 та від 8 квітня 2021 р. № 325 щодо розміру допомоги до 5 травня у 2020 та 2021 роках.

Так, відповідач нараховуючи у 2020 та 2021 роках допомогу до 5 травня ОСОБА_1 діяв в межах, чинних та той час постанов КМУ №112 та №325. В подальшому вказана правова колізія була вирішена у судовому порядку на користь положень статті 13 Закону №3551-XII.

З урахуванням наведеного, на переконання апеляційного суду, в даному випадку відсутня умисна повторюваність дій відповідача щодо не нарахування та невиплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня не в повному обсязі.

Крім того, апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на медичну довідку з діагнозом «НЦД. Астеноневротичний синдром», оскільки позивачем на надано до суду жодних доказів щодо причинно-наслідкового зв`язку вказаного захворювання саме з діями чи бездіяльністю відповідача.

Колегія суддів зазначає, що позивачем належним та достатнім чином не доведено, що його негативні емоції внаслідок протиправної бездіяльності відповідача досягли рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.

Резюмуючи усе вищевикладене, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що позивачем не надано до суду достатніх доказів завдання моральної шкоди.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відсутність підстав для задоволення вимог щодо стягнення моральної шкоди виключає необхідність додаткової оцінки відповідності розміру моральної шкоди в сумі 2 000 000 грн. щодо вимог розумності і справедливості.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції встановлено всі обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зважаючи, що судом першої інстанції правомірно розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач І.П. Косцова
Судді Ю.В. Осіпов В.О. Скрипченко