Справа № 340/476/22
Суддя: Г.М. МОМОНТ
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Кропивницький Справа №340/476/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження (письмове провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області

про визнання протиправною та скасування постанови.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулося з позовом до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Кіровоградської області про визнання протиправною та скасування постанови №311112 від 20 жовтня 2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000 грн. до ФОП ОСОБА_1 , виданої Центральним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 до 01.07.2021 р. був власником транспортного засобу марки RENAULT, модель MAGNUM 460, 2007 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 . На підставі договору комісії №7609/21/003389 від 30.06.2021 р. укладеного з власником транспортного засобу, ТОВ «Укртехгруп-Авто», за договором купівлі-продажу транспортного засобу від 01.07.2021 р. №7609/21/003400 продало вищевказаний транспортний засіб покупцю ОСОБА_2 . Відповідно до листа Територіального сервісного центру 5145 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області від 21.12.2021 р. ОСОБА_2 16 жовтня 2021 року зареєстровано за собою транспортний засіб марки RENAULT, модель MAGNUM 460, 2007 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 01.07.2021 р. №7609/21/003400. В акті №306972 від 23.08.2021 р., на підставі якого винесена оскаржувана постанова, зазначено, що за кермом транспортного засобу марки Renault, державний номерний знак НОМЕР_3 перебував ОСОБА_2 . Тобто у даному випадку, перевізником виступає ОСОБА_2 , а не ФОП ОСОБА_1 . Представник позивача вважає, що відповідачем безпідставно застосовано до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарські санкції за порушення правил перевезення вантажів автомобільним транспортом, оскільки останній не є власником транспортного засобу, при цьому не є автомобільним перевізником вантажу у розумінні ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» та не здійснював такого перевезення у своїй господарській діяльності.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги не визнаються (а.с.22-27). Представник відповідача зазначила, що 23.08.2021 р. посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено акт №0057845 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 23.08.2021 р., довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0055775 від 23.08.2021 р. та розрахунок плати за проїзд до акта №0057845 від 23.08.2021 р. За кермом транспортного засобу під час перевірки знаходився водій ОСОБА_2 . Водій для здійснення контролю не надав державним інспекторам дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, виданий компетентними уповноваженими органами, який відповідно до ст.48Закону України «Про автомобільний транспорт» повинен знаходитися у водія і надаватись для перевірки інспектуючим особам. Представник відповідача вказала, що докази та твердження позивача, що з 01.07.2021 р. автомобіль марки RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_3 перебуває у фактичному володінні, розпорядженні та користуванні ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №7609/21/003400 від 01.07.2021 р. вважає неналежними, оскільки відповідно до п.2.1 та 2.2 передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору. Покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання Сторонами даного Договору купівлі-продажу. Проте, в наданих позивачем примірнику до позовної заяви в графі «підпис» підпис покупця ОСОБА_2 відсутній.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.20).

23.02.2022 р. проведено перше судове засідання та розпочато розгляд справи по суті (а.с.41).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 р. допущено заміну відповідача Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на правонаступника Відділ державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області (а.с.43).

Заяв, клопотань від учасників процесу до суду не надходило. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2021 року посадовою особою Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на підставі направлення на перевірку №026502 від 17.08.2021 р. на автодорозі М-15 «Одеса-Рені-Бухарест» 60 км +540 м проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, під час якої виявлено, що транспортним засобом марки Renault, державний номерний знак НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 , надавалися послуги з перевезення вантажів без оформлення документів передбачених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт, а саме товарно-транспортної накладної, а також виявлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. За результатом перевірки складено довідку №0055775 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 23.08.2021 р. (а.с.33), акт №0057245 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів від 23.08.2021 р. (а.с.30), акт №306972 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 23.08.2021 р. (а.с.7, 29).

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №311112 від 20.10.2021 р. на підставі абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» з ФОП ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 грн. (а.с.6, 28).

Згідно з абз.1, 2 ч.7 ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 р. №2344-ІІІ (далі за текстом Закон №2344) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Абзацом 9 частини 10 статті 6 Закону №2344 встановлено, що на території України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, у сфері міжнародних автомобільних перевезень здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пунктів 1, 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. №103, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з підпунктами 15 пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю.

Відповідно до абз.15 ч.1 ст.60 Закону №2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У розумінні абз.19 ст.1 Закону №2344, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

З огляду на абз.2 ч.1 ст.34 Закону №2344 автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.48 Закону №2344 автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Частиною 6 ст.48 Закону №2344 визначено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Таким чином, адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються відносно автомобільних перевізників, якими є фізичні або юридичні особи, що здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. При цьому законодавець не пов`язує настання відповідної адміністративно-господарської відповідальності із фактом перебування транспортного засобу у власності відповідної фізичної чи юридичної особи.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що саме ФОП ОСОБА_1 здійснював перевезення вантажу 23.08.2021 р. транспортним засобом RENAULT, модель MAGNUM 460, державний номер НОМЕР_3 .

Так, зі змісту акта №306972 від 23.08.2021 р. встановлено, що у водія була відсутні товарно-транспортна накладна. Окрім того, водій ОСОБА_2 не пояснював, що ФОП ОСОБА_1 є перевізником вантажу.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_1 на праві власності належав транспортний засіб RENAULT, модель MAGNUM 460, 2007 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 (а.с.10).

30.06.2021 р. між ТОВ «Укртехгруп-Авто» (Комісіонер) та ОСОБА_1 (Комітент) укладено договір комісії №7609/21/003389 за яким Комісіонер зобов`язався за дорученням Комітента за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені однин/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу марка, модель RENAULT MAGNUM 460, 2007 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 (а.с.8).

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №7609/21/003400 від 01.07.2021 р. укладеного між ТОВ «Укртехгруп-Авто» (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) Продавець передав у власність Покупцеві транспортний засіб марка, модель RENAULT MAGNUM 460, 2007 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 (а.с.9).

Листом Територіального сервісного центру МВС №5145 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області №31/15/5145-4аз від 21.12.2021 р. повідомлено, що станом на 21.12.2021 р., за даними ЄДР ТЗ, ТЗ марки RENAULT MAGNUM 460, 2007 р.в., білого кольору значиться зареєстрованим за громадянином ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.2021 р. №7609/21/003400, дата реєстрації 16 жовтня 2021 року (а.с.11).

Статтею 1011 Цивільного кодексу України визначено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

З огляду на ч.1 ст.334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Представник відповідача, з посиланням на пункти 2.1 та 2.2 договору купівлі-продажу транспортного засобу №7609/21/003400 від 01.07.2021 р., ОСОБА_2 не набув права власності на транспортний засіб, оскільки договір ним не підписаний.

Суд враховує, що пунктами 2.1, 2.2 договору купівлі-продажу транспортного засобу №7609/21/003400 від 01.07.2021 р. передбачено, що передача Транспортного засобу Продавцем і прийняття його Покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору. Покупець набуває право власності на Транспортний засіб з моменту підписання Сторонами даного Договору купівлі-продажу. Сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього Договору (а.с.9).

Як встановлено судом надана представником позивача до позовної заяви копія примірника договору купівлі-продажу транспортного засобу №7609/21/003400 від 01.07.2021 р., не містить підпису покупця ОСОБА_2 .

Однак, відповідно до інформації Територіального сервісного центру МВС №5145 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області, саме договір купівлі-продажу від 01.07.2021 р. №7609/21/003400 став підставою для державної реєстрації 16.10.2021 р. транспортного засобу RENAULT MAGNUM 460 за громадянином ОСОБА_2 .

Більш того, саме ОСОБА_2 23.08.2021 р. керував транспортним засобом RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_3 , що свідчить про те, що такий транспортний засіб фактично був переданий йому.

Отже, станом на 23.08.2021 р. позивач ОСОБА_1 не був власником транспортним засобом RENAULT MAGNUM 460, 2007 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 .

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що матеріалами справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт не підтверджено, що ФОП ОСОБА_3 мав статус автоперевізника стосовно вантажу, перевезення якого здійснювалося 23.08.2021 р. на автодорозі М-15 «Одеса-Рені-Бухарест» 60 км +540 м транспортним засобом марки RENAULT MAGNUM 460, державний номерний знак НОМЕР_3 , а тому відповідачем безпідставно застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф відповідно до абз.15 ч.1 ст.60 Закону №2344.

Таким чином, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №311112 від 20.10.2021 р. прийнята без встановлення усіх обставин, що мають значення для її винесення, а тому є необґрунтованою та підлягає визнанню протиправною і скасуванню.

При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн (а.с.17) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн (а.с.140).

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З огляду на п.п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

З огляду на п.1 ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 р. №5076-VI встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у п.95 рішення від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України», п.80 рішення від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України», п.88 рішення від 30.03.2004 р. у справі «Меріт проти України». заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014 р. у справі «East/West Aliance Limited» проти України»), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 р. у справі №826/841/17 (провадження №К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

14.12.2021 р. між адвокатом Холоденком Романом Володимировичем та Васильченком Максимом Андрійовичем укладено договір про надання правничої допомоги відповідно до якого адвокат зобов`язався надавати правову допомогу та представництво інтересів клієнта щодо скасування постанов Укртрансбезпеки від 20.10.2021 р. №311112 (а.с.13).

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що гонорар становить 5 000 грн.

14.12.2021 р. адвокатом Холоденком Р.В. отримано 5 000 грн за послуги з правничої допомоги по договору від 14.12.2021 р. Васильченко М.А. скасування постанови №311112 від 20.10.2021 р., що підтверджується розрахунковою квитанцією серії ААА №002518 від 14.12.2021 р. (а.с.14).

Суд враховує, що надані представником позивача докази на підтвердження розміру витрат на оплату правничої допомоги відповідають вимогам ч.5 ст.134 КАС України. При цьому відповідачем відповідно до приписів ч.7 ст.134 КАС України не доведено, що витрати позивача на правничу допомогу є неспівмірними в розумінні ч.5 ст.134 КАС України.

На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими, співмірними, пов`язаними з розглядом даної справи та такими, що підтверджені належними доказами витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до п.16 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. №103 Укртрансбезпека є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

Натомість, відповідач у даній справі є структурним підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті та не має статусу юридичної особи.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн та судовий збір у розмірі 992,40 грн, за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №311112 від 20 жовтня 2021 року, винесену Центральним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки, якою постановлено стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) у загальному розмірі 5 992,40 грн (п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп.), у тому числі судовий збір у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн (п`ять тисяч грн 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (, м. Київ, пр. Перемоги, 14).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного рішення суду 30 жовтня 2023 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. МОМОНТ