Справа № 120/7319/23
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 жовтня 2023 р. Справа № 120/7319/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Сил територіальної оборони Збройних Сил України Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Сил територіальної оборони Збройних Сил України Міністерства оборони України, в якому просить:

- визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо видачі направлення на медичний огляд ВЛК за місцем дислокації військової частини з метою визначення придатності до військової служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 підготувати та направити направлення на медичний огляд ВЛК за місцем дислокації військової частини з метою визначення придатності до військової служби.

Ухвалою суду від 02.06.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Окрім того, даною ухвалою встановлено сторонам строки на подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

01.08.2023 до суду надійшов відзив на адміністративний позов у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що Військова частина не може бути належним відповідачем у справі, адже відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.01.2023 №23 старшого солдата ОСОБА_1 , який самовільно залишив військову частину, з 23.01.2023 виключено з усіх видів забезпечення.

Відповідно до розпорядження Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України №760/1/1174 від 03.10.2022, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.05.2023 №128, з метою вивільнення посад для оперативного доукомплектування військових частин, які залучені до виконання бойових завдань, старшого солдата ОСОБА_1 з 08 травня 2023 року зараховано у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2023 №140, старшому солдату ОСОБА_1 з 06 лютого 2023 року військову службу в Збройних Силах України призупинено.

Таким чином, правових підстав приймати будь-які рішення стосовно ОСОБА_1 , у т.ч. видати йому направлення на ВЛК, військова частина НОМЕР_1 не має.

Відповідач зазначає, що упродовж 2022 - 2023 років до військової частини НОМЕР_1 рапорти та інші документи щодо надання старшому солдату ОСОБА_1 направлення на ВЛК не надходили.

Ухвалою суду від 30.08.2023 витребувано у ОСОБА_1 оригінали рапортів щодо направлення його на медичний огляд ВЛК, які він подавав Військовій частині НОМЕР_1 Сил територіальної оборони Збройних Сил України Міністерства оборони України, докази їх направлення та отримання військовою частиною; належним чином завірені документи у кількості 30 (тридцять) документів, зазначених у додатку до позовної заяви у належній якості у двох екземплярах для суду та для надіслання їх Військовій частині НОМЕР_1 для опрацювання.

11.09.2023 позивачем надано витребувані докази.

25.10.2023 Військовою частиною НОМЕР_1 подано клопотання про залишення позову без розгляду на підставі пункту 9 частини 1 статті 240 КАС України, яке обґрунтоване тим, що позивачем не виконано вимог ухвали суду, а саме не надано суду оригіналів рапортів щодо направлення його на медичний огляд ВЛК, які він подавав Військовій частині НОМЕР_1 Сил територіальної оборони Збройних Сил України Міністерства оборони України, докази їх направлення та отримання військовою частиною.

Вирішуючи заявлене клопотання суд виходить з такого.

Пунктом 9 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач у визначений судом строк без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, оцінка наявним у матеріалах справи доказам після їх дослідження у судовому засіданні надається судом під час вирішення справи по суду в нарадчій кімнаті та викладається у судовому рішенні.

З огляду на вказане, враховуючи надані позивачем докази на виконання вимог ухвали суду від 30.08.2023 (копії рапортів щодо направлення його на медичний огляд ВЛК та докази, які на його думку підтверджують направлення їх в/ч), суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання представника відповідача відмовити.

Згідно з частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.01.2023 №23 старшого солдата стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який самовільно залишив військову частину, з 23.01.2023 виключено з усіх видів забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2023 №140, старшому солдату ОСОБА_1 колишньому стрільцю 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецького роти військової частини НОМЕР_1 з 06 лютого 2023 року військову службу в Збройних Силах України призупинено.

Відповідно до розпорядження Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України №760/1/1174 від 03.10.2022, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.05.2023 №128, з метою вивільнення посад для оперативного доукомплектування військових частин, які залучені до виконання бойових завдань, старшого солдата ОСОБА_1 з 08 травня 2023 року зараховано у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 .

Позивач зазначає, що 05.08.2022, 26.01.2023, 01.02.2023 звертався із рапортами до Військової частини НОМЕР_1 щодо видачі направлення на медичний огляд ВЛК за місцем дислокації військової частини з метою визначення придатності до військової служби, проте відповідач не розглянув вказані рапорти, чим допустив бездіяльність.

Відповідач, в свою чергу, зазначає, що жодних рапортів від позивача про видачу направлення на медичний огляд ВЛК за місцем дислокації військової частини з метою визначення придатності його до військової служби не отримував.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд в першу чергу дає оцінку аргументам відповідача, щодо того, що Військова частина НОМЕР_1 є неналежним відповідачем у справі. Та зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин, позивач перебував в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 , тому такі до уваги не беруться.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.

Вказане кореспондується також з положеннями частини першої статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).

Згідно з частиною другою статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина перша статті 2 Закону №2232-XII).

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (Положення №402).

Як установлено пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання (пункт 2.1 глави 2 розділу І Положення №402).

До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК високомобільних десантних військ; ВЛК військових комісаріатів; ВЛК територіального центру комплектування (ВЛК ТЦК); ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК (підпункт 2.6.1 пункту 2.6 глави 2 розділу І Положення № 402).

Позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) призначаються у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (у гарнізонних, госпітальних ВЛК не менше ніж три лікарі, в інших ВЛК і ЛЛК - терапевта, хірурга, невропатолога, окуліста, стоматолога, оториноларинголога, психіатра) і секретаря з середньою медичною освітою. До складу ВЛК (ЛЛК) можуть призначатися лікарі інших спеціальностей (підпункт 2.6.2 пункту 2.6 глави 2 розділу І Положення №402).

Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3) (підпункт 1.2 пункту 1 розділу ІІ Положення №402).

Позивач в даній справі є військовослужбовцем і проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

За нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 №548-XIV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, (далі - Інструкція з діловодства у Збройних Силах України), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення,- звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Медичний огляд військовослужбовців регламентується положеннями глави 6 розділу ІI Положення №402.

Так відповідно до підпункту «б» пункту 6.1 глави 6 розділу ІІ Положення №402 направлення на медичний огляд військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) проводиться прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби за рекомендацією лікаря, у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть обмежувати придатність або зумовлювати непридатність до військової служби.

Також направлення військовослужбовців на медичний огляд ВЛК прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище проводиться у випадках, визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за № 438/16454.

Аналіз наведених вище норм чинного законодавства України, дає підстави для висновку про те, що направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться, в тому числі й командирами військової частини, у якій військовослужбовець проходить військову службу. При цьому, військовослужбовець, що подав рапорт має право отримати відповідь та/або інформацію за результатом розгляду поданого ним рапорту.

Таким чином, отримавши рапорт, посадові особи військової частини зобов`язані його розглянути на надати мотивовану відповідь стосовно викладених у рапорті питань.

В даному випадку, ОСОБА_1 до позовної заяви долучив копії рапортів, які датовані 05.08.2022, 26.01.2023 та 01.02.2023 про видачу направлення на медичний огляд ВЛК за місцем дислокації військової частини з метою визначення придатності його до військової служби, та вказує, що за допомогою поштового зв`язку (Нова пошта) направляв їх військовій частині.

В свою чергу, відповідач вказує, що таких рапортів від позивача на адресу військової частини не надходило.

В даному випадку, суд зазначає, що матеріали справи жодних доказів отримання військовою частиною НОМЕР_1 рапортів про видачу ОСОБА_1 направлення на медичний огляд ВЛК за місцем дислокації військової частини з метою визначення придатності до військової служби не містять.

Також, військовою частиною НОМЕР_1 №3605 надано довідку, яка видана для пред`явлення до Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/7319/23 про те, що в Книзі реєстрації рапортів військовослужбовців групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 за 2023 рік рапорти старшого солдата ОСОБА_1 , щодо направлення його на медичний огляд ВЛК, не зареєстровані.

Крім того, з долучених позивачем квитанції Нової пошти не можливо встановити які саме документи відправлялися позивачем до Військової частини НОМЕР_1 .

За своєю правовою природою бездіяльність це пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає, що позивач не довів отримання в/ч рапортів про видачу направлення на медичний огляд ВЛК, а відтак у відповідача не виникло обов`язку їх розглянути та на надати мотивовану відповідь стосовно викладених у них питань.

Таким чином у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Решта доводів та аргументів сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п. 29).

Керуючись статтею 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адмінстративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Сил територіальної оборони ЗСУ Міністерства обороги України (вул. 600-річчя, 68А, м. Вінниця, )

Суддя Мультян Марина Бондівна