Справа № 160/21656/23
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов?язання вчинити певні дії, -
- визнати протиправними дії Пенсійного фонду України, щодо не призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 11.06.2003 року ОСОБА_1 згідно статті 29 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», незаконними;
- зобов?язати Пенсійний фонду України призначити ОСОБА_1 пенсію з 11.06.2003 року по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;
- зобов?язати Пенсійний фонд України провести розрахунок і виплату несплаченої ОСОБА_1 пенсії з 11.06.2003 року по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» в місячний термін після набрання чинності даної судової постанови;
- стягнути з Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 недоплачену суму пенсійних виплат з 11.06.2003 року по теперішній час.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час розрахунку ОСОБА_1 пенсії по інвалідності станом на 11.06.2003 року пенсійним органом не було враховано норми статей 25 та 29 Закону № 1788 та не враховано для обчислення розміру пенсії його понаднормовий стаж роботи при настанні інвалідності 16 років 2 місяці 1 день, що вплинуло на розмір отримуваної пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
13.09.2023 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обгрунтування своєї правової позиції зазначив, що Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади, не є належним відповідачем у справі, зважаючи на те, що до його компетенції не віднесено здійснення призначення, перерахунку та виплати пенсії. Натомість органом, уповноваженим здійснювати призначення, перерахунок та виплату пенсії позивачу, є відповідне територіальне управління Пенсійного фонду України. Також відповідачем заявлено клопотання про заміну його на належного відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
26.09.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримує заявлені позовні вимоги та наполягає на тому, що Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань, організує, координує та контролює роботу територіальних органів (в тому числі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), зокрема щодо призначення (перерахунку) і виплат пенсій, згідно з підпунктом 6 пункту 4 Положення № 280, є належним відповідачем у справі, тому підстави для застосування ст. 48 КАС України відсутні
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Нікопольським МВУМВС України у Дніпропетровській області 25.06.1997 року.
З 11.06.2003 року ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності другої групи внаслідок загального захворювання, яку було обчислено відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
«З 11.06.2003 Ви отримували пенсію по інвалідності другої групи внаслідок загального захворювання, яку було обчислено відповідно до Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788).
Згідно із статтею 25 Закону № 1788 пенсії по інвалідності внаслідок загального захворювання призначаються за наявності на час настання інвалідності стажу роботи, зокрема, від 51 року до досягнення 56 років 13 років.
При цьому відповідно до статті 19 Закону № 1788 за кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам пенсія збільшується на 1 відсоток заробітку, але не менш я на 1 відсоток мінімального розміру пенсії (коефіцієнти підвищення основного розміру пенсії застосовано при обчисленні розміру пенсії).
Статтею 29 Закону № 1788 передбачено, що пенсії по інвалідності призначалися в таких розмірах, зокрема, особам з інвалідністю ІІ групи 60 відсотків.
Якщо у осіб з інвалідністю є трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, то пенсія по інвалідності призначається в розмірі пенсії за віком при відповідному стажі роботи.
Відповідно до статей 64 та 65 Закону № 1788 пенсії обчислювалися за встановленими нормами у відсотках до середньомісячного заробітку, що визначався відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.
Середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії береться (за вибором того, хто звернувся за пенсією): за 24 останніх календарних місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом всієї трудової діяльності перед зверненням за пенсією, незалежно від наявних перерв у роботі.
Середньомісячний заробіток за 24 календарні місяці і за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми заробітку за 24 календарних місяці роботи підряд (перед зверненням за пенсією) чи за 60 календарних місяців роботи підряд (протягом всієї трудової діяльності) відповідно на 24 чи 60. При цьому за бажанням того, хто звернувся за пенсією, місяці з неповним числом робочих днів у зв`язку з їх влаштуванням на роботу або звільненням враховуються як поні календарні місяці роботи.
Ваш стаж роботи станом на 11.06.2003, зарахований по 24.05.2002, складав 29 років 2 місяці 1 день.
Пенсію було призначено з урахуванням даних довідки про заробітну плату від 04.07.2003 № 180 за період роботи з 01.01.1993 по 31.12.1997.
Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії складав 266,90 грн.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року № 279/2002 «Про підвищення розмірів пенсій призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» мінімальний розмір пенсії встановлено на рівні 47,30 грн.
Відповідно до статті 19 Закону № 1788 максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох мінімальних пенсій за віком.
З огляду на зазначене пенсію з 11.06.2003 Вам призначено в розмірі 141,90 грн (47,30 грн х 3).
Оскільки на момент призначення пенсії Ви отримували пенсію в максимальному розмірі, для проведення перерахунку пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 11.06.2003 підстави відсутні.»
Вважаючи, що відповідач протиправно не врахував під час обчислення розміру пенсії приписи статті 29 Закону № 1788 та не погодившись із розміром пенсії, яку йому було нараховано та виплачено, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Згідно зі ст. 6 Закону № 1788 особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.
Відповідно до ст. 7 Закону № 1788 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Згідно ст. 8 Закону № 1788 виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов?язкове держане пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058) звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Згідно з п. 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний фонд, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 23.07.2014 № 280 (далі Положення № 280) Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Згідно п. 7 Положення № 280 Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
За умовами пп. 6 п. 4 Положення № 280 Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань: організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій.
Аналіз наведених норм чинного пенсійного законодавства дає підстави для висновку про те, що компетентним органом, уповноваженим здійснювати призначення, перерахунок та виплату пенсії, є відповідне територіальне управління Пенсійного фонду України, а Пенсійний фонд України, як центральний орган виконавчої влади здійснює контроль територіальних органів щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій.
Разом з тим, ОСОБА_1 у цій справі звернувся з позовом до Пенсійного фонду України, посилаючись на протиправність його дій щодо визначення розміру призначеної з 11.06.2003 року пенсії.
Пенсійний фонд України у відзиві на позовну заяву заявив клопотання про заміну його на належного відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як територіального управління Пенсійного фонду України, на якого покладено обов?язок та, який має повноваження щодо призначення, перерахунку та виплати пенсії.
Проте, позивач у відповіді на відзив наполягає на тому, що належним відповідачем у цій справі є саме Пенсійний фонд України.
Згідно ч. 4 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
При цьому, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
Отже, зважаючи на те, що позивач самостійно визначився з відповідачем у цій справі та заперечує проти заміни вказаного відповідача на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, клопотання Пенсійного фонду України про заміну відповідача не підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
При цьому в позовній заяві зазначено, про протиправність дій Пенсійного фонду України щодо не призначення позивачу пенсії по інвалідності в розмірі згідно ст. 29 Закону № 1788, незважаючи на те, що функції щодо призначення та розрахунку розміру пенсії не належать Пенсійному фонду України, оскільки ПФУ, як центральний орган виконавчої влади, не наділений повноваженнями щодо призначення, перерахунку та виплати пенсії, у тому числі й позивача.
Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що саме Пенсійним фондом України було порушено права та законні інтереси ОСОБА_1 під час призначення та розрахунку розміру його пенсії.
За змістом п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України право викладати обставини, якими обґрунтовуються вимоги, надано саме позивачу і позивач в даному питанні користується певною свободою. Суд лише має оцінити переконливість викладених доводів на предмет їх достатності для задоволення позову і не може перебирати на себе права позивача у цих питаннях.
Також, щодо суб`єктного складу сторін, суд зазначає, що особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на власний розсуд.
Так, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, на обліку в якому перебуває позивач, та, яке нараховує і виплачує йому пенсію, не визначено у цій справі в якості відповідача, що позбавляє суд надати оцінку його діям в межах заявлених позовних вимог та з урахуванням визначеного позивачем суб?єктного складу сторін.
Таким чином, враховуючи, що Пенсійний фонд України не є належним суб?єктом владних повноважень щодо призначення та розрахунку пенсії ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, а позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог та враховуючи, що позивач у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 КАС України, за наслідками розгляду даної справи не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 132, 139, 246, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов?язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна