Справа № 320/6307/23
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6307/23 Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Аліменка В.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Долинській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 «Про результати службового розслідування щодо неналежного виконання службових обов`язків солдатом ОСОБА_3 » № 57 від 06.10.2022.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

У подальшому, на адресу суду надійшло клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, так як зі спірним наказом позивач був ознайомлений 18.10.2022, а до суду позивач звернувся лише 17.03.2023, тобто із значним пропуском встановленого частиною п`ятою ст. 122 КАС України місячного строку звернення до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу - залишено без руху.

У подальшому, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу - залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Зазначена апеляційна скарга обґрунтована тим, що дійсно, про оскаржуваний наказ ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис 18.10.2022, однак, враховуючи, що у період з 09.09.2022 по 09.12.2022 останній брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, що підтверджується довідкою №764 від 17 травня 2023 року, відтак позивач був позбавлений можливості вчасно звернутись до суду.

На думку апелянта вказані обставини свідчать про пропуск строку звернення до суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.10.2022 №57 «Про результати службового розслідування щодо неналежного виконання службових обов`язків старшим солдатом ОСОБА_1 » оголошено догану та наказано старшому помічнику начальника штабу з кадрів та стройової частини батальйону розглянути питання про переведення старшого солдата ОСОБА_1 на іншу посаду, не пов`язану з роботою з документами.

З вказаним наказом позивач ознайомився під особистий підпис 18.10.2022, що підтверджується відомостями значеного наказу, де у графі «Ознайомлені» вказано прізвище та ініціали позивача, дата ознайомлення і проставлений його підпис, про що останній не заперечував.

При цьому, у відповідності до довідки від 11.05.2023 № 502/12/494 за підписом тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_2 вбачається, що на даний час велика частина особового складу бойових частин, в число котрих входять і підрозділ військової частини НОМЕР_1 , приймає участь відповідно до своїх обов`язків, у веденні бойових дій.

Згідно з довідкою виданої військовою частиною НОМЕР_1 від 24.04.2023 № 654 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оброни України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України вбачається, що солдат ОСОБА_1 , дійсно в період 09.04.2022 року по 09.04.2022 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у Сумській області, Охтирського району.

Відповідно до відомостей довідки, виданої військовою частиною НОМЕР_1 від 13.04.2023 № 549 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оброни України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, старший солдат ОСОБА_1 , дійсно в період з 11.02.2023 по 28.02.2023 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у Донецькій області, Бахмутського району, н.п. Міньківка.

Крім того, як вбачається з військового квитка позивач брав участь у бойових діях з 09.09.2022 по 09.12.2022.

У подальшому у військовому квитку зазначено, що позивач приймав участь у бових діях з 11.02.2023 по 28.02.2023.

Не погоджуючись з вказаним наказом відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем під час розгляду справи не було надано доказів на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення з позовною заявою до суду, вказане свідчить про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частина перша статті 5 КАС України).

У частині п`ятій ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вимоги, які застосовуються до позовної заяви.

Частиною шостою статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку і докази поважності причин його пропуску.

Згідно з п. 5 частини першої ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

При цьому, у відповідності до частини тринадцятої статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 відкрито провадження у справі.

Однак, після відкриття провадження у справі підставі клопотання відповідача було з`ясовано, що позовна заява не відповідає вимогам статтей 160, 161 КАС України, тому ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 було залишено без руху у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Так, у силу вимог частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьої цієї ж статті обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

До того ж, частиною п`ятою статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що приписами чинного законодавства визначено місячний строк звернення до суду у правовідносинах, які виникають у зв`язку з проходженням публічної служби, недотримання, якого є підставою для залишення такого позову без розгляду.

При цьому, наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно частини другої вказаної статті якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суд будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

У силу вимог частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, дотримання строків на подання позовної заяви є однією з умов дисциплінування учасників судового процесу. У випадку ж пропуску строку, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Згідно правової позиції Верховного Суду у постановах від 26.06.2018 у справі №473/653/17, від 18.01.2019 в справі № 576/1434/17, при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд повинен звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Колегія суддів звертає увагу на те, що визначені процесуальним законом строки, про які зазначено вище, це той орієнтовний період часу, протягом якого позивач мав би проявити інтерес стосовно свого позову, якщо він дійсно зацікавлений у тому, щоб провадження у справі було відкрито, а його спір вирішено. Строк звернення до суду для такої категорії спорів доволі стислий - один місяць, і якщо зважити на характер спірних правовідносин, встановлений строк з одного боку має на меті дисциплінувати позивача, який, якщо він справді зацікавлений у відновленні своїх порушених прав, повинен якомога швидше реалізувати своє право на захист, з іншого боку - є своєрідним бар`єром, який повинен запобігати зловживанню правами і сприяти правовій визначеності правовідносин, які виникають у зв`язку з проходженням публічної служби.

Підсумовуючи зазначене, реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, на думку суду, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Як свідчать матеріали справи, що предметом даного позову є оскарження Наказу «Про результати службового розслідування щодо неналежного виконання службових обов`язків солдатом ОСОБА_3 » № 57 від 06.10.2022.

З вказаним наказом позивач ознайомився під особистий підпис 18.10.2022, що підтверджується відомостями значеного наказу, де у графі «Ознайомлені» вказано прізвище та ініціали позивача, дата ознайомлення і проставлений його підпис, про що останній не заперечував.

На виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року позивачем було подано клопотання, в якому позивач вказав, що йому не було видано копій документів службового розслідування, він повторно та втретє звертався з рапортами, про що свідчать копії рапортів, доданих до матеріалів справи.

Крім того, позивачем зауважено на тому, що відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України № 764 від 17 травня 2023 року, у період з 09.09.2022 року по 09.12.2022 позивач приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки України, перебуваючи в Київській області, м. Баришівка, Сумській області, Охтирському районі, с. Пологи, с. Солдатське, Донецької області, Бахмутському районі, с.Міньківка.

Відтак, оскільки позивач перебував в зоні бойових дій, тому він не міг оскаржити Наказ з об`єктивних причин. При цьому, ОСОБА_1 наголосив на тому, що у зв`язку з відсутністю інтернет - зв`язку і зв`язку на території бойових дій він був позбавлений можливості дізнатися про свої права на подання письмової скарги вищому керівництву та позову, а також була відсутня технічна можливість це зробити (відсутність бумаги, ручки, комп`ютера, засобів зв`язку).

Враховуючи, що спірний Наказ про притягнення позивача до відповідальності надійшов тільки на адвокатський запит рекомендованим листом № 378, який адвокат отримала 06.03.2023, тому остання лише 17 березня 2023 року змогла звернутись до суду за захистом інтересів свого довірителя.

Водночас, оцінюючи вказані доводи, колегія суддів вважає, що суд попередньої інстанції не повно встановив обставини, які свідчать про поважність причин пропуску строку звернення позивача до суду із позовом у цій справі, виходячи із наступного.

Так, встановлення строків звернення до адміністративного суду та залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не може слугувати меті легалізації триваючого правопорушення або здійснення незаконної діяльності.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі, дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18 квітня 2022 року №259/2022, від 17 травня 2022 року №341/2022, від 12 серпня 2022 року №573/2022 і від 6 лютого 2023 року. Указом Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, тобто він діє і дотепер.

У свою чергу, Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22 вказав, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Як свідчать матеріали справи, позивач є учасником бойових дій, та у зв`язку із військовою агресією російської федерації мобілізований до лав Збройних Сил України з 28 лютого 2022 року (а.с. 11 Том 2).

Таким чином, з огляду на перебування позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки України у період з 09 березня 2022 року по 28 лютого 2023 року, що підтверджується записами з війського квитка (а.с. 14 Том 2) останній зміг укласти та підписати з адвокатом Цибрій Т.В. договір про надання правової допомоги № 11 лише 26 лютого 2023 року, та як наслідок у місячний строк реалізував своє право на звернення до суду з приводу оскарження спірного наказу.

Вказані обставини можуть свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, встановлених частиною другою статті 122 КАС України.

Також колегія суддів зазначає, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22 липня 2021 року у справі № 340/141/21, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12 вересня 2022 року у справі №120/16601/21-а.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду, є передчасною.

Слід зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами частини третьої ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно з ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції від 05 червня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду - скасувати та направити справу до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року - скасувати, а справу №320/6307/23 - направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді В.О. Аліменко

В.П. Мельничук