Справа № 420/14208/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури Раковича Максима (вул. Пушкінська, 3, м. Одеса, 65026) в інтересах держави до філії «Ананьївське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (комплекс будівель і споруд №2 територіальна громада Ананьївська, Подільський район, Одеська область, 66421) про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся з адміністративним позовом (т.1 а.с.1-7, 169-192) заступник керівника Одеської обласної прокуратури Ракович Максим в інтересах держави (далі Прокурор) в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (далі ДЕІ Південно-Західного округу) до філії «Ананьївське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі Філія «Ананьївське лісове господарство»), в якому позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо видачі лісорубного квитка від 01.02.2022 №000869 на проведення вибіркових рубок прорідження у 26 кварталі 7 та 28 кварталі 12 виділі Северинівського лісництва.

У позові зазначено, що Спеціалізованою екологічною прокуратурою (на правах відділу) обласної прокуратури здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000064 від 02.02.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.246, ч.2 ст.364 КК України щодо можливих неправомірних дій співробітників Філії «Ананьївське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України» при використанні лісових ресурсів у межах території об`єктів природно-заповідного фонду.

В ході досудового розслідування кримінального провадження 17.03.2023 року проведено обшук у приміщеннях та будівлях Філії «Ананьївське лісове господарство» за адресою: Одеська обл., Подільський р-н., с. Ананьїв, комплекс будівель і споруд № 2, під час якого виявлено та вилучено виданий Філією «Ананьївське лісове господарство» лісорубний квиток від 01.02.2022 №000869 на проведення вибіркових рубок прорідження у 26 кварталі 7 та 28 кварталі 12 виділі Северинівського лісництва.

Прокурор у позові вказує, що ст.100 Лісового кодексу України встановлено, що порядок охорони, захисту, використання та відтворення лісів на землях природно-заповідного фонду назначається відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України», цього Кодексу та інших актів законодавства.

Закон України «Про природно-заповідний фонд України» (далі Закон №2456-ХІІ) запроваджує особливий режим охорони та використання природних ресурсів в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду з урахуванням їх категорій та типу.

Згідно ст.9-1 Закону №2456-ХІІ спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється в межах ліміту та на підставі дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Прокурор зазначає, що Указом Президента України від 01.01.2022 №3/2022 на території Березівського та Одеського районів Одеської області створено Національний природний парк «Куяльницький». До території національного природного парку «Куяльницький» погоджено в установленому порядку включення 0800,8867 гектара земель державної та комунальної власності згідно з додатком 1, та 7310,2114 гектара, що включаються до його території без вилучення у землекористувачів згідно з додатком 2.

У додатку 2 вказані земельні ділянки ДП «Ширяєвського лісового господарства» - 200,438га. ДП «Ширяєвське лісове господарство» наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 27.09.2021 року припинено шляхом реорганізації, а саме: приєднання до Державного підприємства «Ананьївське лісове господарство».

Наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 04.04.2022 року №169 затверджено Положення про Національний природний парк «Куяльницький», відповідно до п.4.5 якого спеціальне використання природних ресурсів у межах території Парку здійснюється на підставі дозволів, виданих Одеською обласною державною адміністрацією у межах лімітів, затверджених Міндовкілля.

Порядок встановлення та затвердження вказаних лімітів регламентовано Положенням про порядок установлення лімітів використання природних ресурсів загальнодержавного значення, затверджених постановою КМУ від 10.08.1992 року №459 та Інструкцією про застосування порядку установлення лімітів на використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно - заповідного фонду загальнодержавного значення, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 24.01.2008 року.

Прокурор у позові стверджує, що спеціальне використання природних ресурсів на території об`єкта загальнодержавного значення - НПП «Куяльницький», в тому числі у вигляді лісогосподарських заходів з поліпшення якісного складу лісів (рубка формування і оздоровлення лісів), може здійснюватися лише на підставі лімітів, що видаються центральним органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища. Прокурор посилається на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 24.02.2023 року у справі №824/540/17-а.

Оскільки згідно з матеріалами проекту створення НПП «Куяльницький», а саме: -наукового обґрунтування створення національного природного парку, листа ДП Ширяївське лісове господарство» від 05.10.2017 №90, експлікації земель - НПП «Куяльницький» на території Северинівської сільської ради Іванівського району, до території об`єкта природно-заповідного фонду загальнодержавного значення включено квартали 26,27,28 Северинівського лісництва ДП «Ширяївське лісове господарство», а згідно з листом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 28.03.2023 №25/2-11/4665-23 з моменту створення парку та станом на 28.03.2023 ліміти на використання природних ресурсів у межах території парку Міндовкіллям не затверджувалися, дії Філії «Ананьївське лісове господарство» щодо видачі лісорубного квитка від 01.02.2022 №000869 на проведення вибіркових рубок прорідження у 26 кварталі 7 та 28 кварталі 12 виділі Северинівського лісництва, тобто на території НПП «Куяльницький» є протиправними.

Лісорубний квиток є основним документом, на підставі якого здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів. Прокурор вказує, що звернувся з позовом про визнання протиправних дій щодо видачі лісорубного квитка від 01.02.2022 №000869, водночас вимога про визнання протиправним та скасування квитка прокурором не розглядалась, оскільки строк його дії закінчився 31.12.2022 року.

Ухвалою суду від 26.06.2023 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 24.07.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 26.10.2023 року відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, виклику свідків. Також поновлений строк для надання доказів та долучена до матеріалів справи відповідь Міндовкілля від 04.10.2023 року на адвокатський запит.

Представник відповідача Філії «Ананьївське лісове господарство» надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що Філі «Ананьївське лісове господарство» є суб`єктом господарювання та його діяльність регламентована, крім іншого, Положенням про Філію, яка є відокремленим підрозділом ДП «Ліси України».

Статтею 19 Лісового кодексу України (далі ЛКУ) визначені права та обов`язки постійних лісокористувачів, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку;дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Згідно зі ст.45 ЛКУ лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Лісовпорядкування в лісах усіх форм власності сумарною площею 100 гектарів і більше для кожного з постійних лісокористувачів і власників лісів є обов`язковим на всій території України та здійснюється один раз на 10 років державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України (ст.47 ЛКУ).

Філія «Ананьївське лісове господарство» враховуючи зазначені положення ЛКУ проводить свою діяльність відповідно до Положення та діючого законодавства, а також використовує: - проекти організації та розвитку лісового господарства ДП «Ширяєвське лісове господарство» від 2014 року, який був затверджений у відповідності до ст.48 ЛКУ, що підтверджується листом Міністерства екології та природних ресурсів України №5/1-8/14329-15 від 20.11.2015 про погодження Мінприроди Проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «Ширяївське лісове господарство» та наказом Одеського обласного управляння лісового та мисливського господарства від 29.12.2015 про затвердження матеріалів лісовпорядкування державних підприємств лісового господарства, проведеного 2013-2014 рр.

Згідно проекту організації та розвитку лісового господарства на території колишнього ДП «Ширяївське ЛГ» розташовано на даний час лише 2 об`єкта природньо-заповідного фонду ландшафтний заказник місцевого значення «Верхній Ліс» та «Осинівський».

Квартали 26, 27, 28 Северинівського лісництва відносяться до захисних лісів (протиерозійних) відповідно до лісовпорядкування (проекту організації та розвитку лісового господарства та таксаційному опису).

Згідно матеріалів безперервного лісовпорядкування земель лісового фонду ДП «Ширяївський лісгосп» Одеської області за 2020 серед іншого визначено: насадження, що потребують рубок догляду проріджування у 26 кварталі 7 виділі площею 1,9 га та 28 кварталі 12 виділі (1,7 га) Северинівського лісництва.

Отже рубки догляду проріджування у 26 кварталі 7 виділі площею 1,9 га та 28 кварталі 12 виділі (1,7 га) Северинівського лісництва проводилися згідно матеріалів безперервного лісовпорядкування земель лісового фонду ДП «Ширяївський лісгосп» Одеської області за 2020 та наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 21.01.2013 №9 та у відповідності до Проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «Ширяївське лісове господарство» від 2014 року, затвердженого згідно ст.48 ЛКУ.

Представник відповідача не заперечує наявність листа від 05.10.2017 року наданого під час процедури створення НПП «Куяльницький» Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної адміністрації щодо погодження Державним підприємством «Ширяєвське лісове господарство» включення до меж НПП лісових масивів Северинівського лісництва площею 201 га та видання Указу Президента «Про створення національного природного парку «Куяльницький» від 01.01.2022 №3/2022 щодо створення на території Березівського та Одеського районів Одеської області національний природний парк «Куяльницький».

Проте представник відповідача просить звернути увагу, що пунктом 3 було надано доручення КМУ щодо виконання вказаного Указу, але окрім затвердження Положення про національний природний парк «Куяльницький» інші питання, зокрема, передачі земель в установленому законодавством порядку у користування, проведення державної реєстрації речових прав на відповідні земельні ділянки, розроблення проекту землеустрою з організації та встановлення меж території національного природного парку «Куяльницький», та інші питання не вирішені.

Указ Президента на даний час не виконаний, а Національний природний парк «Куяльницький» фактично не утворений, а саме не утворено (засновано) юридичну особу НПП «Куяльницький» (відсутній код ЄДРПОУ, спеціальна адміністрація), відповідно не передані земельні ділянки, не визначені їх межі на місцевості, не має кадастрових номерів, не здійснено оформлення охоронних зобов`язань на території та об`єкти НПП «Куяльницький» та інше.

На думку представника відповідача вищезазначене ставить взагалі під сумнів визначення у якості відповідача Філію «Ананьївське лісове господарство».

Крім того, з додатків, які надані Прокурором до позову разом із Проектом НПП «Куяльницький» вбачається, що розробка та узгодження Проекту триває з 2011 року.

Міндовкілля лише листом №25/2-11/4665-23 від 28.03.2023 надіслало на адресу Одеської обласної прокуратури копію положення про Парк та копію Проекту про створення національного природного Парку «Куяльницький» на 282 арк, а також повідомило, що Проект організації території Парку на затвердження до Міндовкілля не надходив.

З Листа Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації №680/06/05-41/2-23/1192 від 06.04.2023, який наданий прокурором до позову, вбачається, що Департамент лише 08.02.2023 року звернувся до Міндовкілля з проханням направити один примірник проекту створення НПП «Куяльницький». Також вказано, що охоронні зобов`язання на окремих землекористувачів, що увійшли до складу НПП «Куяльницькиий» не оформлювалися.

З листа Міндовкілля №25/2-11/9959-23 від 23.06.2023 на адвокатський запит вбачається, що спеціальну адміністрацію Парку, як юридичної особи, не створено директора не призначено. Земельні ділянки в користування не передавались, межі парку на місцевості не встановлені.

У той же час відповідно до ч.4 ст.7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства.

Також представник зазначив, що листом від 16.06.2023 року ДЕІ Південно-Західного округу надало відповідь на адвокатський запит та повідомило, що будь-які перевірки НПП «Куяльницькиий» не проводились.

На думку представника відповідача не виконання органами влади законодавства щодо створення НПП «Куяльницькиий» відповідно до Указу Президента України порушує принцип правової визначеності, що негативно впливає на діяльність Філії.

У якості підстав для відмови у задоволенні позову представник відповідача наводить практику Європейського Суду з прав людини, зокрема п.74 рішення «Лелас проти Хорваті» в якому Суд звертав увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи».

Також представник відповідача вважає, що відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави у даному випадку. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу, в даному випадку екологічної інспекції. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. З листа Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу від 12.06.2023 вбачається, що підставою не подання позову є відсутність коштів на сплату судового збору, разом з тим до листа не додано відповідних доказів відсутності такого фінансування. Таким чином, одне тільки посилання на фінансову неспроможність без підтвердження такого факту належними доказами не є достатнім аргументом для підтвердження підстав для представництва.

Посилання прокурора у позові на постанову ВС від 17.08.2021 у справі №817/1855/17 є необґрунтованим, оскільки постанова прийнята у інших обставинах і не є релевантною до цієї справи.

Представник прокуратури подав до суду відповідь на відзив, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог, навів повторно доводи в обґрунтування позовних вимог з посиланням на норми законодавства, викладені у позові, та додатково зазначив, що за визначенням, наведеним у ст.7 Закону №2456-ХІІ, землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. На таких землях забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно вплинути на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду у натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду, що зазначається у ст.7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

Прокурор стверджує, що на законодавчому рівні закріплено, що з моменту створення території природно-заповідного фонду вся його територія повинна охоронятися як особливо цінна відповідно до проекту створення.

Прокурор посилається на те, що Верховним Судом при розгляді справ щодо природно-заповідних територій та об`єктів сформована однозначна правова позиція щодо імперативності положення ч.4 ст.7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» (п.62 постанови від 13.08.2019 у справі №910/11164/16; п.23 постанови від 20.05.2020 у справі №820/5402/16, п.73 постанови від 25.05.2023 у справі №924/883/21).

Згідно ст.53 Закону України №2456-ХІІ, рішення про створення природних заповідників, національних природних парків, а також щодо інших територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення приймаються Президентом України.

У відповіді на відзив прокурор зазначив, що відповідно до п.4.1 Методичних рекомендацій, основні розділи Проекту створення природних територій та об`єктів природно-заповідного фонду мають містити, крім іншого, матеріали погодження створення чи оголошення території або об`єкта ПЗФ власниками та первинними користувачами природних ресурсів у межах територій, рекомендованих для заповідання, іншими організаціями, визначеними законодавством; картографічні матеріали. Під матеріалами погодження створення чи оголошення території або об`єкта ПЗФ розуміється, серед іншого: листи-погодження всіх власників та первинних користувачів природних ресурсів у межах територій, рекомендованих для заповідання, із зазначенням площ відповідних земельних ділянок. Листи-погодження лісокористувачів рекомендується надавати із інформацією про лісництва, квартали та виділи, які заповідаються.

До позовної заяви долучено лист - погодження ДП «Ширяївське лісове господарство» від 05.10.2017 №90, який знаходиться в матеріалах Проекту створення Національного природного парку «Куяльницький» про включення до території об`єкта природно - заповідного фонду загальнодержавного значення кварталів 26,27,28 Северинівського лісництва.

Прокурор вважає, що доводи відповідача щодо не оформлення земельної ділянки, що надається у постійне користування національного природного парку не мають відношення до предмету спору. Термін «територія природно - заповідного фонду» більше пов`язаний із таким поняттям як режим, який поширюється на ці території, та дотримання природоохоронного законодавства.

Режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначається відповідно до цього Закону з урахуванням їх класифікації та цільового призначення.

До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду у натурі їхні межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду, що зазначається у статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України». Таким чином, на законодавчому рівні закріплено, що з моменту створення території природно-заповідного фонду вся його територія повинна охоронятися як особливо цінна відповідно до проекту створення.

Прокурор зазначив, що створення національних природних парків є питанням загальносуспільного та загальнодержавного значення, а захист навколишнього природного середовища є не лише обов`язком кожного, як це передбачено ст.66 Конституції України, а й обов`язком публічної влади, яка має вживати передбачених законом заходів для охорони, захисту, збереження і відтворення природних видів рослинного і тваринного світу, об`єктів і земель природно-заповідного фонду.

Отже, предметом спору у цій справі є не захист порушених речових прав НПП «Куяльницький», як юридичної особи, а необхідність невідкладного захисту особливо цінних територій об`єкта природно-заповідного фонду України.

Прокурор вважає, що доводи, які викладені відповідачем у відзиві не доводять правомірність видачі лісорубного квитка, не спростовують доводів позовної заяви, а тому є безпідставними та необґрунтованими.

Представник відповідача подав заперечення, в яких наполягав на відмові у задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позов.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Позов до філії «Ананьївське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про визнання протиправними щодо видачі лісорубного квитка від 01.02.2022 №000869 на проведення вибіркових рубок прорідження у 26 кварталі 7 та 28 кварталі 12 виділі Северинівського лісництва поданий до суду заступником керівника Одеської обласної прокуратури Раковича Максима (вул. Пушкінська, 3, м. Одеса, 65026) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області).

У позові (вх.№15331/23 від 19.06.2023 року) прокурор зазначив, що він звернувся до суду в інтересах держави, його позов спрямовано на захист особливого суспільного інтересу, який полягає в дотриманні встановленого порядку спеціального використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Також у позові вказано, що ДЕІ Південно-Західного округу є повноважним органом щодо реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері про охорону, захист, використання та відтворення лісів.

Одеська обласна прокуратура повідомила ДЕІ Південно-Західного округу про виявлене порушення у сфері охорони, захисту та використання лісів, у відповідь на який Інспекція листом від 12.06.2023 № 39/1.2 повідомила про те, що у зв`язку з обмеженим фінансуванням органу в частині оплати судового збору, заходи, у тому числі позовного характеру не вживатимуться.

Таким чином, ДЕІ Південно-Західного округу за повідомленням прокуратури не вживала будь-яких заходів щодо здійснення державного нагляду (контролю) та відмовилась звертатись до суду з посиланням на відсутність фінансування щодо сплати судового збору.

Частинами 4,5 ст.53 КАС України встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію України, затверджену постановою КМУ від 19.04.2017 року №275, Держекоінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно з Положенням про ДЕІ Південно-Західного округу вона є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та її повноваження поширюються на територію Миколаївської та Одеської областей.

Повноваження офіційно надане кому-небудь право певної діяльності, ведення справ, тобто це сукупність прав і обов`язків державного органу, закріплених за ним у встановленому законодавством порядку для здійснення покладених на них функцій.

Держекоінспекція та відповідно ДЕІ Південно-Західного округу виконує функцію держави із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Положеннями про ДЕІ України та ДЕІ Південно-Західного округу надано право звертатись до суду про визнання протиправними дій чи бездіяльності фізичних і юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб, про визнання недійсними індивідуальних актів або їх окремих частин, правочинів, що порушують вимоги законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Між тим, суд вважає, що таке право на звернення до суду повинно реалізовуватися через надані Інспекції повноваження, тобто через реалізацію наданих їй прав та обов`язків у встановленому законодавством порядку.

Згідно з Положенням Інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням, зокрема, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, вимог законодавства, у тому числі про охорону, захист, використання та відтворення лісів.

Статтею 1 Закону України «Про державний нагляд (контроль)» встановлено, що державний нагляд (контроль) діяльність, зокрема, уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно з ч.6 ст.7 Закону за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який є підставою відповідно до частин 7-9 ст.7 для вжиття інших заходів реагування, та при необхідності - звернення до суду.

Таким чином, реалізації права Інспекції на звернення до суду з позовом передує реалізація нею своїх повноважень щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) у встановленому законодавством порядку.

Проте судом встановлено, що Одеською обласною прокуратурою 06.06.2023 року направлено на адресу ДЕІ Південно-Західного округу повідомлення про видачу Філією «Ананьївське лісове господарство» лісорубного квитка від 01.02.2022 №000869 на проведення вибіркових рубок прорідження у 26 кварталі 7 та 28 кварталі 12 виділі Северинівського лісництва. В листі вказано, що дії щодо видачі вказаного лісорубного квитка є протиправними, оскільки здійснені всупереч встановленого законодавства щодо охорони та використання лісових ресурсів, про природно-заповідний фонд.

Враховуючи, що ДЕІ Південно-Західного округу є повноважним органом щодо реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, та з метою встановлення наявності представництва інтересів держави в суді, прокуратура просила повідомити чи вживалися ДЕІ Південно-Західного округу заходи претензійно-позовного характеру про визнання протиправними дій Філії «Ананьївське лісове господарство» щодо видачі лісорубного квитка від 01.02.2022 №000869 на проведення вибіркової санітарної рубки у 26 кварталі 7 та 28 кварталі 12 виділі Северинівського лісництва, а також повідомити, чи планується в подальшому вжиття заходів та яких саме до усунення вище перелічених порушень (т.1 а.с.133-136).

ДЕІ Південно-Західного округу листом від 12.06.2023 року повідомила прокуратуру, опрацюванням повідомлення встановлено, що видача лісокористувачем Філією «Ананьївське лісове господарство» лісорубного квитка від 01.02.2022 №000869 на проведення вибіркових рубок прорідження у 26 кварталі 7 та 28 кварталі 12 виділі Северинівського лісництва здійснено всупереч встановленого законодавства щодо охорони та використання лісових ресурсів, природно-заповідного фонду.

Також Інспекція повідомила, що за фактом протиправної видачі лісорубного квитка від 01.02.2022 №000869 заходи претензійно-позовного характеру у судовому порядку Інспекцією не вживались та в майбутньому не плануються вживатись.

Підставою для нездійснення Інспекцією захисту інтересів держави Україна про визнання протиправним та скасування у судовому порядку лісорубного квитка від 01.02.2022 №000869 постає обмеження фінансування на сплату судового збору (а.с.137-139).

Зміст листа ДЕІ Південно-Західного округу від 12.06.2023 року свідчить про нездійснення Інспекцією державного нагляду (контролю) за додержанням Філією «Ананьївське лісове господарство» вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема, при видачі лісорубного квитка від 01.02.2022 №000869 в установленому законом порядку, оскільки законодавством щодо здійснення державного нагляду (контролю) не встановлено такого заходу як «опрацювання повідомлення прокуратури».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в межах спірних правовідносин у ДЕІ Південно-Західного округу відсутні повноваження щодо звернення до суду з позовом про визнання протиправними дій Філії «Ананьївське лісове господарство» щодо видачі лісорубного квитка від 01.02.2022 №000869, а тому в силу приписів ч.5 ст.53 КАС України прокурор по даній справі набуває статусу позивача.

Відповідно судом прийнята до справи заява по суті (відповідь на відзив) позивача Прокурора.

Відповідачем по справі є Філія «Ананьївське лісове господарство».

Суд не приймає до уваги викладені у відзиві доводи відповідача, який поставив під сумнів правильність визначення його у якості відповідача, оскільки предметом спірних правовідносин є правомірність видачі лісорубного квитка від 01.02.2022 №000869 на проведення вибіркової санітарної рубки у 26 кварталі 7 та 28 кварталі 12 виділі Северинівського лісництва. Вказані ділянки Северинівського лісництва входили до складу ДП «Ширяєвське лісове господарство», яке наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 27.09.2021 року припинено шляхом реорганізації, а саме: приєднання до Державного підприємства «Ананьївське лісове господарство», яке набуло всіх прав та обов`язків ДП «Ширяєвське лісове господарство».

Філія «Ананьївське лісове господарство» діє на підставі Положення про філію (т.1 а.с.37-57), є відокремленим підрозділом державного спеціалізованого підприємства «Ліси України». Згідно з п.10.5 Положення для здійснення господарської діяльності Філії делеговані повноваження, зокрема, по видачі спеціальних дозволів лісорубних квитків на проведення рубок та робіт, пов`язаних і не пов`язаних із веденням лісового господарства (т.1 а.с.51-52)

Таким чином, учасниками справи є Прокурор, який діє в інтересах держави, та Філія «Ананьївське лісове господарство».

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача.

Прокурор просить визнати протиправними дії Філії «Ананьївське лісове господарство» щодо видачі лісорубного квитка від 01.02.2022 №000869 на проведення вибіркової санітарної рубки у 26 кварталі 7 та 28 кварталі 12 виділі Северинівського лісництва. Прокурор у позові зазначив, що вимога про визнання протиправним та скасування квитка прокурором не розглядалась, оскільки строк його дії закінчився 31.12.2022 року.

Підстава позову - це ті фактичні обставини, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги.

Підставами позову по даній справі прокурор зазначив видачу без встановлених лімітів на вирубку лісорубного квитка від 01.02.2022 №000869 відповідачем на території природно-заповідного фонду, оскільки Президентом України виданий Указ від 01.01.2022 №3/2022 про створення на території Березівського та Одеського районів Одеської області Національного природного парку «Куяльницький», а у додатку 2 вказані земельні ділянки ДП «Ширяєвське лісове господарство» - 200,438га. Крім того, наявне погодження ДП «Ширяєвське лісове господарство» щодо включення до меж НПП «Куяльницький» лісових масивів Северинівського лісництва площею 201 га. Відповідно до ст.9-1 Закону №2456-ХІІ видача лісорубних квитків на території природно-заповідного фонду може здійснюватися лише на підставі лімітів, що видаються центральним органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища.

Таким чином, прокурор вважає, що спірні правовідносини регламентовані ЛКУ в частині використання лісів на території природно-заповідного фонду та Законом №2456-ХІІ «Про природно-заповідний фонд України».

Закон №2456-ХІІ відповідно до його преамбули визначає правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів.

Завданням законодавства України про природно-заповідний фонд України є регулювання суспільних відносин щодо організації, охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, відтворення їх природних комплексів, управління у цій галузі (ст.1 Закону).

Згідно ст.3 Закону №2456-ХІІ до природно-заповідного фонду України належать, зокрема, національні природні парки.

Частиною 5 статті 5 Закону встановлено, що природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки загальнодержавного значення, а також регіональні ландшафтні парки є юридичними особами.

Порядок створення й оголошення територій та об`єктів природно заповідного фонду визначений розділом VII Закону №2456-ХІІ.

Створення починається з підготовки і подання клопотань про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Вказаний порядок передбачає отримання різних погоджень, розробку спеціалізованими проектними та науковими установами проектів створення, зокрема, національних природних парків,

Згідно ст.53 Закону №2456-ХІІ рішення про створення природних заповідників, національних природних парків, а також щодо інших територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення приймаються Президентом України.

Питання управління територіями та об`єктами природно-заповідного фонду регламентовані ст.12 Закону, відповідно до якої управління, зокрема, національними природними парками, здійснюється їх спеціальними адміністраціями. Спеціальні адміністрації очолюють керівники, які мають екологічну, біологічну або географічну освіту та які призначаються за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. Спеціальні адміністрації здійснюють управління територіями та об`єктами природно-заповідного фонду відповідно до положень про території та об`єкти природно-заповідного фонду і проектів організації територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Частинами 4 та 5 ст.53 Закону №2456-ХІІ визначено, що порядок відведення земельних ділянок природним заповідникам, біосферним заповідникам, національним природним паркам, регіональним ландшафтним паркам, а також ботанічним садам, дендрологічним паркам, зоологічним паркам визначається Земельним Кодексом України.

Території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Таким чином, Законом №2456-ХІІ визначено, яким чином утворюються та функціонують об`єкти природно заповідного фонду, зокрема, національні природні парки.

Судом встановлено, що згідно зі змістом «Проекту створення НПП «Куяльницький» на території Біляївського, Іванівського, Лиманського районів Одеської області та міста Одеси» (2020 рік) питання утворення Національного природного парку «Куяльницький» почалось у 2011 році з клопотання Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Одеській області від 05.05.2011 року та листа Міністерства екології та природних ресурсів України від 20.05.2011 року про схвалення клопотання щодо створення НПП «Куяльницький» (т.2 а.с.84, 94-98). Проект був затверджений Вченою радою Національної академії наук України 17.07.2020 року (т.2 а.с.93)

Зміст вказаного Проекту також містить рішення та листи за 2013-2019 роки органів місцевого самоврядування, акціонерних товариств, інших суб`єктів господарювання щодо погодження утворення НПП «Куяльницький» та включення до земель парку належних ним земельних ділянок (т.1 а.с.84-86), у тому числі лист ДП «Ширяєвське лісове господарство» від 05.10.2017 року щодо погодження включення до меж НПП «Куяльницький» лісових масивів Северинівського лісництва площею 201 га за умов дотримання вимог чинного законодавства (т.2 а.с.100).

Указом Президента України «Про створення національного природного парку «Куяльницький» від 01.01.2022 №3/2022 постановлено:

1. Створити на території Березівського та Одеського районів Одеської області національний природний парк «Куяльницький». До території НПП «Куяльницький» погоджено в установленому порядку включення 10 800,8867 гектара земель державної та комунальної власності, а саме: 3 490,6753 гектара, що надаються національному природному парку в постійне користування згідно з додатком 1, та 7 310,2114 гектара, що включаються до його території без вилучення у землекористувачів, згідно з додатком 2.

2. Підтримати пропозицію КМУ щодо утворення та забезпечення належного функціонування спеціальної адміністрації НПП «Куяльницький» у сфері управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України.

3. Кабінету Міністрів України:

1) забезпечити:

затвердження у 6-місячний строк в установленому порядку Положення про НПП «Куяльницький»;

вирішення протягом 2021 2023 років відповідно до законодавства питання щодо надання НПП «Куяльницький» у постійне користування 3 490,6753 гектара земель державної власності згідно з додатком 1, проведення державної реєстрації речових прав на відповідні земельні ділянки, розроблення проекту землеустрою з організації та встановлення меж території НПП «Куяльницький»;

розроблення протягом 2021 2022 років і затвердження в установленому порядку Проекту організації території НПП «Куяльницький», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів і об`єктів;

здійснення заходів щодо забезпечення режиму охорони та збереження території НПП «Куяльницький»;

2) передбачати під час підготовки проектів законів про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та про Державний бюджет України на 2022 та наступні роки кошти, необхідні для функціонування НПП «Куяльницький».

Додаток 2 до Указу містить перелік земель державної та комунальної власності, включення яких до території НПП «Куяльницький» без вилучення у землекористувачів погоджено.

У вказаному переліку вказано ДП «Ширяєвське лісове господарство» - 200,438 га (т.2 а.с.194-196).

Судом встановлено, що на виконання Указу Президента України від 01.01.2022 №3/2022 наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 04.04.2022 року затверджено Положення про НПП «Куяльницький» (т.2 а.с.66-81).

Позивачем не спростовані належними та допустимими доказами твердження відповідача, що інші питання щодо створення НПП «Куяльницький» державними органами не вирішені.

Зокрема, не утворена відповідними органами держави спеціальна адміністрація НПП «Куяльницький». НПП «Куяльницький» не зареєстровано як юридичну особу, як наслідок не відбувся процес відведення земельних ділянок національному природному парку та оформлення охоронних зобов`язань відповідно до частин 4,5 Закону №2456-ХІІ та Указу Президента України «Про створення національного природного парку «Куяльницький» від 01.01.2022 №3/2022 (з додатками).

ДП «Ширяєвське лісове господарство», правонаступником якого є відповідач, вказано у додатку 2 - переліку земель державної та комунальної власності, включення яких до території НПП «Куяльницький» погоджено без вилучення у землекористувачів.

Таким чином, відповідно до Закону №2456-ХІІ відповідачу повинно бути передано під охорону обласною державною адміністрацією з питань охорони навколишнього природного середовища зазначені в Указі земельні ділянки з оформленням охоронного зобов`язання.

Між тим, Одеська обласна адміністрація (Департамент екології та природних ресурсів), яка повинна оформлювати охоронне зобов`язання навіть не мала проекту створення НПП «Куяльницький», про що повідомила прокуратуру листом 06.04.2023 року (а.с.131-132), тобто в Одеській обласній адміністрації не було належних документів про території, які включені до НПП «Куяльницький», та відповідно підстав для оформлення відповідачу охоронного зобов`язання у порядку та у спосіб визначений законодавством.

Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №65 від 25.02.2013 року відповідно до ст.53 Закону №2456-ХІІ з метою удосконалення системи охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду затверджена Інструкція щодо оформлення охоронних зобов`язань на території та об`єкти природно-заповідного фонду, яка згідно з п.1.2 визначає основні вимоги щодо оформлення охоронних зобов`язань стосовно забезпечення режимів охорони та збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення.

Охоронним зобов`язанням оформляється передача під охорону території чи об`єкта природно-заповідного фонду з визначенням переліку зобов`язань щодо забезпечення додержання встановленого режиму охорони та збереження (п.1.3 Інструкції).

Охоронні зобов`язання на території та об`єкти природно-заповідного фонду (далі охоронне зобов`язання) оформляються органами, уповноваженими згідно із Законом №2456-ХІІ, землекористувачам (землевласникам) у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду або їх частини, які створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають (п.1.3 Інструкції).

В охоронному зобов`язанні відповідно до п.2.2 Інструкції зазначаються:

дата та порядковий номер реєстрації охоронного зобов`язання; статті Закону №2456-ХІІ та реквізити розпорядчого документа, яким створено (оголошено) територію чи об`єкт природно-заповідного фонду, відповідно до якого оформляється охоронне зобов`язання;

повне найменування землекористувача (землевласника), на земельних ділянках якого розташована(ий) територія чи об`єкт природно-заповідного фонду або його частина;

категорія та найменування території чи об`єкта природно-заповідного фонду;

площа території чи об`єкта природно-заповідного фонду, що передається під охорону та збереження; місце розташування території чи об`єкта природно-заповідного фонду;

перелік зобов`язань, які покладаються на землекористувача (землевласника): дотримуватись встановленого режиму для території (об`єкта) природно-заповідного фонду, не здійснювати заборонену господарську діяльність, вживати заходів щодо попередження і ліквідації екологічних наслідків аварій та шкідливого впливу на територію (об`єкт) природно-заповідного фонду, дотримуватися вимог щодо використання території (об`єкта) природно-заповідного фонду, забезпечити охорону та збереження цінних природних комплексів території (об`єкта) природно-заповідного фонду.

Інструкцією визначено, що охоронне зобов`язання підписується керівником та засвідчується гербовою печаткою уповноваженого органу.

Оформлення охоронних зобов`язань здійснюється у місячний строк після затвердження положень про відповідні території чи об`єкти природно-заповідного фонду.

До охоронного зобов`язання додаються завірені в установленому законодавством порядку уповноваженим органом копії картографічних оглядових матеріалів меж території, що передається під охорону.

Підготовлені згідно з вимогами цієї Інструкції охоронні зобов`язання реєструються уповноваженим органом у журналі реєстрації видачі охоронних зобов`язань.

Після реєстрації (перереєстрації) перший примірник охоронного зобов`язання видається землекористувачу (землевласнику) із супровідним рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Зареєстрований другий примірник охоронного зобов`язання зберігається в уповноваженому органі.

Судом встановлено, що охоронне зобов`язання щодо земель ДП «Ширяєвське лісове господарство» вказаних у Додатку 2 до Указу Президента України «Про створення національного природного парку «Куяльницький» від 01.01.2022 №3/2022 відповідачу не оформлювалось та ним не отримано.

Листом від 06.04.2023 року Департамент екології та природних ресурсів повідомив прокуратуру, що листом від 08.02.2023 року адміністрація звернулась до Міндовкілля з проханням направити один примірник проекту створення НПП Куяльницький» на їх адресу. Матеріали проектів лімітів на використання природних ресурсів в межах НПП Куяльницький» не надходили (а.с.131-132).

Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства та з врахуванням встановлених обставин по справі суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави керуватися у своїй діяльності нормами Закону №2456-ХІІ щодо здійснення господарської діяльності в 26, 27, 28 кварталах лісових масивів Северинівського лісництва, включення яких до меж НПП «Куяльницький» погоджена листом від 05.10.2017 року у процесі утворення НПП, як землями саме природно-заповідного фонду.

Інші підстави щодо визнання протиправними дій відповідача у позові Прокурором не наведені.

Враховуючи викладене, суд вважає безпідставним посилання позивача в обґрунтування позовних вимог щодо протиправності дій відповідача по видачі лісорубного квитка від 01.02.2022 №000869 (на проведення вибіркових рубок прорідження у 26 кварталі 7 та 28 кварталі 12 виділі Северинівського лісництва), як такого що виданий на території НПП «Куяльницький» (територій природно-заповідного фонду) без дотримання вимог ст.9-1 Закону №2456-ХІІ, відповідно до якої спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється в межах ліміту та на підставі дозволу, що видаються обласними державними адміністраціями.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається також на п.4.5 Положення про НПП «Куяльницький», яким встановлено, як і ст.9-1 Закону №2456-ХІІ, що спеціальне використання природних ресурсів у межах території Парку здійснюється на підставі дозволів, виданих Одеською обласною державною адміністрацією у межах лімітів установлених Міндовкілля.

Між тим, вказаним Положенням визначено, що НПП «Куяльницький» є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки у ДКСУ і утримується за рахунок коштів державного бюджету (п.1.3). Управління парком здійснюється відповідно до вимог законодавства спеціальною адміністрацією (п.3.1)

Загальна площа парку становить 10800,8867га земель державної та комунальної власності, а саме: 3490,6753 га, що надаються національному природному парку в постійне користування та 7310,2114 га, що включаються до його території без вилучення у землекористувачів (п.1.6).

Право Парку на постійне користування земельними ділянками, оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Межі парку встановлюються в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. До встановлення меж парку його межі визначаються відповідно до Проекту створення парку (пункти 1.8,1.9)

Положенням про НПП «Куяльницький», яке затверджено наказом Міндовкілля від 04.04.2022 року №169, повинен керуватись насамперед саме НПП «Куяльницький», проте він як юридична особа не створений, не має спеціальної адміністрації, право користування земельними ділянками не оформлювалось.

Крім того, сам позивач у позові вказує, що згідно з листом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 28.03.2023 року з моменту утворення парку та станом на 28.03.2023 року ліміти на використання природних ресурсів у межах території парку Міндовкіллям не затверджувались.

У вказаному листі також вказано, що до Міндовкілля не надходив на затвердження Проект організації території (т.1 а.с.130).

Вищезазначені встановлені судом обставини виключають взагалі можливість встановлення вказаних лімітів в 26, 27, 28 кварталах лісових масивів Северинівського лісництва без утворення юридичної особи НПП «Куяльницький», утворення спеціальної адміністрації та оформлення відповідно до законодавства території НПП.

Суд вважає обґрунтованим посилання позивача на п.74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії», в якому Суд звертав увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи».

У відповіді на відзив прокурор свої позовні вимоги обґрунтовує додатково положеннями ст.7 Закону №2456-ХІІ, якою встановлено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. На землях територій та об`єктів природно-заповідного фонду, які створюються в зоні відчуження та зоні безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, забороняється будь-яка діяльність, що не забезпечує режим радіаційної безпеки.

Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду (ч.4 ст.7 Закону №2456-ХІІ).

Позивач вважає, що вказані норми свідчать про те, що на законодавчому рівні закріплено, що з моменту створення території природно-заповідного фонду вся його територія повинна охоронятися як особлива цінна відповідно до проекту створення.

Також позивач посилається на практику Верховного Суду, яким, на думку позивача, при розгляді справ щодо природно-заповідних територій та об`єктів сформована однозначна правова позиція щодо імперативності положення ч.4 ст.7 Закону №2456-ХІІ.

Позивачем наведені постанови Верховного Суду від 13.08.2019 року у справі №910/11164/16, від 20.05.2020 року у справі №820/5402/16, від 25.05.2023 року у справі №924/883/21.

Вивченням вказаних постанов Верховного Суду встановлено, що вони не є релевантними для їх застосування у даній справі. Не може вважатися правильним застосуванням норми права з використанням цитат із рішень, які були сформульовані Верховним Судом за інших обставин або таких, які обґрунтовують інші правові висновки, яких досяг Верховний Суд.

Так, у постанові Верховного Суду від 13.08.2019 року у справі №910/11164/16 предметом спору було визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, що розташована у Голосіївському районі міста Києва на Столичному шосе, яка передана у користування НПП «Голосіївський». Суду вказано, що спірна земельна ділянка входить в межі Національного природного парку «Голосіївський».

На відміну від обставин по даній справі №410/14208/23, НПП «Голосіївський» зареєстрований як юридична особа 19.12.2007 року та НПП разом з Громадською організацією «Корчувате-наш дім» були позивачами у справі.

У постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі №820/5402/16 предметом спору було скасування припису Служби державної охорони природно-заповідного фонду Національного природного парку «Дворічанський» №6 від 05.09.2016 року про усунення порушень законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

НПП «Дворічанський» також зареєстрований як юридична особа 14.12.2011 року та як юридична особа була учасником справи.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.05.2023 року у справі №924/883/21 за позовом заступника керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області до Шепетівського районного спеціалізованого лісокомунального підприємства предметом спору було стягнення збитків, завданих незаконною порубкою дерев на території об`єкту природно-заповідного фонду - регіонального ландшафтного парку «Мальованка» на підставі незаконно виданих лісорубних квитків за відсутності лімітів та дозволів на спеціальне використання природних ресурсів, що встановлено Актом перевірки ДЕІ №210/05 від 19.03.2021.

У постанові Верховного Суду зазначено, що регіональний ландшафтний парк створений рішенням Хмельницької обласної ради від 11.05.1999 року на території Шепетівського та Полонського районів площею 15660,1 га, що включаються до його складу без вилучення у землекористувачів.

30.05.2017 Департамент екології та природних ресурсів Хмельницької обласної державної адміністрації супровідним листом №03/2-3108 на виконання вимог природоохоронного законодавства направлено відповідачу охоронне зобов`язання від 30.05.2017 №9/5.

Верховний Суд постановою від 25.05.2023 року скасував постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 14.11.2022 у справі №924/883/21, а справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки у справі не з`ясовано, зокрема, факту здійснення порубки дерев та факту такої порубки саме на території Парку у порушення норм природоохоронного законодавства за відсутності лімітів і без отримання дозволів на спеціальне використання природних ресурсів.

У зв`язку з необхідністю належного дослідження наведених обставин Верховний Суд направив цю справу на новий розгляд постановою від 26.07.2022, в якій наголосив, що без встановлення факту здійснення Відповідачем спірної порубки (вирубки) відсутні підстави для дослідження інших умов для покладення на Відповідача відповідальності у вигляді стягнення шкоди, зокрема, й таких як створення та зміни меж Парку з віднесенням до території Парку тієї частини, яка перебуває в користуванні Відповідача, повідомлення йому про такі обставини та видачі Охоронного зобов`язання, а також для перевірки складу та підстав нарахування відповідної суми збитків.

Оскільки при новому розгляді справи вказані обставини не були з`ясовані справу знов направлено на новий розгляд.

Таким чином, згідно зі змістом вищезазначеної постанови Верховного Суду землекористувачу було видано Охоронне зобов`язання, проте як він стверджує йому не повідомлено про зміну меж парку та не направлено Охоронне зобов`язання або зміни до нього.

У постановах дійсно вказано про імперативність положень ч.4 ст.7 Закону №2456-ХІІ, проте вони застосовані щодо зареєстрованих Національних природних парків як юридичних осіб, або в останньому випадку, коли регіональний парк не обов`язково повинен бути зареєстрований як юридична особа, вони застосовані при виконанні вимог відповідними суб`єктами (зокрема Департаментом екології та природних ресурсів) вимог закону щодо оформлення землекористувачам Охоронного зобов`язання.

З цих же підстав (не релевантність) суд не приймає до уваги також посилання позивача на інші постанови Верховного Суду, зокрема, по справі №824/540/17-а за позовом суб`єкта господарювання про скасування припису №10 від 29.03.2017, виданого Державною екологічною інспекцією у Чернівецькій області, яким позивачу приписано спеціальне використання природних ресурсів на території НПП «Вижницький» (без вилучення) проводити на підставі лімітів, що видаються центральним органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища, термін виконання - 31.12.2016.

НПП «Вижницький» зареєстрований як юридична особа 20.11.1995 року, а порушення законодавства на території парку встановлено проведеною ДЕІ перевіркою, що є відмінним від даної справи №420/14208/23, оскільки НПП «Куяльницький» не зареєстровано як юридична особа, будь-яких перевірок відповідача ДЕІ не здійснювало, відповідач охоронне зобов`язання не отримував.

Також предметом дослідження Верховним Судом (постанова від 21.08.2021 року) по справі №817/1855/17 за позовом заступника військового прокурора Західного регіону України до ДП «Сарненське лісове господарство», третя особа ДЕІ у Рівненській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування лісорубного квитка, були інші підстави позову, а саме проведення позапланової перевірки Інспекцією ДП «Сарненське лісове господарство» на підставі ухвали слідчого судді, щодо правомірності видачі лісорубного квитка та проведеної вирубки лісових насаджень за матеріалами лісовпорядкування щодо розчистку квартальної просіки в кварталі 32 виділах 12,1, 15,1, 18,1, 19,1, 21,1 Страшівського лісництва.

Таким чином, дана справа №420/14208/23 взагалі не стосується природно-заповідного фонду, а стосується встановлення під час перевірки неправомірності дій ДП «Сарненське лісове господарство» щодо видачі лісорубного квитка за матеріалами лісовпорядкування.

Відповідач у відзиві на позов стверджує, що він також діяв у відповідності до вимог ЛКУ на підставі матеріалів лісовпорядкування, якими було передбачена санітарна вирубка у 26 та 28 кварталі Северинівського лісництва, у зв`язку з чим і виданий лісорубний квиток від 01.02.2022 №000869 на проведення вибіркових рубок прорідження у 26 кварталі 7 та 28 кварталі 12 виділі Северинівського лісництва.

Між тим, обставини правомірності (неправомірності) видачі лісорубного квитка від 01.02.2022 №000869 на підставі матеріалів лісовпорядкування не є підставами позову Прокурора.

ДЕІ не здійснювало перевірку за вказаними обставинами, не перевіряло обставин дійсної вирубки у відповідності до ЛКУ, дотримання санітарних норм та матеріалів лісовпорядкування. В позові відсутні будь-які посилання на перевірку вказаних обставин.

Статтею 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Предметом та підставами позову є неправомірність дій відповідача по видачі лісорубного квитка від 01.02.2022 №000869 без встановлених лімітів на вирубку на території природно-заповідного фонду. Не є предметом та підставами позову неправомірність дій відповідача по видачі лісорубного квитка від 01.02.2022 №000869 у зв`язку з недотриманням інших норм законодавства.

Статтями 72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази надані сторонами з урахуванням встановлених обставин по справі, розглянувши справу в межах позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтями 2,3,6,7,8,9,12,139,241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову заступника керівника Одеської обласної прокуратури Раковича Максима (вул. Пушкінська, 3, м. Одеса, 65026, ) в інтересах держави до філії «Ананьївське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (комплекс будівель і споруд №2 територіальна громада Ананьївська, Подільський район, Одеська область, 66421, код ЄДРПОУ ВП 44911966) про визнання протиправними дій щодо видачі лісорубного квитка від 01.02.2022 №000869 на проведення вибіркових рубок прорідження у 26 кварталі 7 та 28 кварталі 12 виділі Северинівського лісництва.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.