Справа № 260/5255/23
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Ужгород№ 260/5255/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Рейті С.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач 1), Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач 2), яким просить визнати протиправною та скасувати постанову відділу Державного нагляду в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу серії ПШ № 008034 від 27.04.2023 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 15.06.2023 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) позивачу вручено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 008034 від 27.04.2023 року, згідно якої постановлено стягнути з ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) адміністративно-господарський штраф у сумі 34000 грн. Як пояснив ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) у травні 2023 року він отримав лист від Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті з Постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 008034 від 27.04.2023 року. Дана постанова винесена на підставі Акту №355243 від 21.03.2023 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Як з азначено в Акті №355243 від 21.03.2023 року що під час перевірки виявлено порушення ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», під час надання послуг з перевезення вантажів, а саме відсутня роздруківка даних роботи з цифрового тахографа водія ОСОБА_2 за 21.03.2023 року на транспортних засобах Volvo д.н.з. НОМЕР_3 /Schwarzmuiier д.н.з. НОМЕР_4 . Дані транспортні засоби належать ФОП ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ). ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) зареєстрований також за адресою АДРЕСА_1 . Враховуючи, що в Акті №355243 від 21.03.2023 року та Постанові ПШ № 008034 від 27.04.2023р. вказано порушення водієм який працює в нього згідно трудового договору від 19.06.2020 року на транспортних засобах які йому належать, він сприйняв що Постанова №ПШ 008034 від 27.04.2023 року винесена відносно нього. Однак, 14.06.2023 року, він помітив що в постанові зазначений інший ідентифікаційний податковий номер особи яка притягається до відповідальності. А саме зазначений ІПН позивача, тому 15.06.2023 року дана Постанова ПШ № 008034 від 27.04.2023р. була передана останньому.

Позивач вважає спірну постановою протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що Відділ державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті не встановив належного суб`єкта правопорушення.

Ухвалою судді від 30.06.2023 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, згідно якого проти задоволення позову заперечує та зазначає, що при винесенні постанови № ПШ008034 від 27.04.2023 року, в описовій частині, помилково, був зазначений код ЄДРПОУ , належний іншому ФОП ОСОБА_1 .

Вважає, що такий характер помилки є опискою, а сама постанова є правомірною, оскільки невірно зазначений код ЄДРОПУ не міняє суті виявленого правопорушення відносно належного перевізника, яким є ОСОБА_1 код НОМЕР_1 .

Просить суд вважати технічною помилкою зазначений у постанові ПШ № 008034 від 27.04.2023 року код ЄДРПОУ , який не належить перевізнику ФОП ОСОБА_1 (згідно Акту №355243 від 21.03.2023 року), оскільки транспортний засіб VOLVO НОМЕР_5 належить ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) який здійснював міжнародні вантажні перевезення згідно CMR №101544.

Зазначає, що сам перевізник ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) не оспорює постанову та не подав ніяких заяв, заперечень стосовно складеного відносно нього акту, в якому фігурує належний йому транспортний засіб, і якщо ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_2 ) усвідомивши помилку посадової особи повідомив істинного власника (та порушника) про складений відносно нього акт, а той знехтував наданим йому правом бути присутнім на розгляді справи, надавати пояснення заперечення, то така поведінка свідчить лише про умисел порушника, з якого вбачається бажання уникнути від відповідальності за правопорушення.

Отже, саме по собі технічна описка не повинна породжувати правових наслідків для його дійсності. Оскільки, описка в цій постанові стосується особи, на яку вона складена, та за дотриманням процедури розгляду справи відповідно до Порядку №1567 може бути виправлена. Ця помилка може бути скорегована і після винесення постанови, протягом 10 денного строку на оскарження після її отримання відповідно до п.32 Порядку №1567.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області згідно графіка від 17.03.2023 року було видано направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №014509 від 17.03.2023 року за яким визначені акти законодавства, які перевіряються на відповідній ділянці дороги.

21.03.2023 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області на а/д М-30. км 916+897 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине був зупинений автомобіль VOLVO, д.н.з. НОМЕР_6 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Відповідно до п.25 Порядку №1567 матеріали справи разом з актом були направлені до Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області, який уповноважений розглядати такі матеріали як територіальний орган Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника у Закарпатській області.

Про виявлене правопорушення та складений акт ФОП ОСОБА_1 був повідомлений шляхом надсилання листа-повідомлення за вихідним № 23748/25/24-23 від 11.04.2023 року із направленням. Таке повідомлення ФОП ОСОБА_1 отримав 14.04.2023 року, однак, на розгляд справи не прибув.

27.04.2023 року начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 008034 у розмірі 34000 грн.

При цьому, при винесенні спірної постанови, в описовій частині, помилково, був зазначений код ЄДРПОУ , належний іншому ФОП ОСОБА_1 .

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом про її скасування.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" № 2344-ІІІ від 05.04.2001 року.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до абз. 6 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи виливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Як встановлено ч.4 ст.217 Господарського кодексу України господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько - правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 238 Господарського кодексу України визначено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. До адміністративно-господарських санкцій належить й адміністративно господарський штраф.

Відповідно до ст.241 Господарського кодексу України адміністративно- господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

З огляду на наведене, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин відповідно є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" адміністративно- господарські штрафи застосовуються за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників.

Таким чином, суд зазначає, що суб`єктами правопорушення до яких можуть застосовуються адміністративно-господарські штрафи передбачені ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" є виключно суб`єкти господарювання - перевізники.

Відповідно до ст.55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Також суд звертає увагу, що адміністративно-господарські санкції за своєю суттю є заходом організаційно-правового або майнового характеру, який спрямований на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків, а адміністративно-господарський штраф, як один з видів таких заходів - грошовою сумою, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Тобто, адміністративно-господарський штраф як загалом так і у випадку вчинення порушень законодавства про автомобільний транспорт, зазначених в ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" може застосовуватись виключно до суб`єктів господарювання.

Такий висновок підтверджується також Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 (далі - Порядок №1567), пунктами 20 -29 якого та додатком 5 до нього передбачено, що адміністративно-господарський штраф за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовується до фізичної особи-суб`єкта господарювання.

Суб`єктом правопорушення відповідальність за яке передбачена абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" на якого може бути накладено адміністративно-господарський штраф є особа, зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності, яка в установленому законом порядку, з використанням належних їй або найманих нею транспортних засобів здійснює перевезення вантажів.

Так, в ході розгляду справи, судом було встановлено, що 21.03.2023 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області на а/д М-30 км 916+897 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине був зупинений автомобіль VOLVO, д.н.з. НОМЕР_6 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Відповідно до Акту № 355243 від 21.03.2023 року, водієм ОСОБА_2 допущено порушення вимог ст. 53 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме відсутня роздруківка даних роботи з цифрового тахографа водія ОСОБА_2 за ІНФОРМАЦІЯ_2 на транспортних засобах Volvo д.н.з. НОМЕР_3 /Schwarzmuiier д.н.з. НОМЕР_4 .

Разом з тим, як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, дані транспортні засоби належать не позивачу, а ФОП ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на підтвердження чого надано: Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 , де зазначено власника т/з ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_1 ; CMR sk НОМЕР_9 , де зазначено власника т/з ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_1 ).

Крім того, позивачем до позову надано копію трудового договору від 19.06.2020 року, укладеного між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

З огляду на викладене, суд констатує, що позивач не виступає в даних правовідносинах ні перевізником, ні власником транспортних засобів, а отже, не може бути суб`єктом відповідальності.

При цьому, стосовно доводів відповідача, що наявність технічної помилки (зазначення невірного РНОКПП) не нівелює наявність скоєного порушення автомобільним перевізником, суд зазначає наступне.

Так, дійсно, посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) було зафіксовано порушення законодавства про автомобільний транспорт, однак, в межах розгляду даної справи суд не в праві надавати оцінку правомірності застосування адміністративно-господарського штрафу до ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Крім того, суд критично оцінює доводи відповідача стосовно можливості виправлення помилки у спірній постанові за умови дотриманням процедури розгляду справи відповідно до Порядку № 1567, оскільки в основу таких покладена протиправна, на думку відповідача, поведінка суб`єкта відповідальності щодо неявки на розгляд справи про допущене порушення законодавства про автомобільний транспорт, а також, неподання скарги на постанову.

Разом з тим, суд констатує, що жодним чинним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини в сфері законодавства про автомобільний транспорт, не передбачено обов`язку явки суб`єкта на розгляд справи про допущене порушення законодавства про автомобільний транспорт, а також, подання відповідної скарги на постанову.

Більше того, відповідачем не обгрунтовано підстав неможливості самостійного виправлення наявної у спірній постанові помилки.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем не доведено правомірності оскарженої постанови в частині накладення на позивача адміністративно-господарського штрафу, а відтак, доводи позивача щодо її скасування є обгрунтованими, з огляду на що, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що інші доводи сторін, наведені у цій справі, вищезазначених висновків суду не спростовують.

При цьому суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст. ст. 72-77, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гагаріна, 38), Державної служби України з безпеки на транспорті (м. Київ, пр. Перемоги, буд. 14 ), про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу серії ПШ № 008034 від 27.04.2023 року.

3. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

СуддяС.І. Рейті