Справа № 480/6912/22
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 р. Справа № 480/6912/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 (суддя: С.В. Воловик, м. Суми) по справі № 480/6912/22

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання відмови протиправною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), у якому просить суд визнати протиправною відмову командира Військової частини НОМЕР_1 , викладену в листі № 2/1253 від 23.08.2022, у наданні ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що під час проходження військової служби на посаді стрільця третього стрілецького відділення другого стрілецького взводу першої стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 Військової частини НОМЕР_2 , на виконання наказу командира «Всім в укриття!», стрибнув в окоп та відчув різкий біль в правому колінному суглобі. Після відбою тривоги, позивач повідомив про травму командиру другого стрілецького відділення, який наказав повідомити про травму командиру другого стрілецького взводу. Так, останній дав вказівку звернутися до медичних працівників після повернення до розташування роти. За результатами обстеження ОСОБА_1 в медичній службі роти, його було направлено на лікування до КНП СОР «Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни». Після проведення лікування, позивач направлявся на військово-лікарську комісію, на якій на травму правового колінного суглоба не звертали увагу. Згодом, відповідно до постанови голови військово-лікарської комісії НВМКЦ «ГВКГ», ОСОБА_1 направлявся на стаціонарне лікування та йому проводилось артроскопічне хірургічне лікування парціальна резекція переднього рогу медіального меніску правого колінного суглобу. Водночас, у довідці військово-лікарської комісії від 28.09.2022 зазначено, що травма пов`язана з проходженням військової служби, проте довідка про обставини травми не надана.

З метою отримання такої довідки, позивач неодноразово звертався до командира військової частини, втім ці звернення були проігноровані. Лише листом від 23.08.2022 відповідач відмовив у видачі довідки, оскільки за результатами службового розслідування не встановлено факту отримання травми під час участі у бойових діях 12-14 травня 2022 року.

На переконання ОСОБА_1 , зазначена відмова військової частини у видачі довідки є протиправною, оскільки розслідування обставин травми як передбачено Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України не проводилось, докази які свідчать про отримання травми під час виконання військового обов`язку не враховувались.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 по справі № 480/6912/22 в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 по справі № 480/6912/22 та прийняти нове рішення по справі, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з викладених підстав, вказує, що службове розслідування було проведено формально через три місяці після нещасного випадку, а нещасний випадок не зафіксований в журналі бойового розпорядження. Разом з тим, зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 надала медичну характеристику на ОСОБА_1 КНП Сумської обласної ради «Клінічна спеціалізована лікарня», в якій зазначено, що застаріле пошкодження (04.2022), передньої хрестоподібної зв`язки, медіального меніску правого колінного суглобу з больовим синдромом при помірному порушенні функції, травма, так, пов`язана з проходженням військової служби. Відтак, вважає, що командування Військової частини НОМЕР_1 ігнорує факт отримання травми, а тому дії відповідача щодо невидачі довідки про обставини травми форми №5 є протиправними.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом № 24 від 25.02.2022, відповідно до Указів Президента України № 64/2022 та № 69/2022 від 25.02.2022, старшого солдата ОСОБА_1 з 24.02.2022 зараховано на посаду стрільця третього стрілецького відділення другого стрілецького взводу першої стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 Військової частини НОМЕР_2 .

Під час проходження служби 21.07.2022 позивачем був поданий рапорт, у якому зазначалось про неправомірну відмову у видачі довідки за формою № 5 щодо обставин отримання травми коліна.

На підставі вказаного рапорту, наказом № 100 від 26.07.2022 призначено службове розслідування, за результатами якого, згідно з актом від 06.08.2022, встановлено, що надати довідку форми № 5 стрільцю 3-го стрілецького відділення 2-го стрілецького взводу 1-і стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 не вбачається можливим через отримання травм внаслідок бойових дій у 2016 році.

Про результати службового розслідування та відмову у видачі довідки за формою № 5 позивача було повідомлено листом від 23.08.2022.

Отримавши вказану відмову, ОСОБА_1 вдруге подав командиру рапорт з вимогою надати довідку за формою № 5 у зв`язку з отриманням травми коліна 12-14 травня 2022 року.

Так, за результатами службового розслідування, проведеного на підставі наказу № 153 від 06.09.2022, згідно з актом від 21.09.2022, зроблений висновок про відсутність підстав для надання довідки за формою № 5 через відсутність інформації, яка б підтверджувала зв`язок отриманої травми з виконанням обов`язків військової служби.

Про результати службового розслідування та відмову у видачі довідки за формою № 5 позивача було повідомлено листом № 2/1470 від 23.09.2022.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у видачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, позивач звернувся до суду з даними позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності в матеріалах справи доказів негайного сповіщення безпосереднього командира про нещасний випадок (травму), доказів призначення комісії з розслідування нещасного випадку, складання акту проведення розслідування, його затвердження та видання відповідного наказу, а, відтак, і відсутності підстав для надання довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, та відповідності оскаржуваної відмови частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює та загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25 березня 1992 року (далі - Закон № 2232-XII).

Згідно з частинами 1, 4 статті 2 Закону 2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за №1667/37289, затверджена Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (далі по тексту - Інструкція №332).

За приписами п. 1 розділу І Інструкції №332, ця Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ вказаної Інструкції, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Інструкції, про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний:

терміново організувати надання домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за потреби його доставку до закладу охорони здоров`я;

негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини;

зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на дату настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків.

На виконання пункту 5 розділу ІІ Інструкції, командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, у свою чергу зобов`язаний:

негайно через засоби зв`язку повідомити про нещасний випадок (зникнення, смерть) старшого командира (начальника) та протягом доби надати йому письмове повідомлення за формою НВ-1 наведеною у додатку 2 до цієї Інструкції (далі - повідомлення за формою НВ-1);

у разі зникнення або смерті військовослужбовця внаслідок нещасного випадку протягом доби повідомити його батьків або близьких родичів;

залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок (виконання робіт, пожежа, аварія транспортного засобу будь-якого виду та форми власності, гостре професійне захворювання або отруєння тощо),- протягом доби надіслати повідомлення за формою НВ-1 до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо), а в передбачених законодавством випадках, - повідомити Військову службу правопорядку у Збройних Силах України та (або) Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері;

якщо потерпілий військовослужбовець був відряджений з іншої військової частини,- повідомити протягом доби через засоби зв`язку його командира та надіслати повідомлення за формою НВ-1;

протягом доби призначити комісію з розслідування нещасного випадку чисельністю не менш як три особи у складі голови комісії (яким є один із його заступників) та членів - командира роти, батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, - фахівців профільних служб (озброєння, тилу, пожежної, автомобільної, інженерної, медичної тощо). До складу комісії не може входити безпосередній командир (начальник) потерпілого військовослужбовця;

забезпечити належні умови для роботи комісії (надати приміщення, засоби зв`язку, оргтехніку, автотранспорт, канцелярське приладдя тощо), а також залучених до роботи експертів, інших спеціалістів та сприяти роботі комісії з метою своєчасного і об`єктивного проведення розслідування нещасного випадку.

Пунктом 8 розділу ІІ Інструкції передбачено, що Комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти робочих днів з дня її утворення.

Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана:

обстежити місце нещасного випадку, одержати письмові та усні пояснення (провести опитування) свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо;

з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, який наведений у додатку 3 до цієї Інструкції;

скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.

До акта додаються письмові пояснення (опитування) свідків, потерпілого, а за потреби також схеми, фотографії, витяги з експлуатаційної документації та інші документи, що характеризують місце події (устаткування, машини, апаратура, територія, будівля тощо), медичний висновок щодо діагнозу потерпілого, наявності в його організмі алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин).

За змістом пункту 17 розділу ІІ Інструкції, командир військової частини протягом двох робочих днів після закінчення розслідування затверджує акти за формами НВ-2 та НВ-3. Матеріали розслідування (затверджені акти за формами НВ-2 та НВ-3 разом з додатками) зберігаються в діловодстві військової частини, а їх завірені копії надаються (надсилаються):

безпосередньому командиру для вручення потерпілому, членам його сім`ї чи уповноваженій ними особі;

начальнику відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо);

командирам військових частин, представники яких брали участь у розслідуванні;

командиру військової частини, у штаті якої перебуває потерпілий, якщо військовослужбовець був тимчасово відряджений з цієї військової частини.

У разі незгоди потерпілого військовослужбовця, або членів його сім`ї, або особи, яка представляє їх інтереси, з висновками комісії з розслідування вони мають право протягом місяця, починаючи з дати отримання акта за формою НВ-2, подати скаргу старшому командирові або до органу, що здійснює контроль за своєчасним і об`єктивним розслідуванням нещасних випадків, чи звернутися до суду у визначений законом строк.

Відповідно до пункту 18 розділу ІІ Інструкції, за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються:

дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок;

військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця;

вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я;

коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні);

перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин;

порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення;

заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.

На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (далі - Положення про військово-лікарську експертизу).

Отже, зміст вказаних норм дає підстави дійти висновку про те, що у разі нещасного випадку з військовослужбовцем, в тому числі у разі отримання ним травми, на підставі наказу командира проводиться розслідування, за результатами якого комісія складає акт за встановленою формою, який, в свою чергу, є підставою для прийняття наказу, що зумовлює виникнення обов`язку скласти довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800.

Тобто, обов`язок надати військовослужбовцю довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за встановленою формою виникає у командира тільки після проведення розслідування, складання за його результатами акта та видання наказу.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.07.2022 ОСОБА_1 подав командиру рапорт, у якому повідомляв про ненадання йому довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за встановленою формою.

У зв`язку з цим, з метою з`ясування причин і обставин, які зумовили ненадання позивачу згаданої довідки, проведено службове розслідування, згідно з висновками якого, підстави для видачі довідки не встановлені.

Як зазначено судом першої інстанції, травма коліна, про яку зазначає позивач, була отримана ним 12-14 травня 2022 року, водночас, доказів негайного сповіщення безпосереднього командира про нещасний випадок (травму), як того вимагає пункт 2 Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, ОСОБА_1 суду не надав, у матеріалах справи такі докази відсутні.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що в рапортах від 21.07.2022, 12.08.2022 та 06.09.2022 позивач просив командирів облікувати у ВЧ НОМЕР_1 випадок його травмування у травні 2022 року, провести службове розслідування його обставин та надати йому довідку про обставини отримання травми (згідно форми додатку № 5 до Положення про військово-лікарську експертизу).

При цьому, як вбачається з довідки від 13.05.2022 ВЧ НОМЕР_1 , виданої лікарем-хірургом ОСОБА_1 , останній звертався 13.05.2022 зі скаргою на біль в правому колінному суглобі, парестезії в обох нижніх кінцівках, відчуття замерзання в області гомілок, стоп обох нижніх кінцівок, у зв`язку з чим позивача направлено на обстеження правого колінного суглоба.

Крім того, випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1191 хірургічного відділення КНП СОР «Сумський обласний клінічний госпіталь» від 30.05.2022 підтверджено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні, зокрема, УЗД колінних суглобів (25.05.2022) встановлено діагноз: бурсо-синовіїт та менісцит.

Довідкою військово-лікарської комісії ВЧ НОМЕР_3 від 08.07.2022 (травматолог) встановлено, що застаріле пошкодження (04.2022) попередньої хрестоподібної зв`язки, медіального меніску правого колінного суглоба з больовим синдромом при помірному порушенні функції, травма, так, пов`язана з проходженням військової служби.

Відповідно до свідоцтва про хворобу від 05.08.2022 ЦВЛК ЗСУ №1569, застаріле пошкодження (04.2022) попередньої хрестоподібної зв`язки, медіального меніску правого колінного суглоба з больовим синдромом при помірному порушенні функції, травма, так, пов`язана з проходженням військової служби.

Також, згідно з випискою з історії хвороби №11183 стаціонарного хворого, виданою КНП СОР СОКЛ, 17.08.2022 ОСОБА_1 проведено артроскопічне хірургічне лікування- парціальна резекція переднього рогу медіального меніску правого колінного суглобу.

З довідки військово-лікарської комісії від 28.09.2022 вбачається, що старшому солдату ОСОБА_1 проведено медичний огляд у гарнізонній військово-лікарській комісії НВМКЦ №ГВКГ та надано відпустку за станом здоров`я строком 30 календарних днів у зв`язку з післяопераційним станом -артроскопічної парціальної резекції медіального мініску правого колінного суглобу з приводу його застарілого пошкодження (04.2022), травма, так, пов`язана з проходженням військової служби.

Колегія суддів зазначає, що оскільки надані позивачем медичні документи свідчать про наявність ознак того, що нещасний випадок стався під час виконання позивачем обов`язків військової служби, про що не міг не знати безпосередній командир, відповідач мав обов`язок провести розслідування відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України № 332, про настання якого командир відповідача, зокрема, повинен був повідомити осіб та органи, визначені в п. 2 розділу ІІІ Інструкції №332, призначити комісію у визначений цим пунктом строк та спосіб, скласти акт проведення розслідування, видати відповідний наказ, як то передбачено пунктами 5, 8, 17 та 18 Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, та видати довідку про обставини травми.

Враховуючи, що встановлені обставини справи свідчать про недотримання відповідачем процедури розслідування, колегія суддів приходить до висновку про протиправність відмови Військової частини НОМЕР_1 у наданні позивачу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, викладеної в листі № 2/1253 від 23.08.2022.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Колегія суддів враховує, що відповідач у спірних правовідносинах, недотримавши процедури розслідування, не здійснив належну перевірку наданої позивачем заяви та доданих до неї документів на відповідність вимогам чинного законодавства, та, як наслідок, не прийняв обґрунтоване рішення, з урахуванням усіх обставин та наявних матеріалів.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що, з метою ефективного та належного захисту прав позивача, слід вийти за межі позовних вимог, відповідно до ст. 9 КАС України, та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути питання щодо видачі довідки ОСОБА_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, з урахуванням висновків суду.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 по справі № 480/6912/22 - скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у наданні ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, викладену в листі № 2/1253 від 23.08.2022.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути питання щодо видачі довідки ОСОБА_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, з урахуванням висновків суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова