Справа № 524/5398/23
Суддя: Нестеренко С. Г.
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/5398/23
Провадження № 2-а/524/97/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2023 року до суду звернувся ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматизованої фіксації порушень департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Семенченко Лілії Михайлівни від 31 січня 2023 р., серії АА № 00004520, у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 тис. грн. за те, що він нібито допустив рух 17 грудня 2022 року транспортного засобу МАЗ 630305-220, р.н. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 11,799% (2,124 т) при дозволеній максимальній фактичній масі 18 т.

Вважав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності фальсифікованою та протиправною, оскільки вона була ухвалена з порушенням норм права, зокрема, що проступок не вчиняв, а також, що автомобіль перебуває в оренді.

Зазначав, що копію постанови не отримував, дізнався про неї у ході виконавчого провадження, а тому просив поновити строк звернення.

Ухвалою судді від 23 серпня 2023 року було відкрито провадження у справі, залучено сторін, а саме позивача, відповідача - Державну службу України з безпеки на транспорті, постановлено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи, витребувано документи та запропоновано учасникам справи подати відзиви на позов.

Ухвалою суду від 01 вересня 2023 року позивачу було відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третьою особою ТОВ «Трансспецтрейд».

13 вересня 2023 року та 27 жовтня 2023 року до суду надійшли відзив відповідача на позов з доданими матеріалами справи про адміністративне правопорушення і документами сертифікації обладнання, в якому представник відповідача Бодак М.В., відомості про яку як підписанта та уповноваженої особи відповідача внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, вказала про незгоду з позовом, а також повідомила, що станом на 17.12.2022 р. до ЄДРТЗ не вносилася інформація про належного користувача зазначеним вище автомобілем.

Станом на 27 жовтня 2023 року інші відзиви або письмові пояснення, заперечення на позов від відповідача, а також відповідь позивача на відзив відповідача на позов, інші клопотання учасників справи до суду не надійшли.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне.

Постановою старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматизованої фіксації порушень департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Семенченко Лілії Михайлівни від 31 січня 2023 р., серії АА № 00004520, у справі про адміністративне правопорушення позивача ОСОБА_1 як уповноважену особу власника транспортного засобу було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 тис. грн. за те, що він допустив рух 17 грудня 2022 року транспортного засобу МАЗ 630305-220, р.н. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 11,799% (2,124 т) при дозволеній максимальній фактичній масі 18 т.

Копія постанови була направлена позивачеві засобами рекомендованого поштового зв`язку за адресою місця проживання позивача, яка співпадає з адресою позивача вказаної у позовній заяві, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , однак була повернута за закінченням строку зберігання, оскільки саме позивач не вжив активних заходів щодо її отримання.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

У статті 122 КАС України визначено:

1. Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

2. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

3. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

4. Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

5. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Статтею 123 цього Кодексу встановлені наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, а саме:

1. У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

2. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

3. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

4. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Як зазначалося раніше, підставою для звернення до суду із даним позовом слугувала незгода позивача із діями відповідача щодо притягнення його, позивача, до адміністративної відповідальності.

Суд констатує, що позивач мав реальну можливість дізнатися про порушені права та звернутися до суду за їх захистом своєчасно, починаючи з дати як постановлення оспореної постанови, так і з дати надходження кореспонденції відповідача з копією постанови на адресу позивача та її перебування у поштовому відділенні, яке обслуговує територіально мешканців будинку в якому проживає позивач, а також з дати відкриття відповідного виконавчого провадження.

При цьому позивач не надав належні і допустимі докази на підтвердження наявності фактів вчинення незаконних дій відповідача щодо несвоєчасного направлення копії постанови, підприємства поштового зв`язку щодо невручення та/або неповідомлення про надходження кореспонденції відповідача, щодо дій ВДВС по несвоєчасному відкриттю виконавчого провадження та повідомлення про відкриття виконавчого провадження.

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом лише 07 серпня 2023 року, тобто після закінчення десятиденного строку для оскарження постанови, який встановлено у ст. 289 КУпАП, і який за даних обставин закінчувався саме 10 лютого 2023 року.

Суд констатує, що позивач, не отримав копію постанови внаслідок власної байдужості та недбалості, яка полягала у невчиненні активних дій щодо отримання копії постанови, не надав належні і допустимі докази на підтвердження факту наявності поважних причин пропуску строку, підстав для поновлення такого строку.

Враховуючи наведене, суд вважає, що строк на звернення до суду з даним позовом позивачем було пропущено без поважних на те підстав, оскільки було подано поза межами строку звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Вирішуючи та перевіряючи питання про наявність поважних причин пропущення строку звернення до суду з даним позовом, суд виходить з того, що поважними визнаються лише такі причини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які об`єктивно та істотно перешкоджали б зверненню до суду та не залежали від волевиявлення особи.

Однак, з матеріалів справи таких підстав не вбачається. Доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду позивачем так і не було надано.

Крім того, суд зазначає те, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Можливість своєчасного звернення з відповідним запитом до відповідача, а також до адміністративного суду з даним позовом залежала виключно від волевиявлення самого позивача, тобто мала суб`єктивний характер, що свідчить про неповажність причини пропуску строку звернення до адміністративного суду.

При цьому суд також враховував і правові позиції ВС у складі колегії суддів КАС, які були висловлені у постанові від 18 січня 2019 року у справі за № 576/1434/17 та від 18 січня 2023 року у справі за № 160/6211/21, в яких ВС зазначив, що правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права. У питаннях визначення строків одразу закладена певна суперечність між інтересами однієї сторони, яка наполягає на безумовному застосуванні процесуальних строків, та інтересами іншої сторони, яка вважає, що строк варто поновити; умовний конфлікт між принципом правової визначеності та принципом права на судовий захист, обидва з яких є елементами принципу верховенства права.

Отже, встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень. Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Крім того суд враховує і правові позиції ЄСПЛ висловлених з приводу підстав поновлення строку звернення щодо необхідності вчинення дій по перевірці дотримання принципу res judicata, зокрема щодо встановлення наявності особливих та непереборних обставин, обставин істотного і непереборного характеру (справи «Устименко проти України», «Салов проти України»).

Будь-яких інших доказів наявності об`єктивних причин, що перешкоджали своєчасно позивачеві звернутися до суду з відповідним позовом про захист свого порушеного права, наявності обставин істотного і непереборного характеру, зокрема у ході використання транспортного засобу у грудні 2022 року позивачем суду не повідомлено, а у ході розгляду справи судом не встановлено.

Крім того суд звертає увагу на те, що позивач як власник транспортного засобу, а звідси як уповноважена на те особа, повинен був діяти відповідно до чинного законодавства України щодо належної перевірки технічного стану транспортного засобу у ході його експлуатації, у тому числі під час здійснення перевезення відповідного вантажу саме 17 грудня 2022 року, і щодо дотримання вагових покажчиків, а також враховувати дорожню обстановку, зокрема і наявність на автодорогах технічних пристроїв для зважування транспортних засобів у русі, які працюють в автоматичному режимі.

Також суд враховує доводи представника відповідача щодо того, що станом на 17 грудня 2022 року до ЄДРТЗ не вносилася інформація про належного (іншого) користувача зазначеним вище у постанові автомобілем, який належить позивачеві на праві власності.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи наведені обставини, а також, що позивач не подав до суду належні і допустимі докази щодо наявності поважних причин несвоєчасного звернення до суду з даним позовом, а звідси поважності пропуску строків звернення з даним позовом до суду, наявності підстав для поновлення такого строку, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом не підлягає задоволенню. Тому необхідно позов залишити без розгляду у зв`язку з тим, що позов було подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Керуючись ст. 204, 240-243, 248, 286, 293, 294 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Залишити позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення без розгляду у зв`язку з тим, що позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Ухвала виготовлена 27 жовтня 2023 року. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її виготовлення та підписання суддею (суддями). Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду упродовж п`ятнадцяти днів з дня виготовлення та підписання.

Суддя: