Справа № 620/12469/23
Суддя: Наталія БАРГАМІНА
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року Чернігів Справа № 620/12469/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення від 07.07.2023 № 79 Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію на підставі абз. 1 ст. 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 30.06.2023 року зарахувавши до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення період з 26.04.1986 по 18.10.1987 згідно довідки № 994 від 30.03.2023 Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки вона має право на пільгову пенсію зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, у встановлений судом строк відзив на позов подано не було.

Відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, вказав, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області було прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796 в зв`язку з тим, що позивач станом на 01.01.1993 не прожила 3 роки на території гарантованого добровільного відселення (до уваги взято тільки період з 19.10.1987 по 18.07.1990, що становить 2 роки 9 місяців), оскільки за записами трудової книжки НОМЕР_1 в період з 01.04.1986 по 18.10.1987 вона працювала в бурякорадгоспі «Гребенковський» Полтавської області. Вказує, що позивач має право на зниження пенсійного віку тільки на 1 рік.

Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 28.08.2023 було залучено в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області; ухвалою суду від 13.09.2023 було здійснено перехід у розгляді справи зі спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 має посвідчення громадянина, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1989 році категорії 3 серії Б № 169519, видане 10.10.1993 (а.с. 14).

30.06.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 88-107).

За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №79 від 07.07.2023, згідно якого вік заявника на дату звернення -55 років 7 місяців 26 днів. Відповідно до наданих документів страховий стаж особи - 24 роки 9 місяців 12 днів. Відповідно до наданих документів до страхового стажу зараховані всі періоди. Відповідно до наданої довідки підтверджено період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року 2 роки 9 місяців. До періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не враховано період з 26.04.1986 по 18.10.1987 роки згідно довідки № 994 від 30.03.2023 Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області, оскільки згідно трудової книжки НОМЕР_1 в період з 01.04.1986 по 18.10.1987 роки заявниця працювала в бурякорадгоспі Гребенковський Полтавської області. За наданими документами право на призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону № 796-ХІІ відсутнє, оскільки не підтверджено право на зниження пенсійного віку (не підтверджені періоди проживання в зоні гарантованого добровільного відселення) (а.с. 109).

Листом від 10.07.2023 № 2500-0210-8/44672 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області позивачу було повідомлено про прийняте рішення про відмову в призначенні пенсії (а.с. 108).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Право призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюється Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон).

Пунктом 2 частини першої статті 11 Закону передбачено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій.

Згідно пункту 3 частини четвертої статті 14 Закону Для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: - постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій; постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Відповідно до частини третьої статті 15 Закону підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Згідно з положеннями частин третьої, четвертої статті 65 Закону посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок № 51 в редакції чинній на момент видачі позивачу посвідчення), яким визначено, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, коло осіб, яким вони видаються.

Так, відповідно до абзацу третього пункту 5 Порядку № 51 потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 р. прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, чи таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Водночас, статтею 55 Закону визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Так, відповідно до пункту другого статті 55 Закону особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсійний вік зменшується на 3 роки* та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. * Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи: документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: потерпілим від Чорнобильської катастрофи: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Згідно пункту 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Так, відповідно до наведених вище положень законодавства, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі вказаних абзаців пункту другого статті 55 Закону - є факт проживання (не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю) та/або праці такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років з 26.04.1986 до 01.01.1993.

При цьому, особам, які додатково проживали в зоні посиленого радіологічного контролю в період з 26.04.1986 по 31.07.1986, встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 3 роки.

Так, згідно довідки Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 30.03.2023 № 994 позивач постійно проживала з 26.04.1986 по 18.07.1990 в с Березове Рокитнівського (нині Сарненського) району Рівненської області, яке відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106 відноситься до зони добровільного (гарантованого) відселення (ІІІ) зона (а.с. 103).

Разом з тим, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії, до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не враховано період з 26.04.1986 по 18.10.1987 роки згідно довідки № 994 від 30.03.2023 Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області, оскільки згідно трудової книжки НОМЕР_1 в період з 01.04.1986 по 18.10.1987 роки заявниця працювала в бурякорадгоспі Гребенковський Полтавської області.

Дійсно, в трудовій книжці серії НОМЕР_1 наявні записи про працевлаштування позивача в період з 01.04.1986 по 18.10.1987 в бурякорадгоспі Гребенковський Полтавської області (а.с. 95-100).

Разом з тим, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 позивач 18.10.1986 народила дитину в с. Березове Рокитнівського району Рівненської області (а.с. 74).

Згідно частини першої статті 179 Кодекс законів про працю Української РСР (в редакції, чинній на час вагітності позивачки) жінкам надаються відпустки по вагітності і родах тривалістю п`ятдесят шість календарних днів до родів і п`ятдесят шість (у разі ненормальних родів або народження двох і більше дітей казана - сімдесят) календарних днів після родів і, за їх бажанням, при наявності загального трудового стажу не менше одного року частково оплачувані відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку одного року з виплатою за ці періоди допомоги по державному соціальному страхуванню.

Згідно архівної довідки Трудового архіву Гребінківської міської територіальної громади Полтавської області від 28.04.2023 № 01-12/Б-106 з вересня 1986 року ОСОБА_1 нараховувались лікарняні та надавалась додаткова частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею віку одного року з 30.12.1986 по 18.10.1987 (а.с. 65).

Враховуючи викладене, суд не погоджується з тим, що період з 01.09.1986 по 18.10.1987 не підлягає зарахуванню позивачу до періоду проживання на території зони гарантованого добровільного відселення, оскільки з вересня 1986 року позивач перебувала на лікарняному, ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину в с. Березове Рокитнівського району Рівненської області та надалі перебувала у відпустці.

Разом з тим, суду не надано доказів проживання позивача в с. Березове Рокитнівського району Рівненської області в період з 26.04.1986 по 31.08.1986.

Вказана обставина позбавляє позивача початкової величини зниження пенсійного віку - 3 роки та зарахування періоду з 26.04.1986 по 31.08.1986 до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення.

Таким чином, судом встановлено, що позивач 1967 року народження, з 01.09.1986 по 18.07.1990 проживала у зоні гарантованого добровільного відселення, у встановленому порядку віднесена до третьої категорії осіб, постраждалих від Чорнобильської катастрофи, що відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому має право на зниження пенсійного віку на початкову величину зниження пенсійного віку на 1 рік за 2 роки проживання у зоні гарантованого добровільного відселення.

В даному випадку підтвердженим періодом проживання у зоні гарантованого добровільного відселення є 3 роки 10 днів 18 днів, тобто позивач має право на зниження пенсійного віку тільки на 1 рік.

Щодо посилання на наявність у позивача посвідчення громадянина, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1989 році категорії 3 серії НОМЕР_3 , видане 10.10.1993, то суд зазначає, що посвідчення 3 категорії видавались, зокрема, за умови, що особа станом на 1 січня 1993 р. прожила або відпрацювала чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Тобто, посвідчення позивача безумовно підтверджує її статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи, однак не дає можливості зробити розрахунок періоду проживання у відповідній зоні з метою визначення кількості років зниження пенсійного віку.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З огляду на вищевикладене, враховуючи принцип верховенства права, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, зважаючи, що позивач звернувся за призначенням пенсії 30.06.2023, суд, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 07.07.2023 № 79 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії в частині не зарахування до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення періоду з 01.09.1986 по 18.10.1987; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення період з 01.09.1986 по 18.10.1987.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 07.07.2023 № 79 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії в іншій частині; зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком, то суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в зазначеній частині позовних вимог, у зв`язку відсутністю достатнього періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений нею при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 268,40 грн, а за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений нею при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 268,40 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Бандери Степана, буд. 43, м. Суми, 4009, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення в Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 07.07.2023 № 79 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії в частині не зарахування до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення періоду з 01.09.1986 по 18.10.1987.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення період з 01.09.1986 по 18.10.1987.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 268,40 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 268,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.10.2023.

Суддя Наталія БАРГАМІНА