Справа № 945/2088/21
Суддя: Войнарівський М. М.
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2088/21
Провадження № 2-а/945/4/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Войнарівського М.М., з участю секретаря судового засідання Пєскова В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського районного суду Миколаївської обласді надійшов позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу призначено головуючому судді Войнарівському М.М.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.10.2021року інспектором взводу №1 ,роти №2,батальйону №2 УПП в Миколаївській області ДПП лейтенантом поліції Гулієвим Огтаєм Габіл огли було винесено постанову серія ЕАО № 4865693 та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу 510 гривень. На думку позивача дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Посилаючись на неправомірність дій відповідача, а також на те, що зазначена вище постанова не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону, позивач просить суд скасувати постанову про накладення відносно нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 28.09.2022року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

25.11.2023року поштою до суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом відзиву, позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими, відповідно, у задоволенні позову відповідач просить відмовити.

Позивач та його представник в судове засіданні не з`явилися,при цьому представником позивача надано заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи провести без їх участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином.

Вивчивши обставини справи, враховуючи доводи сторін, дослідивши наявні у справі докази в сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Як випливає із змісту ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а в силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що посадовою особою 06.10.2021року інспектором взводу №1 ,роти №2,батальйону №2 УПП в Миколаївській області ДПП лейтенантом поліції Гулієвим Огтаєм Габіл огли щодо позивача, була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО№ 4865693, про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КпАП України за порушення вимог п.2.3.в. Правил дорожнього руху та накладено штраф в розмірі 510,00 грн.

За змістом оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що позивач 06.10.2021року о 02год.58хв.в м.Миколаїв,пров.Корабелів,3 керував транспортним засобом VOLVO 740 д.н. НОМЕР_1 ,який обладнаний засобами пасивної безпеки,не був пристебнутий ременем безпеки та перевозив пасажира не пристебнутого ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст. 121 КУпАП.

Дані обставини підтверджуються копією постанови, наявною в матеріалах справи.

Так, згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений КУпАП.

Відповідно до ст.283 КУпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.278 КУпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII.

Згідно п.11 ст.23 ЗУ "Про Національну поліцію" регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.23 ЗУ "Про національну поліцію" у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Положеннями ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, згідно п. 2.3.а. ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України";

Перелік транспортних засобів, що підлягають такому контролю, встановлений Порядком проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 р. №137.

Відповідно до п.1 вказаного Порядку, порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок) визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

Згідно ст.35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський має право зупинити транспортний засіб, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Таке положення ПДР забезпечує можливість виконання працівниками поліції покладених на них обов`язків регулювання дорожнього руху, здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ст.249, 276 КУпАП інспектор патрульної поліції має право здійснювати розгляд адміністративної справи на місці вчинення адміністративного правопорушення, де він несе службу в той час.

Диспозицією ч.6 ст.121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Досліджуючи підстави притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Аналіз наведеної норм дає підстави для висновку, що порушення Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у ст.251 Кодексу.

У відповідності зі ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем було надано до суду відзив, при цьому будь-якого належного доказу чи посилання на зібрані адміністративні матеріали суду не надано. Відповідач не надав суду всі письмові та електронні докази, пояснення свідків, відеозапис з бодікамер поліцейських, що підтверджують заперечення проти позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що на день розгляду справи Відповідачем до суду не надано доказів, які обґрунтовували правомірність прийнятого рішення щодо позивача.

Враховуючи, що Відповідач не скористався наданим правом на надання доказів в обґрунтування правомірності дій, тому суд, визнає що їх ненадено без поважних причин та вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Частиною 1статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 року у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 року у справі №524/9716/16-а, від 05.03.2020 року у справі №607/7987/17.

Під час розгляду справи судом встановлено, що у наданій Позивачем копії оскаржуваної постанови, в порушення вимог ст.ст.268,283 КУпАП не міститься відомості про докази, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, що унеможливлює суд перевірити правомірність дій інспектора та оцінки доказів при притягненні особи до адміністративної відповідальності.

У зв`язку із неподанням Відповідачем доказів на обґрунтування правомірності дій поліцейського без поважних причин, суд приходить до висновку, що лише оскаржувана постанова не може беззаперечним доказом вини Позивача.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення від 06.10.2021року серія ЕАО №4865693 є необґрунтованою та такою, що не відповідає критеріям, які наведені у ч.2ст.2 КАС України. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях Позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.3ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Порушення порядку, встановленого законом при складані вказаної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача, відсутність належних доказів вчинення адміністративного правопорушення ч.6 ст.121 КУпАП, суд вважає безумовною підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд, виходить з наступного.

Позивачем сплачено судовий збір за подання двох позовних вимог - 454,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, тому сплачений позивачем судовий збір в сумі 454,00 грн. суд стягує на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, що є юридичною особою.

Керуючись ст. 2, 6, 8, 9, 12, 72-79, 132, 139, 143, 159, 205, 229, 241-246, 257, 262, 269-272, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО №4865693 від 06.10.2021року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженець с.Степове Миколаївського району Миколаївської області;РНОКПП НОМЕР_2 ;паспорт № НОМЕР_3 ) до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП.

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Степове Миколаївського району Миколаївської області; РНОКПП НОМЕР_2 ; паспорт № НОМЕР_3 ;зареєстрований: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності передбаченої ч.5 ст. 121 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (; адреса: вул. Новозаводська, 1-б м.Миколаїв) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Степове Миколаївського району Миколаївської області; РНОКПП НОМЕР_2 ;паспорт № НОМЕР_3 ; зареєстрований: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно з положеннями ст. 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.М.Войнарівський