Справа № 260/2585/20
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2023 року м. Ужгород№ 260/2585/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання Куля Т.Т.,

за участі сторін та осіб, які беруть участь у розгляді справи:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Йосипчука О.В.,

представник Шостої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора - не з`явився;

представника Офісу Генерального прокурора та Закарпатської обласної прокуратури Андрейчик А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Шостої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, (вул. Різницька, буд. 13/15,м. Київ11,Центральна Частина Києва, Київ,01011), Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, Центральна Частина Києва, Київ,01011, ), Закарпатської обласної прокуратури (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, буд. 2а) про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 16 жовтня 2023 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено та підписано 26 жовтня 2023 року.

21 липня 2020 року, ОСОБА_1 21.07.2020 року звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Шостої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Офіс Генерального прокурора яким просить: 1) Визнати протиправним та скасувати рішення Шостої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 01.07.2020 р. про неуспішне проходження атестації заступником начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область, прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1 ; 2) Зобов`язати уповноважену кадрову комісію з атестації прокурорів регіональних прокуратур та Офіс Генерального прокурора призначити ОСОБА_1 новий час (дату) для проходження співбесіди (III етапу атестації) (том І, а.с.1-11).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з квітня 2003 року безперервно працює в органах прокуратури Закарпатської області. На виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-IX позивачем було подано заяву на проходження атестації. Позивачем успішно були пройдені перші два етапи атестації та допущено до третього етапу атестації у формі співбесіди. За результатами співбесіди, проведеної 01.07.2020 р. Шостою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур прийнято рішення №2 від 01.07.2020 р. про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 . Позивач вважає, що при прийнятті оспорюваного Рішення Кадровою комісією не дотримано положення п.п. 12, 13, 15 розділу IV Порядку №221, що свідчить про порушення процедури атестацій, а негативний висновок про не проходження позивачем атестації за результатами співбесіди є необґрунтованим, необ`єктивним, упередженим та протиправним. У зв`язку з чим, позивач звернувся з даним позовом до суду.

24 листопада 2020 року Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду позов ОСОБА_1 до Шостої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення № 2 Шостої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 01.07.2020 р. про неуспішне проходження атестації заступником начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область, прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1 . Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 ( вісімсот сорок) гривень (том V, а.с.4-22).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року залишено без змін рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року (том V, а.с.104-117).

Постановою Верховного Суду від 01 листопада 2022 року скасовано рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року, та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції (том V, а.с.236-250).

14 листопада 2022 року справа надійшла до Закарпатського окружного адміністративного суду та внаслідок автоматизованого розподілу справ, справу передано на розгляд судді Іванчулинцю Д.В. (том VІ, а.с.1, 2).

18 листопада 2022 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду Іванчулинцем Д.В. прийнято до провадження адміністративну справ за № 260/2585/20 та призначено підготовче судове засідання (том VІ, а.с.3, 4).

07 лютого 2023 року від позивача до суду надійшло клопотання про об`єднання адміністративних справ в одне провадження, відповідно до якого просить об`єднати в одне провадження адміністративну справу за № 260/2585/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора та Шостої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування ріщення кадрової комісії та адміністративну справу за № 260/3611/20 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури про скасування наказу в.о. прокурора Закарпатської області І.Дем`янчук №351к від 18.08.2020 року «Про звільнення ОСОБА_2 з посади», поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присвоївши об`єднаній справі № 260/2585/20 (том VІ, том а.с.25, 26).

Щодо справи № 260/3611/20.

02 листопада 2020 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Закарпатської обласної прокуратури (далі - відповідач), яким просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язків прокурора Закарпатської області №351к від 18.08.2020 року про звільнення з посади заступника начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область, та органів прокуратури Закарпатської області;

- поновити ОСОБА_1 в Закарпатській обласній прокуратурі на посаді рівнозначній посаді заступника начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область, та в органах Закарпатської обласної прокуратури з 20.08.2020 року, та стягнути з Закарпатської обласної прокуратури середній заробіток за час вимушеного прогулу (том VІІ, а.с.1-7).

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно Закону України від 19.09.2019 року №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», а також відповідно до розробленого на його виконання Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 року №221 проводиться атестація прокурорів, на виконання вказаного Закону позивачем було подано заяву на проходження такої. Позивачем було успішно пройдено І та ІІ етап атестації та було допущено до співбесіди з Шостою кадровою комісією. За результатами проведеної співбесіди Шостою кадровою комісією прийнято рішення від 01.07.2020 року про неуспішне проходження позивачем атестації. Так, Шоста кадрова комісія на посилаючись на дослідження матеріалів атестації, у тому числі отриманих пояснень прокурора під час проведення співбесіди, прийшла до висновку про наявність обґрунтованих сумнівів щодо відповідності заступника начальника відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Вважає таке рішення невмотивованим, таким, що прийнято з порушенням норм законодавства та таким, що не відповідає Конституції України. У зв`язку з цим, позивач оскаржив рішення кадрової комісії до Закарпатського окружного адміністративного суду (справа №260/2585/20). Наказом виконувача обов`язків прокурора Закарпатської області №351к від 18.08.2020 року позивача звільнено з посади заступника начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область та органів прокуратури Закарпатської області на підставі п.9 ч.1 ст.51 ЗУ "Про прокуратуру" з 20.08.2020 року, Підставою звільнення вказано - рішення кадрової комісії №6. Оскільки такий наказ не містить обґрунтування такого прийняття, а саме в наказі відсутні відомості, які б засвідчували про невідповідність позивача критеріям, перевірка яких здійснювалась в межах атестації прокурорів то наявна протиправність наказу №351к від 18.08.2020 року. У зв`язку з вищезазначеним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

20 квітня 2021 року Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу задоволено. (том VІІ, а.с.154-165).

19 серпня 2021 року Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року змінено, вказавши в абзацах третьому та п`ятому резолютивної частини рішення суду посаду, на якій поновити ОСОБА_1 має бути поновлено - заступник начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область, прокуратури Закарпатської області. В решті рішення суду залишено без змін (том VІІІ, а.с.11-23).

28 грудня 2022 року Постановою Верховного Суду рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року у справі №260/3611/20 скасовано, а справу направлено на новий розгляд (том VІІІ, а.с.155-171).

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2023 року головуючим суддею для розгляду даної адміністративної справи було визначено суддю Закарпатського окружного адміністративного суду Гебеш С.А. (том VІІІ, а.с.175).

13 січня 2023 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду Гебеш С.А. прийнято до провадження адміністративну справ за № 260/3611/20 та призначено підготовче судове засідання (том VІІІ, а.с.176, 177).

27 лютого 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду клопотання позивача про об`єднання адміністративних справ в одне провадження - задоволено. Об`єднано в одне провадження адміністративні справи № 260/2585/20 за позовом ОСОБА_1 до Шостої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення та адміністративну справ № 260/3611/20 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Об`єднаній справі присвоїти номер №260/2585/20. Підготовче судове засідання у даній справі відкладено (том VІ, том а.с.71-75).

04 травня 2023 року у зв`язку з об`єднанням в одне провадження адміністративних справ за № 260/2582/20 та № 260/3611/20, представник позивача подав до суду письмову заяву, згідно зміст якої, просив викласти позовні вимоги в такій остаточній редакції:

1) визнати протиправним та скасувати рішення № 2 Шостої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 01.07.2020 р. про неуспішне проходження атестації заступником начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область, прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1 ;

2) визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язків прокурора Закарпатської області І.Дем`янчук №35к від 18.08.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область, та органів прокуратури Закарпатської області;

3) поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область, та в органах прокуратури Закарпатської області з 21.08.2020 року, та стягнути з Закарпатської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу (том IX, а.с.41).

05 травня 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було закрито підготовче провадження в даній адміністративній справі та призначено розгляд такої по суті позовних вимог (том IX, а.с.50-52).

Суд констатує, що представник Шостої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора у судове засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв, письмового відзиву на адресу суду не надходило.

Представник Офісу Генерального прокурора подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, згідно змісту якого вбачається, що останній заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити в його задоволенні.

Представник Закарпатської обласної прокуратури подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, згідно змісту якого заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити позивачі в задоволенні позову повністю.

Представник позивача скористався своїм правом і подав до суду відповіді на відзиви.

Судове засідання по даній справі неодноразово відкладалось з існуванням на те об`єктивних причин.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимог з мотивів наведених у позовних заявах, відповідях на відзиви та заяві про уточнення позовних вимог, просили суд позов задовольнити в повній мірі.

Представник Шостої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча останнім вжито всіх заходів для належного повідомлення про дату, час та місце судового розгляду.

Представник Офісу Генерального прокурора та Закарпатської обласної прокуратури у судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог повністю з мотивів наведених у письмових відзивах на позовні заяви та просила суд відмовити позивачеві в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника Офісу Генерального прокурора та Закарпатської обласної прокуратури, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи прокуратури України та їх посадові особи зобов`язані діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом № 113-ІХ, який оприлюднено в газеті «Голос України» 24.09.2019 № 182 та в ряді інших видань, запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Зокрема, згідно з п. 6 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII).

За приписами п. 7 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів і слідчих у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Конституційний Суд України у рішенні від 08.07.2003 № 15-рп/2003 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про проведення атестації державних службовців» (справа про атестацію державних службовців) зазначив, що «атестація є одним із способів перевірки та оцінки кваліфікації працівника, його знань і навичок. Вона передбачена ч. 6 ст. 96 Кодексу законів про працю України, положення якого поширюються і на державних службовців з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про державну службу». Згідно з цією нормою атестацію можуть проводити власник або уповноважений ним орган. Такими органами відповідно до законодавства України є, зокрема, всі органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Атестація окремих категорій державних службовців передбачена й іншими законами України, зокрема «Про державну податкову службу в Україні» (ст. 15), «Про прокуратуру» (ст. 46), «Про статус суддів» (глава VII)» (абз. 5 пп. 5.1 п. 5 мотивувальної частини).

Так, п. 12 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ визначено, що предметом атестації є оцінка професійної компетентності прокурора, професійної етики та доброчесності прокурора.

Пунктом 9 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ передбачено, що атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 9 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) Генеральний прокурор видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень, у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції і законів України.

Усі накази Генерального прокурора оприлюднюються державною мовою на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора на наступний робочий день після їх підписання з додержанням вимог режиму таємності.

Накази Генерального прокурора, що є нормативно-правовими актами, набирають чинності з дня їх оприлюднення, якщо інше не передбачено самим актом, але не раніше дня оприлюднення.

Пунктом 9 розд. II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ передбачено, що атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором.

На виконання вказаних положень Закону № 113-ІХ (п. 9 розд. II «Прикінцеві і перехідні положення») Генеральним прокурором видано наказ № 221 «Про затвердження Порядку проходження прокурорами атестації» (далі - Порядок № 221), який 04.10.2019 оприлюднено на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України.

Зазначений наказ оприлюднено державною мовою на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України та з цієї дати він набрав чинності, що передбачено у самому наказі.

Отже, доводи позову про те, що атестація проведена на підставі Порядку № 221, затвердженого наказом Генерального прокурора, а не Законом, не може братися до уваги оскільки зазначений Порядок прийнятий на виконання Закону.

Пунктом 10 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ передбачено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком № 221, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації.

Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком № 221.

Пунктом 9 розділу І Порядку № 221 передбачено, що атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 цього Порядку.

Згідно з п. 10 розділу І Порядку № 221 заява, вказана у п. 9 розділу І цього Порядку, подається Генеральному прокурору прокурорами Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), прокурорами регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних), прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих) до 15 жовтня 2019 року (включно). Заява підписується прокурором особисто.

Вищевказані вимоги ОСОБА_1 дотримано, 04.10.2019 ним подано заяву у встановлений строк і за визначеною формою, у зв`язку з чим його допущено до проходження атестації прокурорів.

Згідно з п. 13 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ атестація прокурорів включає такі етапи:

1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди;

2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор.

Пунктом 6 розділу І Порядку № 221 визначено, що атестація включає такі етапи:

1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Позивач успішно пройшов перші два етапи атестації - іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора та іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

У зв`язку із цим його було допущено до наступного етапу атестації - проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Відповідно до п. п. 9, 11 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ атестація здійснюється кадровими комісіями згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором.

Абзацами 1 та 3 пункту 2 розділу І Порядку № 221 передбачено, що атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями (абз. 1); проведення атестації прокурорів та слідчих регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних) забезпечують кадрові комісії Офісу Генерального прокурора, а прокурорів та слідчих місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) - кадрові комісії обласних прокуратур (абз. 2).

Таким чином, атестація прокурорів регіональних прокуратур здійснюється відповідними кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора.

Наказом Генерального прокурора «Про день початку роботи Офісу Генерального прокурора» від 23 грудня 2019 року за № 351 визначено днем початку роботи Офісу Генерального прокурора України 02 січня 2020 року.

Наказом Генерального прокурора «Про окремі питання забезпечення початку роботи Офісу Генерального прокурора» від 27.12.2019 № 358 вирішено перейменувати юридичну особу «Генеральна прокуратура України» в «Офіс Генерального прокурора» без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи.

Таким чином, з 02.01.2020 розпочав свою роботу Офіс Генерального прокурора.

Діяльність кадрових комісій з атестації прокурорів регіональних прокуратур, серед іншого, регламентована Порядком роботи кадрових комісій, який затверджено наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 № 233, зі змінами, внесеними наказами Генерального прокурора від 17.12.2019 № 337, від 04.02.2020 № 65 та виконувача обов`язків Генерального прокурора від 13.03.2020 № 145.

Наказом Генерального прокурора «Про створення шостої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур» від 02.06.2020 № 248 створено шосту кадрову комісію з атестації прокурорів регіональних прокуратур та визначено її персональний склад.

Абзацом другим пункту 1 розділу IV Порядку № 221 кадрова комісія формує графік проведення співбесід з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Графік проведення співбесід оприлюднюється на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за 5 календарних днів до проведення співбесіди. У графіку зазначаються: прізвище, ім`я, по батькові прокурора, номер службового посвідчення, інформація про дату, час та місце проведення співбесіди. Прокурор вважається повідомленим про дату, час та місце проведення співбесіди з моменту оприлюднення графіка проведення співбесід на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).

Протоколом спільного засідання кадрових комісій з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 23.06.2020 № 1 було сформовано та затверджено графік співбесід прокурорів регіональних прокуратур на 01.07.2020 р..

Пунктом 13 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ передбачено таку обов`язкову складову процедури атестації, як проведення співбесіди з метою виявлення відповідності кандидата вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Згідно з п. 8 розділу IV Порядку № 221 співбесіда проводиться кадровою комісією з прокурором державною мовою в усній формі. Співбесіда з прокурором може бути проведена в один день із виконанням ним практичного завдання.

Співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання (пункт 12 розділу IV Порядку № 221).

За змістом п. 13 розділу IV Порядку № 221 співбесіда прокурора складається з таких етапів: 1) дослідження членами комісії матеріалів атестації; 2) послідовне обговорення з прокурором матеріалів атестації, у тому числі у формі запитань та відповідей, а також обговорення питання виконаного ним практичного завдання. Співбесіда проходить у формі засідання комісії.

Обговорення відбувається шляхом опитування прокурора членами Комісії та надання ним відповідей і пояснень. Під час співбесіди підлягають обговоренню питання, які Комісією вважаються важливими, у тому числі ті, які можуть впливати на формування громадської думки щодо професійної етики та доброчесності прокурора.

Тому доводи позивача, що кадровою комісією не було задано жодного питання стосовно виконаного ним практичного завдання також не можуть братися до уваги.

Пунктом 15 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону, № 113-IX регламентовано, що для проведення співбесіди кадрові комісії вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі інформацію про: 1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії прокурорів та їх результати; 2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг; 3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора; 4) зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень. Фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Для цього графік проведення співбесід із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, його посади, заздалегідь оприлюднюється на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора.

Норми аналогічного змісту містяться і в пункті 9 розділу IV Порядку № 221.

При цьому, згідно з п. 10 розділу IV Порядку № 221 фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, у тому числі на визначену кадровою комісією електронну пошту, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Кадровою комісією під час проведення співбесіди та ухвалення рішення без додаткового офіційного підтвердження можуть братися до уваги відомості, отримані від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно).

Водночас, в абз. 2 п. 11 розділу IV Порядку № 221 передбачено, що перед проведенням співбесіди члени комісії можуть надіслати на електронну пошту прокурора, яка вказана у заяві про намір пройти атестацію, повідомлення із пропозицією надати письмові пояснення щодо питань, пов`язаних з матеріалами атестації. У цьому випадку протягом трьох днів з дня отримання повідомлення, але не пізніше ніж за день до дня проведення співбесіди, прокурор може подати комісії електронною поштою письмові пояснення (у разі необхідності - скановані копії документів).

Крім того, згідно з абз. 1 п. 11 розділу IV Порядку № 221 дослідження вказаної інформації, відомостей щодо прокурора, який проходить співбесіду (далі - матеріали атестації), здійснюється членами кадрової комісії.

Таким чином, кадрові комісії можуть отримати будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі про відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам.

При цьому, дослідження матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, як один із етапів проведення атестації прокурорів має на меті, окрім іншого, встановити його відповідність вказаним критеріям, та становить легітимну мету дій Комісії.

Отже, встановлені Законом № 113-ІХ критерії оцінки професійної компетентності прокурора, професійної етики та доброчесності прокурора спрямовані на забезпечення системи прокуратури професійними кадрами високого рівня кваліфікації з урахуванням загальних здібностей та навичок, а твердження Позивача про їх відсутність не відповідають дійсності. Ці питання прямо врегульовано як Законом № 113-ІХ, так і наведеними положеннями розділу IV Порядку № 221.

За результатами співбесіди шостою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур було ухвалено рішення про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації від 01.07.2020 № 2.

Комісією зазначено, що під час проведення співбесіди вона з`ясувала обставини, які свідчать про невідповідність заступника начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область, прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

За результатами співбесіди з ОСОБА_1 та дослідження матеріалів атестації, у тому числі особової справи, запитальника та отриманих від нього письмових та усних відповідей, комісія дійшла висновку та обґрунтованих сумнівів щодо відповідності дій і поведінки ОСОБА_1 передбаченим законодавством вимогам професійної етики та доброчесності прокурора.

Зокрема, усупереч вимогам ст. ст. 1, 3, 22, 24, 37-39 Закону України «Про запобігання корупції», нормам Стандартів професійної відповідальності та викладу основних обов`язків і прав прокурорів, ухвалених Міжнародною асоціацією прокурорів у 1999 році, Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого 27.04.2017 Всеукраїнською конференцією прокурорів (далі - Кодекс) зазначене ОСОБА_1 в електронних деклараціях за 2015-2019 роки майно, кошти та його витрати, отримані послуги не відповідають доходам декларанта і його родини.

Так, ОСОБА_1 , витрачаючи великі суми коштів на будівництво власного будинку, загальною площею майже 200 кв. м., на лікування та проведення пологів дружини за кордоном, численні закордонні подорожі автомобілем, зокрема у 2017 році, та витрати на систематичну заправку паливом двох постійно використаних у сім`ї автомобілів, та водночас, маючи цілком середній рівень щорічного офіційного доходу сім`і, який здебільшого складається із заробітку прокурора, який без врахування податків не перевищує 500 тис. грн. на рік, зміг за рахунок непідтверджених інших джерел доходів накопичити великі суми коштів у загальному розмірі 470 547 тис. грн. Крім того, дохід дружини незначний та за 2018-2019 роки складав 10,3 тис. грн.

Також із пояснень самого ОСОБА_1 відомо, що усі наявні у нього накопичення коштів є його власними заощадженнями, що вочевидь не відповідає рівню отриманої заробітної плати, яка становить 22-23 тис. грн. на місяць і не може вважатися високою та достатньою для здійснення таких заощаджень і витрат. Зазначений самим ОСОБА_1 під час співбесіди річний розмір заробітної плати 600 тис. грн. не відповідає дійсності та є значно завищеним, що свідчить про його нещирість.

Під час проведення співбесіди та вивчення отриманих скарг на дії ОСОБА_1 і повідомлень засобів масової інформації з аналогічних питань комісія також дійшла до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 міг вчиняти неправомірні дії впродовж тривалого періоду часу всупереч інтересам суспільства та держави, використовуючи посаду прокурора у власних цілях. Зокрема, ОСОБА_1 та його дружина у 2017-2019 роках безоплатно використовували 2 автотранспортні засоби, які перебували у власності інших осіб, які не є їх родичами, чим порушив встановлені законодавством антикорупційні обмеження.

Крім того, понад 12 років ОСОБА_1 продовжував з невідомих і сумнівних правових підстав мати реєстрацію та право проживання у гуртожитку навчального закладу (ПТУ № 5 в м. Ужгород), при цьому маючи офіційне власне житло. Будь-які легалізовані правові відносини із вказаним навчальним закладом у ОСОБА_1 відсутні вже багато років, а тому законні підстави мати право на одноособове використання житлової площі гуртожитку 35 кв. м., що розрахована на 3-4 студентів, у нього відсутні. Пояснення ОСОБА_1 з цього питання щодо браку часу змінити реєстрацію об`єктивно не скасовують існуючих сумнівів з приводу наявності у нього певного корисного інтересу і надалі мати додаткове житло в гуртожитку, використовуючи своє службове становище та вплив.

Із аналогічних питань також надходять скарги громадян про використання ОСОБА_1 посади прокурора у корисних цілях, які є в матеріалах проведення співбесіди.

Комісія, вивчивши матеріали атестації та оцінивши сукупність вищезазначених обставин, у тому числі наведених у зверненнях громадян, повідомленнях засобів масової інформації, які ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді прокурора, не намагався спростовувати, та частково підтвердив під час співбесіди, дійшла висновку, що є об`єктивні підстави вважати окремі дії та поведінку прокурора ОСОБА_1 такими, що порушують вимоги та обмеження, передбачені антикорупційним та іншим законодавством, що регламентує засади професійної етики і поведінки прокурора. Крім того, вказаними діями прокурора створюються численні додаткові корупційні ризики у службовій діяльності, підривається авторитет, незалежність та викликається недовіра у суспільства до професії прокурора, спосіб життя, статки якого не відповідають його доходам і доходам родини, що в цілому викликає об`єктивний сумніву його доброчесності.

З огляду на викладене, комісією також взято до уваги, що поведінка та ряд дій прокурора ОСОБА_1 не відповідають вимогам статтям 4-7, 16, 21 Кодексу та наданій ним Присяги прокурора, передбаченої ст. 36 Закону України «Про прокуратуру», а саме «з гідністю нести високе звання прокурора».

У зв`язку з цим, заступник начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область, прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1 не пройшов атестацію.

Враховуючи викладене, керуючись пунктом 6 розділу І, пунктом 16 розділу IV Порядку № 221 (зі змінами), шоста кадрова комісія ухвалила обґрунтоване рішення про неуспішне проходження атестації позивачем.

Разом з тим, зроблені висновки кадровою комісією про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 у позовній заяві фактично не спростовуються.

Рішення шостої кадрової комісії стосовно ОСОБА_1 містить мотиви його прийняття, висновки, зроблені комісією за результатами дослідження матеріалів атестації, наданих позивачем пояснень.

Безпідставні є доводи позивача про те, що члени кадрової комісії не відповідають вимогам п. 3 Порядку № 233 щодо політичної нейтральності, бездоганної репутації, високої професійної та моральної репутації, суспільного авторитету.

Так, відповідно до п. 11 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Пунктом 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ передбачено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

Згідно з пп. 8 п. 22 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ Генеральний прокурор визначає перелік, склад і порядок роботи кадрових комісій Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур.

Наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 № 233 затверджено Порядок роботи кадрових комісій, у якому зазначено, що кадрові комісії здійснюють свої повноваження на підставі п. 11, пп. 7 п. 22 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ та Закону України «Про прокуратуру».

Згідно з пунктом 3 Порядку № 233 комісії з атестації утворюються у складі шести осіб, з яких не менше трьох - особи, делеговані міжнародними і неурядовими організаціями, проектами міжнародної технічної допомоги, дипломатичними місіями. Членами комісії можуть бути особи, які є політично нейтральними, мають бездоганну ділову репутацію, високі професійні та моральні якості, суспільний авторитет, а також стаж роботи в галузі права.

З метою продовження атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісом Генерального прокурора за вих. № 08/2/2-50 вих-20 від 23.04.2020 скеровано лист директору правоохоронного відділу Посольства Сполучених Штатів Америки в Україні С. Холмз з пропозицією здійснити координацію між Офісом Генерального прокурора та неурядовими організаціями, міжнародними партнерами в частині надіслання до Офісу Генерального прокурора для розгляду узагальнений список претендентів, які мають належний професійний досвід у сфері кримінальної юстиції та високі морально-ділові якості.

У відповідь на вказаний лист директором правоохоронного відділу Посольства Сполучених Штатів Америки в Україні С. Холмз до Офісу Генерального прокурора надано список запропонованих кандидатів для включення до кадрових комісій (вх. № 83215-20 від 04.05.2020).

Разом з тим, на виконання доручення Генерального прокурора кожний самостійний структурний підрозділ (крім відділу внутрішнього аудиту та фінансового контролю, управління організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів, управління інформаційної політики) повинен був надати до Департаменту стратегічного розвитку, реформ та контролю якості прокурорської діяльності по три кандидати до персонального складу кадрових комісій із зазначенням кандидатур голови та секретаря комісії.

На підставі вказаного доручення Департаментом стратегічного розвитку, реформ та контролю якості прокурорської діяльності опрацьовано та узагальнено надані пропозиції шляхом формування проектів наказів про утворення кадрових комісій з атестації прокурорів регіональних прокуратур, а Департаментом кадрової роботи та державної служби здійснено узагальнення пропозицій на предмет відповідності кандидатів, включених до складу цих кадрових комісій вимогам п. 3 Порядку № 233.

При цьому, ні у Законі № 113-ІХ чи Законі № 1697-VII, ні у Порядку № 221 чи Порядку № 233 не вказані критерії (кількісні та якісні показники) щодо відбору членів кадрових комісій, а також механізм перевірки членів кадрових комісій на відповідність вимогам п. З Порядку № 233. Делегування членів кадрових комісій та призначення осіб до складу кадрових комісій є дозволеною законом дискрецією, відповідно, міжнародних організацій та Генерального прокурора і не передбачає визначеної формалізованої процедури підтвердження відповідності осіб вимогам до членів кадрових комісій. Відсутність такої встановленої процедури жодним чином не порушує права прокурорів.

У випадку наявності у зацікавлених сторін сумнівів щодо відповідності членів кадрових комісій вимогам, передбачених у пункті 3 Порядку № 233 наказ про утворення кадрової комісії може бути оскаржений у порядку адміністративного судочинства. Наказ про утворення п`ятнадцятої кадрової комісії, яка забезпечувала супроводження атестації позивача, не був оскаржений позивачем.

Крім того, відповідно до п. 9 Порядку № 233 прокурор у разі наявності конфлікту інтересів, або обставин, що можуть викликати сумнів у безсторонності члена кадрової комісії може заявляти відвід такому члену комісії.

Під час проведення співбесіди позивач жодному з членів кадрової комісії відвід не заявляв, хоча мав таку можливість зважаючи на завчасне оприлюднення відомостей щодо складу другої кадрової комісії на вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Щодо неподання членами кадрової комісії декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до пп «в» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» особами, які для цілей цього закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є представники громадських об`єднань, наукових установ, навчальних закладів, експертів відповідної кваліфікації, інші особи, які входять до складу конкурсних та дисциплінарних комісій, утворених відповідно до Закону України «Про державну службу», Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», інших законів (крім іноземців-нерезидентів, які входять до складу таких комісій), Громадської ради доброчесності, утвореної відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», і при цьому не є особами, зазначеними у п.1, пп. «а» п. 2 ч. 1 цієї статті.

Шоста кадрова комісія утворена відповідно до вимог п.11, пп. 7 п. 22 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ наказом Генерального прокурора від 02.06.2020 № 248 для забезпечення проведення атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України і не є конкурсною чи дисциплінарною комісією.

Крім того, обставини щодо подання чи неподання членами кадрової комісії декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на що посилається позивач, не підлягають оцінці судом, оскільки не є предметом позову та не впливають на законність оскаржуваних рішень.

Безпідставними є доводи позивача стосовно перебирання комісією на себе повноважень Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК).

Пунктом 8 частини 1 статті 11 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що до повноважень Національного агентства належать, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій суб`єктів декларування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя суб`єктів декларування.

Проте, шостою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур не здійснювався у визначеному Законом України «Про запобігання корупції» порядку контроль та перевірка декларації позивача, або моніторинг способу його життя під час проведення з ним співбесіди, вивчення матеріалів атестації і прийняття рішення за наслідками атестації ОСОБА_1 .

Тому кадровою комісією не приймалися передбачені Законом України «Про запобігання корупції» рішення та не формувалися висновки про порушення вимог антикорупційного законодавства.

Таким чином, не можуть братися до уваги доводи позову про наділення такими повноваженнями НАЗК.

Під час співбесіди шоста кадрова комісія лише надавала оцінку професійної етики та доброчесності ОСОБА_1 , що є безпосереднім предметом атестації в силу вимог п. п. 2 п. 12 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ.

Крім того, комісією за результатами проведеної з позивачем співбесіди було прийнято відповідне рішення про неуспішне проходження прокурором атестації, що також урегульовано як Законом № 113-ІХ, так і Порядком № 221.

Форма прийняття рішення кадровою комісією - відкрите голосування після обговорення отриманої інформації, визначена мета її діяльності виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетенції, професійної етики та доброчесності.

Тому діяльність кадрової комісії і результати такої діяльності відмінні за їх метою, формою і методами від діяльності НАЗК та інших органів, уповноважених притягувати недобросовісних прокурорів до встановленої законодавством кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Згідно з п. п. 3 п. 15 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ для проведення співбесіди кадрові комісії вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно- дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі інформацію про, зокрема, дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності:

а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції;

б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції;

в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора.

Таким чином, Закон № 113-ІХ опосередковано розкриває джерела отримання інформації про відповідність прокурора таким критеріям, а отже вказує на її можливий зміст.

Крім того, у пункті 18 Порядку № 233 вказано, що під час проведення співбесіди члени комісії можуть користуватися рекомендаціями з оцінки відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Отже, законодавство вказує на виключно рекомендаційний характер вказаних документів, не вимагає їх обов`язкового офіційного затвердження та не пов`язує законність проведення співбесіди з наявністю або відсутністю у кадрових комісій зазначених рекомендацій.

Додатково з цього питання. Одним із критеріїв оцінки дотримання правил прокурорської етики та доброчесності є відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам.

У зв`язку з чим комісія вправі надавати оцінку дотриманню цих вимог прокурорами. В іншому випадку нівелюється сама мета як проведення співбесіди, так і атестації в цілому.

Саме до повноважень кадрових комісій входить дослідження матеріалів, обговорення результатів атестації прокурора та прийняття рішень про успішне чи неуспішне її проходження, що в свою чергу і є дискреційними повноваженнями кадрових комісій.

Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 9901/212/19 від 13.05.2020 зазначила, що суддівське досьє має містити інформацію про відповідність витрат і майна судді та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, зокрема копії відповідних декларацій, поданих суддею відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції.

Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що дослідження досьє та проведення співбесіди як один із етапів кваліфікаційного оцінювання має на меті, окрім іншого, встановити відповідність кандидата на посаду судді критеріям професійної етики та доброчесності. Тобто, в цьому випадку встановлено легітимну мету дій Комісії.

За змістом пункту 13 вказаної постанови Великої Палати Верховного Суду відсутність у законі визначення терміну «доброчесність» не звільняє суб`єктів правовідносин використовувати його в процесі правозастосування та під впливом як змісту (суті) зовнішніх поведінкових факторів, так і через їхнє зіставлення з якостями, чеснотами чи властивостями, під якими в моральному, етичному, соціально-правовому, світоглядному та іншому сенсах розуміється (сприймається) поняття доброчесність, пояснити і мотивувати за якими ознаками та чи інша кандидатура на посаду судді не може бути віднесене до доброчесних.

Відповідно до ст. 3 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017 (далі - Кодекс), правову основу регулювання відносин у сфері професійної етики та поведінки прокурорів становлять Конституція України, Закони України «Про прокуратуру», «Про захист суспільної моралі», «Про запобігання корупції», «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» та інше законодавство, що стосується діяльності органів прокуратури, накази Генерального прокурора тощо, а тому знання вимог антикорупційного законодавства, з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфліктів інтересів, інших встановлених Законом України «Про запобігання корупції» вимог, обмежень та заборон має свідчити про достатню професійну компетентність відповідного прокурора.

Відповідно до пункту 39 Бордоської декларації «Судді та прокурори в демократичному суспільстві» прокурорами мають бути особи з високими моральними якостями; через характер повноважень, на виконання яких вони свідомо погодились, прокурори є постійно відкриті для публічної критики; будучи головними суб`єктами здійснення правосуддя, вони мають повсякчасно підтримувати честь і гідність своєї професії.

У Європейських керівних принципах з етики і поведінки для прокурорів («Будапештські керівні принципи»), прийнятих на 6-й конференції Генеральних прокурорів Європи у Будапешті 31.05.2005, відзначено, що прокурори відіграють ключову роль у системі кримінальної юстиції, і повинні твердо дотримуватися професійних стандартів та підтримувати честь і гідність своєї професії; відповідати найвищим стандартам чесності і піклування, прокурори не повинні компрометувати своїми вчинками в приватному житті такі позитивні якості співробітників органів прокуратури, як чесність, справедливість і неупередженість.

Аналогічні положення викладені у Стандартах професійної відповідальності та викладення основних прав і обов`язків прокурорів, прийнятих Міжнародною асоціацією прокурорів 21.04.1999.

Згідно з вимогами ст. 19 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний неухильно додержуватися Присяги прокурора, правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Статтею 4 Кодексу визначено, що одними із принципів, на яких ґрунтується професійна діяльність прокурорів, є доброчесність, формування довіри до прокуратури.

Кодексом передбачено, що прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність (ст. 11); при виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури (ст. 16); прокурор має суворо дотримуватися обмежень, передбачених антикорупційним законодавство, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних(ст. 19).

Відповідно до п.п. 1, 3 Керівних принципів, що стосуються державних обвинувачів, які прийнято восьмим Конгресом Організації об`єднаних націй з попередження злочинності та поводження з правопорушниками (Гавана, Куба, 27 серпня - 7 вересня 1990 року), особи, відібрані для здійснення судового переслідування, повинні мати високі моральні якості та здібності, а також відповідну підготовку та кваліфікацію. Особи, які здійснюють судове переслідування, будучи найважливішими представниками системи здійснення кримінального правосуддя, завжди зберігають честь та гідність своєї професії.

Співбесіда є третім та останнім етапом атестації, метою проведення якої є виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, за підсумками якої приймається рішення про успішне або неуспішне проходження прокурорами атестації. За комісією зберігається право на надання відповідної оцінки прокурорам за результатами цього етапу атестації.

Таким чином, кадрові комісії наділені сукупністю прав та обов`язків, що надають можливість на власний розсуд визначитися з оцінкою прокурорів.

Саме кадрові комісії за приписами Закону № 113-ІХ, Порядку № 221 надають оцінку матеріалам атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання.

Такі повноваження належить до виключної компетенції кадрових комісій.

У зв`язку із чим комісія вправі надавати оцінку дотриманню прокурорами цих вимог. В іншому випадку нівелюється сама мета як проведення співбесіди, так і атестації в цілому.

Комісії приймають обґрунтовані рішення, викладаючи в них мотиви їх прийняття.

Як вбачається зі змісту норм Порядків № 221 та № 233, комісією ухвалюється рішення про успішне або неуспішне проходження атестації після обговорення результатів співбесіди шляхом голосування.

При цьому, ухвалення рішень про успішне чи неуспішне проходження атестації за наслідками співбесіди є дискреційними повноваженнями комісії.

Таким чином, голосуючи за те чи інше рішення, кожний член комісії діє за внутрішнім переконанням.

З наведеного вбачається, що кадрова комісія за результатами співбесіди має можливість на власний розсуд шляхом голосування прийняти рішення - про успішне або неуспішне проходження прокурором атестації.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, у межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Відтак, повноваження кадрових комісій щодо прийняття відповідних рішень у межах компетенції є дискреційним.

Тому твердження позивача, що спірне рішення є необґрунтованим, незаконним та таким, що не відповідає матеріалам атестації не можуть братися до уваги.

З огляду на дискреційний характер повноважень кадрових комісій щодо встановлення відповідності прокурора вимогам професійної етики та доброчесності та прийняття у зв`язку із цим відповідного рішення, вбачається, що суд не наділений повноваженнями здійснювати оцінку щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, та, відповідно, встановлювати відповідність прокурора цим вимогам.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у справі № 826/26007/15 щодо визнання протиправними та скасування рішення від 19.11.2015 Київської конкурсної комісії Генеральної прокуратури України з проведення відкритого конкурсу кандидатів на адміністративні посади у місцевих прокуратурах за результатами співбесіди з кандидатами на зайняття адміністративних посад у Броварській прокуратурі Київської області та наказу Генерального прокурора України від 09.12.2015 № 789к про призначення керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїх рішеннях неодноразово висловлювала правову позицію з приводу меж судового розсуду при наданні юридичної оцінки діям та рішенням ВККС під час вирішення цим органом питання відповідності судді (кандидата на посаду судді) визначеним у законі критеріям у ході кваліфікаційного оцінювання (зокрема, постанови від 27.03.2018 у справі № ПУ800/409/17, від 25.04.2018 у справі № 800/328/17, від 12.06.2018 у справі № 800/248/17, від 26.06.2018 у справі № 800/264/17, від 18.09.2018 у справі № 800/354/17, від 28.01.2019 у справі № 9901/725/18).

Так, Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на тому, що установлена легітимна мета дій ВККС щодо з`ясування відповідності судді критеріям кваліфікаційного оцінювання здійснюється членами ВККС за їх внутрішнім переконанням відповідно до результатів кваліфікаційного оцінювання.

Вмотивованість кожного критерію та його елементів з урахуванням внутрішнього переконання кожного члена Комісії і ВККС у цілому закон не передбачає, оскільки це є способом прийняття рішення, тобто способом реалізації владних управлінських функцій.

З приводу можливості оцінки судами актів та дій органів державної влади під час виконання ними дискреційних повноважень Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях зробив правовий висновок, згідно з яким у таких випадках судовий контроль є обмеженим.

Доводи позивача про допущення під час співбесіди деякими членами комісії дискримінації та утиску є припущеннями та не ґрунтуються на відповідних доказах.

Таким чином, воно прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом та пропорційно.

Як встановлено судом в ході розгляду даної справи, ОСОБА_1 працював в органах прокуратури Закарпатської області з 08.04.2003, обіймаючи різні посади прокурорів, у тому числі керівника відділу.

Шостою кадровою комісією прийнято рішення від 01.07.2020 № 2 про неуспішне проходження прокурором атестації, під час проведення співбесіди. Комісія з`ясувала обставини, які свідчать про невідповідність поведінки та дій заступника начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури Закарпатської області ОСОБА_1 вимогам доброчесності, ст. ст. 4-7, 16, 21 Кодексу професійної етики прокурорів та наданій ним Присязі прокурора. У зв`язку з цим ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію.

Після надходження вказаного рішення до прокуратури області та на його підставі, наказом виконувача обов`язків прокурора Закарпатської області від 18.08.2020 № 351к, відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про прокуратуру», п. 3 та підп. 2 п. 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури Закарпатської області та з органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 20 серпня 2020 року.

Доводи позивача щодо звільнення з порушенням норм КЗпП України є безпідставними виходячи з наступного.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.03.2018 у справі № 807/211/17, під час вирішення справ щодо звільнення публічних службовців, пріоритетними є норми спеціальних еонів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Крім того, законодавцем внесено зміни до ст.ст. 32 та 40 КЗпП раїни. Так, згідно з ч. 5 ст. 32 КЗпП України переведення прокурорів відбувається з урахуванням особливостей, визначених законом, що регулює їхній статус. Частиною 5 ст. 40 КЗпП України передбачено, що особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 цієї статті, а також особливості застосування до них положень ч. 2 цієї статті, ст. 42, 42-1, ч. ч. 1-3 ст. 49-2, ст. 74, ч. 3 ст. 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус. Частиною 5 ст. 51 Закону 1697-VII визначено, що на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої п. 9 ч. 1 цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на боті, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження. Таким чином, норми Законів № № 1697-VII, 113-IX, які визначають статус прокурорів, умови і підстави їх звільнення з посади, у тому числі з адміністративної посади, є спеціальними по відношенню до інших нормативних актів, у тому числі КЗпП України.

Згідно з абз. 2 п. п. 4 п. 19 Закону № 113-ІХ перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність, у відпустці чи у відрядженні до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту. Відповідно до абз. 2 п. 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1991 № 1-рп/9 дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, з дня набрання чинності Законом № 113-ІХ, а саме з 25.09.2019, особливості застосування до прокурорів положень п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 40, статей 42, 42-1, ч. ч. 1-3 ст. 49-2, ст. 74, ч. 3 ст. 121 КЗпП України, встановлюються Законом України «Про прокуратуру». Тому з 25.09.2019 саме цей закон, а не КЗпП України, поширюється на спірні правовідносини.

Доводи позивача щодо відсутності у оскаржуваному наказі конкретної підстави для звільнення спростовуються наступним.

Пунктом 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону, передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури (підпункт 2).

Вказана підстава зазначена в наказі виконувача обов`язків прокурора Закарпатської області від 18.08.2020 № 351к.

Необґрунтованим також є твердження позивача про відсутність правових підстав його звільнення на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру».

Згідно з підп. 2 п. 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, за наявності рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, - звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру».

Окрім того, п. 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ визначає, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

Невірним є твердження позивача про відсутність законодавчого регулювання звільнення прокурорів у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, у якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури, посилаючись на зупинення дії ст. 60 Закону України «Про прокуратуру».

Абзацом четвертим п. 2 розділу II Закону зупинено дію ст. 60 Закону України «Про прокуратуру», якою передбачено обов`язкове внесення відповідним органом подання про звільнення прокурора з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

А тому норми цієї статті не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Проте дія п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру», як хибно зазначає позивач, не зупинялась.

Звільнення позивача відбулось у відповідності до п. 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, спеціальні норми якого визначають умови і порядок звільнення прокурора у разі відмови від проходження чи неуспішного проходження атестації.

Зазначена спеціальна процедура не передбачає внесення відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, подання про звільнення прокурора з посади.

Щодо безпідставного, на думку позивача, застосування у оскаржуваному наказі підп. 2 п. 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ необхідно врахувати наступне.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тобто, особливості проходження публічної служби позивача регламентуються спеціальним законодавством, положення якого мають пріоритет у застосуванні перед загальними нормами трудового законодавства.

Отже, у даному випадку як Закон України «Про прокуратуру», так і Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» є спеціальним законом, який визначає правові засади організації і діяльності органів прокуратури України, статус прокурора, порядок звільнення прокурора з посади, припинення, зупинення його повноважень на посаді тощо.

Спеціальним законом, який регламентує порядок проведення атестації прокурорів, окремі складові її процедури є Закон № 113-ІХ (пункти 7-19 розділ II «Прикінцеві і перехідні положення»).

За приписами пункту 7 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів і слідчих у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Прокурори, які не пройшли атестацію підлягають звільненню з посад за умови настання однієї із зазначених у підп. 1-4 п. 19 підстав.

Доводи позивача щодо ненастання підстав для звільнення, вказаних у наказі від 18.08.2020 № 351к, тобто відсутності факту ліквідації чи реорганізації прокуратури Закарпатської області під час його звільнення спростовуються наступним.

Статтею 104 Цивільного кодексу України визначено порядок припинення діяльності юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації або ліквідації.

Водночас, ст. 82 Цивільного кодексу України передбачено, що на юридичних осіб публічного права у цивільних відносинах положення цього Кодексу поширюються, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 3 ст. 81 Цивільного кодексу України порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюється Конституцією України та законом.

Органи прокуратури відносяться до юридичних осіб публічного права.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються організація і діяльність прокуратури.

У ст. 4 Закону України «Про прокуратуру» також зазначено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Припинення діяльності Генеральної прокуратури України, регіональних та місцевих прокуратур передбачено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», який набрав чинності 25.09.2019. До дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження тимчасово здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури та місцеві прокуратури.

Законом не передбачено правонаступництва Генеральної прокуратури України, регіональних та місцевих прокуратур діяльність яких припиняється, а відповідно до п. 5 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону Офіс Генерального прокурора є правонаступником Генеральної прокуратури України лише в частині виконання міжвідомчих міжнародних договорів, укладених Генеральною прокуратурою України.

При цьому, Законом № 113-ІХ чітко визначено, що моментом звільнення у даному конкретному випадку є не завершення процесу ліквідації, реорганізації органу прокуратури, чи завершення процедури скорочення чисельності прокурорів органу прокуратури, а виключно настання події, зумовленої ходом атестації.

Як зазначалось відповідно до підп. 2 п. 19 Розділу II Закону України 113-ІХ наявність рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором регіональної прокуратури є підставою для його звільнення на підставі п. 9 ч.І ст. 51 Закону України «Про прокуратуру». Саме тому виконувачем обов`язків прокурора Закарпатської області був виданий оскаржуваний наказ від 18.08.2020 № 351к про звільнення ОСОБА_1 , із займаної посади та органів прокуратури.

Доводи позивача щодо відсутності факту ліквідації чи реорганізації прокуратури Закарпатської області під час його звільнення не повинні братися до уваги, оскільки звільнення за п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» застосовується за наявності підстав, передбачених підпунктами 1-4 пункту 19 розділу II Закону № 113-ІХ, які не містять такої умови як прийняття Генеральним прокурором рішення про ліквідацію чи реорганізацію органу прокуратури, оскільки в цьому випадку юридичним фактом для звільнення позивача було рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором.

З урахуванням того, що звільнення на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» прямо передбачене підп. 2 п. 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ та пов`язано, зокрема, з наявністю рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором, доводи позивача щодо відсутності ліквідації чи реорганізації прокуратури області є необґрунтованими.

У даному випадку юридичним фактом, що зумовлює звільнення позивача на підставі вищезазначеної норми є не завершенням процесу ліквідації органу прокуратури, завершення процесу реорганізації органу прокуратури чи завершення процедури скорочення чисельності прокурорів органу прокуратури, а виключно настання події, зумовленою наявністю рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 .

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 205, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Шостої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, (вул. Різницька, буд. 13/15,м. Київ11,Центральна Частина Києва, Київ,01011), Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, Центральна Частина Києва, Київ,01011, ), Закарпатської обласної прокуратури (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, буд. 2а) про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець