Справа № 120/16278/23
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

27 жовтня 2023 р. Справа № 120/16278/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян Марини Бондівни, розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправними та скасування рішень.

Також, 26.10.2023 представником ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову. Заява мотивована тим, що позивач згідно договору оренди землі від 23.10.2010 року зі змінами згідно додаткової угоди від 24.11.2017 року є користувачем земельних ділянок з кадастровими номерами :02:009:1500 площею 4,2164 га та :02:009:1499 площею 0,4000 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

29.08.2023 року гр. ОСОБА_1 звернувся до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, з клопотанням про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,4000 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, за результатами поданого клопотання отримав рішення 70 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради №37 від 29.09.2023 року «Про надання дозволу громадянину ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

Також, 11.10.2023 року представник позивача отримав відповідь на адвокатський запит, якою було надано завірені копії рішень 70 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради №35, 36, 37 від 29.09.2023 року «Про припинення права користування», «Про розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок», «Про надання дозволу громадянину ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

Вважаючи, що рішення 70 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради №35, 36 від 29.09.2023 року "Про припинення права користування", та "Про розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок" є незаконними, протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивачем подано відповідну позовну заяву до суду, де зазначені рішення є предметом розгляду в суді по справі №120/16278/23.

Тому, просить забезпечити позов шляхом:

- зупинення рішення 70 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради №36 від 29.09.2023 року «Про розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок»;

- заборони Стрижавській селищній раді Вінницького району Вінницької області вчиняти будь-які дії щодо виконання та реалізації рішення 70 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради №36 від 29.09.2023 року «Про розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок», з кадастровими номерами: :02:009:1500, :02:009:1499, a саме змінювати їх конфігурацію, межі, змінювати цільове призначення, змінювати склад угідь, змінювати кадастрові номери, вчиняти дії щодо поділу земельних ділянок, та затверджувати розроблені технічні документації та проекти землеустрою щодо поділу та відведення земельних ділянок, а також вчиняти інші дії, які можуть стати підставою для внесення відомостей до Державного реєстру речових права на нерухоме майно щодо зазначених земельних ділянок до набрання рішення по даній адміністративній справи законної сили.

В обгрунтування підстав для забезпечення даного позову, представник позивача вказує, що після виготовлення документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок на підставі рішення Стрижавської селищної ради №36 від 29.09.2023 «Про розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок» та внесення на даний час відомостей про земельні ділянки до Державного земельного кадастру, Стрижавською селищною радою буде прийнято рішення про затвердження документації із землеустрою по уже нових сформованих земельних ділянках. Вказане, на думку представника позивача, зробить неможливим виконання рішення суду в даній справі у разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищезазначені обставини, позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову, які, на його переконання, є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Частиною 1 статті 154 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене та беручи до уваги, що матеріалів справи достатньо для вирішення відповідного процесуального питання, суд вважає за можливе здійснити розгляд заява про забезпечення позову у письмовому провадженні (без участі сторін).

Визначаючись з приводу заяви про забезпечення позову, суд керується такими мотивами.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150 - 153 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч. 2 ст. 150 КАС України).

Суд зазначає, що забезпечення позову це надання заявнику (позивачеві) тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся чи планує звернутися до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбачених законом (відповідний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 20.03.2019 в справі № 826/14951/18).

Тому, у кожному випадку суд повинен надати оцінку характеру ймовірних наслідків оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень для заявника і лише у виняткових випадках за клопотанням позивача чи з власної ініціативи постановити ухвалу про забезпечення позову.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову, однак такі заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, заборони відповідачу вчиняти певні дії. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.

При цьому, суд звертає увагу, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 25.04.2019 у справі №826/10936/18.

Зі змісту заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів, судом встановлено, що рішенням 70 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради №36 від 29.09.2023 року «Про розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок», дію якого заявник просить зупинити у своїй заяві, надано дозвіл виконавчому комітету Стрижавської селищної територіальної громади на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок кадастровий номер: :02:009:1500 площею 4,2164 га, цільове призначення: 01.13 для іншого сільськогосподарського призначення, на 6 земельних ділянок; та кадастровий номер: :02:009:1499, площею 0,4000 га, цільове призначення: 01.13 для іншого сільськогосподарського призначення, на 2 земельні ділянки.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представником позивача зазначено, що у разі невжиття заходів забезпечення позову буде завдано шкоду його законним правам і інтересам та істотно ускладнить розгляд спору, нівелює відновлення прав позивача на земельні ділянки, порушених відповідачем.

Разом з тим, заявником не надано суду доказів того, що технічна документація із землеустрою щодо поділу земельних ділянок комунальної власності кадастровий номер: :02:009:1500 площею 4,2164 га та кадастровий номер: :02:009:1499, площею 0,4000 га фактично замовлена селищним головою Стрижавської селищної ради (особою, які доручено замовлення технічної документації, згідно рішення №36 від 29.09.2023) та/або виготовлена.

Крім того, у суду немає підстав вважати, що після виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок, Стрижавська селищна рада одразу прийме рішення про її затвердження.

Окрім того, позивачем обрано спосіб забезпечення позову, визначений п. 4 ч. 1 ст. 151 КАС України, тобто, заборонити іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Так, предметом позову у даній справі є позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень 70 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради №35, 36 від 29.09.2023 року "Про припинення права користування", та "Про розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок".

В свою чергу, представник позивача, окрім іншого просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Стрижавській селищній раді Вінницького району Вінницької області вчиняти будь-які дії щодо виконання та реалізації рішення 70 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради №36 від 29.09.2023 року «Про розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок», з кадастровими номерами: :02:009:1500, :02:009:1499, a саме змінювати їх конфігурацію, межі, змінювати цільове призначення, змінювати склад угідь, змінювати кадастрові номери, вчиняти дії щодо поділу земельних ділянок, та затверджувати розроблені технічні документації та проекти землеустрою щодо поділу та відведення земельних ділянок, а також вчиняти інші дії, які можуть стати підставою для внесення відомостей до Державного реєстру речових права на нерухоме майно щодо зазначених земельних ділянок до набрання рішення по даній адміністративній справи законної сили.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду розглянув справу №909/243/18, в якій акцентував увагу на відмінностях між поняттями «предмет спору» та «предмет позову». Зокрема, Верховний Суд зазначив, що предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Таким чином, предметом судового спору, що перебуває на розгляді, є виключно питання дотримання відповідачем процедури прийняття рішень про розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок комунальної власності, а не вирішення питання щодо надання земельної ділянки у користування чи власність.

Отже, обраний позивачем вид забезпечення позову виходить за межі позовних вимог та предмету спору, та спричиняє, як наслідок неможливість органу місцевого самоврядування вчиняти будь-які дії щодо розпорядження належними йому земельними ділянками.

Також суду зазначає, що прийняття рішення про розробку технічної документації щодо поділу земельних ділянок не свідчить про їх передачу у власність/користування іншим особам, укладення розпорядником земельних ділянок договорів оренди з іншими орендарями або вчинення будь-яких інших дій, які спрямовані на створення позивачу перешкод у реалізації наявних у нього правомочностей (володіння, користування, розпорядження) нежитловими приміщеннями, що розташовані на земельних ділянках (свинарник №4- «А», прибудови - «а, al, а2, a3, a4, a5», силосна яма - «№1», колодязі для стоків - №2, №3, №4).

Із наведеного слідує, що зміст заяви про забезпечення адміністративного позову не дозволяє дійти переконливого висновку про існування обставин, які згідно положень статті 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, оскільки позивачем не наведено жодних належних та достатніх доводів в підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Щодо посилання представника позивача на наявність ознак явної протиправності рішень Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 29.09.2023 № 35 та №36, суд звертає увагу на те, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з ухваленням відповідного рішення. У свою чергу, забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Тому, сам факт прийняття суб`єктом владних повноважень (відповідачем) рішення, яке, на думку заявника, порушує його права та інтереси, не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання майбутнього рішення суду, адже факт порушення прав та інтересів осіб (позивачів) підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Таким чином обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Суд звертає увагу, що наявність очевидних ознак протиправності спірного рішення може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

З приводу наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, то Верховним Судом у постановах від 16.05.2019 у справі №826/14303/ 18, від 12.02.2020 у справі №640/17408/19 та від 27.02.2020 у справі №640/16242/19 зазначено, що такі ознаки повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом (beyond reasonable doubt). Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень.

В іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивача до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію у справі.

Водночас, суд на даній стадії не вбачає беззаперечних ознак протиправності оскаржуваних рішень, які б свідчили про наявність у суду законних підстав для забезпечення позову відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 150 КАС України.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що ймовірне настання певних негативних наслідків для заявника у спірних правовідносинах, на що він акцентуює увагу, ще не є беззаперечним свідченням необхідності вжиття судом заходів забезпечення позову. Адже чинне законодавство передбачає захист саме порушеного права, в тому числі шляхом оскарження відповідних рішень та дій суб`єкта владних повноважень, чи відшкодування шкоди, заподіяної вчиненими протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, що свідчить про наявність механізмів для відновлення прав осіб, якщо таке буде встановлено при вирішенні спору по суті.

Враховуючи вище викладене та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд доходить висновку, що подана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Мультян Марина Бондівна