Справа № 520/25426/23
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 жовтня 2023 року № 520/25426/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулася позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві , в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України м. Києва про відмову у призначенні пенсії по інвалідності №17 від 15.08.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Києва зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації згідно довідки ВПО: АДРЕСА_2 ) до трудового стажу період роботи в колгоспі «Комуніст» з 02.11.1988 по 20.05.2002 згідно записів трудової книжки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Києва ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації згідно довідки ВПО: АДРЕСА_2 ), пенсію по інвалідності до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії по інвалідності. Рішенням Пенсійного фонду України у м. Києві від 08.08.2023 № 17 їй було відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідно до вказаного рішення, за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки, оскільки відсутні відомості про встановлення та виконання норм (трудоднів) обслуговування під час роботи в колгоспі. В трудовій книжці на титульній сторінці дописана дата народження, завірена не належним чином. У вказаному рішенні було зазначено, що до страхового стажу не зараховані періоди роботи у колгоспі «Комуніст» з 02.11.1988 по 20.05.2002 роки. Позивачка не погоджується з вказаною відмовою, оскільки у трудовій книжці наявні записи про її роботу у спірний період.

Ухвалою судді від 28.09.2023 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цій справі без виклику сторін.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження та позов з додатками надіслані відповідачам, що підтверджується довідками про доставку на офіційні електронні адреси.

Відповідач, ГУПФУ в м. Києві не погодився з позовними вимогами та направив до суду відзив, в якому зазначив, що Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.08.2023 за №17 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії з огляду на приписи статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з яким особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від груші інвалідності, за наявності такого страхового стажу па час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю III групи від 49 років до досягнення особою 5 1 року включно - 12 років. Відповідно наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний код, трудова книжка, свідоцтва про народження дітей) загальний страховий стаж складає 8 років 9 місяців 21 день, що не достатньо для призначення пенсії по інвалідності. Не враховано до стажу періоди роботи з 02.11.1988 по 20.05.2002, оскільки відсутні відомості про встановлення та виконання норм (трудоднів) обслуговування під час роботи в колгоспі. В трудовій книжці на титульній сторінці дописана дата народження, завірена не належним чином.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З урахуванням змісту обґрунтувань позову суд вважає зазначення в позовних вимогах спірного періоду стажу з 02.11.1998 по 20.05.2002 замість з 02.11.1988 (дата прийняття позивачки в члени колгоспу) по 20.05.2002 опискою, а відтак розглядає справу з урахуванням спірного періоду з 02.11.1988 по 20.05.2002.

08.08.2023 Позивачка звернулася до пенсійних органів із заявою за № 4802 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.08.2023 за 17 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії.

В обґрунтування рішення відповідачем зазначено, що відповідно до статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи, яким встановлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю III групи від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років. Відповідно наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний код, трудова книжка, свідоцтва про народження дітей) загальний страховий стаж складає 8 років 9 місяців 21 день, що не достатньо для призначення пенсії по інвалідності. До загального страхового стажу не враховано період роботи з 02.11.1988 по 20.05.2002, оскільки відсутні відомості про встановлення та виконання норм (трудоднів) обслуговування під час роботи в колгоспі. В трудовій книжці на титульній сторінці дописана дата народження, завірена не належним чином.

Як вбачається з трудової книжки позивачки, вона за своєю формою є трудовою книжкою колгоспника та в ній за спірний період містяться записи наступного змісту:

02.11.1988 - прийнято в члени колгоспу «Комуніст» Дворічанського району Харківської області, направлено в тваринництво.

16.06.1992 - колгосп «Коммуніст» реорганізовано в КСП «Колодяженське» Дворічанського району Харківської області;

24.01.1999 - прийнято в члени КСП «Колодяженське» Дворічанського району Харківської області;

25.12.1999 - надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення 3х років;

05.02.2000 - КСП «Колодяженське» реформовано в ПСП «Колодяженське». Позивачку переведено з КСП в ПСП.

10.02.2000 - надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення 3-х років;

20.05.2002 - звільнено з ПСП «Колодяженське» Дворічанського району Харківської області по ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням).

Як вбачається зі спірного рішення, позивачці у вказаному періоді зараховано до стажу обидва періоди перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3х років.

Інші періоди роботи в колгоспі позивачці не зараховано з підстав того, що відсутні відомості про встановлення та виконання норм (трудоднів) обслуговування під час роботи в колгоспі.

Не погоджуючись з рішенням відповідача та не зарахуванням до стажу спірного періоду, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку обґрунтованості прийняття спірного рішення, суд виходить з такого.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 (далі Закон № 1058) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону № 1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом (01.01.2004).

Відповідно до статті 32 Закону № 1058, особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від груші інвалідності, за наявності такого страхового стажу па час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю III групи від 49 років до досягнення особою 5 1 року включно - 12 років.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 1 - 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зі змісту вказаних законодавчих приписів вбачається, що за наявності трудової книжки порядок підтвердження страхового стажу за періоди до введення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування передбачає таку послідовність:

1) аналіз записів у трудовій книжці щодо їх належності та достатності для визначення періоду, протягом якого особа перебувала у трудових відносинах та який зараховується до страхового стажу;

2) за відсутності відповідних записів у трудовій книжці страховий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами;

3) у разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Суд зазначає, що після набрання чинності з 01 квітня 1972 року КЗпП в 1973-1975 -06 вересня 1973 року було прийнято спільну постанову № 656 Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС «Про трудові книжки працівників та службовців». Постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 г. № 162 була затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях. 21 квітня 1975 року було прийнято постанову № 310 Ради Міністрів СССР «Про трудові книжки колгоспників».

Відтак, особи, що працювали в колгоспах, мали свій окремий вид трудової книжки -трудову книжку колгоспника.

Відповідно до п. 1,2,5 Постанови Ради Міністрів СССР «Про трудові книжки колгоспників» від 21 квітня 1975 року № 310:

Трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

В трудову книжку колгоспника, зокрема, вносяться:

Відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження;

освіта, професія, спеціальність;

відомості про членство в колгоспі, прийом в члени колгоспу припинення членства в колгоспі;

відомості про роботу: призначення на роботу, ереведення на іншу роботу, припинення роботи

відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудового внеску в суспільному господарстві, його виконання;

відомості про нагороди та заохочення, та інші.

Відтак, відповідно до вимог вказаної Постанови відомості про трудову участь, прийнятий в колгоспі річний мінімум трудового внеску в суспільному господарстві, його виконання вносяться до трудової книжки колгоспника.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

В той же час, відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та законодавства, що діяло на момент роботи позивачки, нормами (трудоднями) обслуговування для працівників колгоспів є мінімуми трудової участі в громадському господарстві.

Як вбачається з копії трудової книжки позивачки, на сторінках 18-19 зазначені відомості про трудову участь в громадському господарстві із зазначенням прийнятих в колгоспі річних мінімумів трудової участі в громадському господарстві, відомостей про виконання позивачкою вказаного мінімуму, із зазначенням фактичної кількості відпрацьованих днів відповідно до даних особових рахунків.

Так, з трудової книжки колгоспника позивачки вбачається, що у 1988 році при річному мінімумі 59 днів позивачкою відпрацьовано 59 днів, у 1989 при річному мінімумі 220 днів відпрацьовано 266 днів, у 1990 з 220 днів - 227 днів, у 1991 з 177,5 днів 177,5 днів, у 1992 1994 перебувала у відпустці по догляду за дитиною, у 1995 з 260 днів 51 день, у 1996 з 260 днів 96 днів, у 1997 з 260 днів 95 днів, у 1998 з 260 днів 11 днів, у 1999 з 260 днів 297 днів.

При цьому матеріали справи не містять доказів на підтвердження не виконання позивачкою у відповідні роки встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві з поважних причин, з огляду на що до стажу мали враховуватися час роботи за фактичною тривалістю, тобто фактично відпрацьовані дні згідно трудової книжки колгоспника.

При цьому обов`язку додаткового доведення факту відпрацювання позивачкою днів трудової участі в громадському господарстві в кількості, зазначеній в трудовій книжці, законодавчо не встановлено, а відтак відповідний стаж мав бути врахований відповідачем наступним чином:

- в роки, коли річний мінімум участі виконаний в повному обсязі /перевиконаний до стажу зараховується повний рік роботи;

- в роки, коли річний мінімум участі не виконаний в повному обсязі - до страхового стажу зараховується кількість днів, фактично відпрацьованих згідно даних трудової книжки.

В той же час, не зважаючи на наявність відомостей на сторінках 18-19 про трудову участь в громадському господарстві, відповідачем стаж за вказаний період праці в колгоспі, членом якого була позивачка, не враховано, за виключенням періодів її перебування у відпустках по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, а саме: з 08.06.1991 по 07.06.1994, з 03.12.1999 по 12.06.2002, а також періодів роботи з 01.01.1999 по 31.08.1999, з 01.10.1999 по 31.10.1999.

Позивач просить суд - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Києва зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу період роботи в колгоспі «Комуніст» з 02.11.1988 по 20.05.2002 згідно записів трудової книжки.

В той же час, частина вказаного періоду, зазначена вище судом, вже була відповідачем зарахована до стажу роботи позивачки.

Відтак, у вказаній частині відсутні підстави для зобов`язання повторно зарахувати вказаний стаж, а відтак позовні вимоги у вказаній частині задоволенню не підлягають.

В той же час, з урахуванням висновків суду щодо необхідності зарахування стажу роботи у спірному періоді відповідно до кількості відпрацьованих днів, в порядку, який зазначено судом вище, відповідач мав провести обрахунок стажу роботи позивачки у таких періодах: з 02.11.1988 по 07.06.1991, з 08.06.1994 по 31.12.1998, 01.09.1999 по 30.09.1999, 01.11.1999 по 02.12.1999.

При цьому посилання відповідача на те, що в трудовій книжці на титульній сторінці дописана дата народження, завірена не належним чином, не може вважатися достатньою підставою для неврахування спірних періодів роботи, в тому числі з огляду на те, що вказані обставини не завадили відповідачу врахувати до стажу позивачки інші періоди її роботи відповідно до даних вказаної трудової книжки, наявності спору щодо належності трудової книжки колхозника саме позивачці не вбачається.

З огляду на зазначене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України м. Києва про відмову у призначенні пенсії по інвалідності №17 від 15.08.2023 є протиправним та підлягає скасуванню.

З урахуванням наявності в трудовій книжці відомостей про мінімум трудової участі в громадському господарстві, наявні підстави для врахування (окрім вже врахованих) періодів роботи у колгоспі з 02.11.1988 по 07.06.1991 - в повному обсязі, з 08.06.1994 по 31.12.1998 відповідно до кількості фактично відпрацьованих днів, з 01.09.1999 по 30.09.1999 та з 01.11.1999 по 02.12.1999 в повному обсязі.

Суд зазначає, що відповідачем у спосіб, встановлений законом, не проведено розрахунок загального страхового стажу із урахуванням зазначених судом спірних періодів. При цьому, обрахунок страхового стажу є компетенцією пенсійного органу, суд не в праві перебирати на себе повноваження з обрахунку такого стажу, з огляду на що належним способом захисту прав позивачки у даному випадку є визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України м. Києва про відмову у призначенні пенсії по інвалідності №17 від 15.08.2023 та, відповідно, зобов`язання відповідача провести повторний розгляд заяви позивачки від 08.08.2023 про призначення пенсії по інвалідності, із зарахуванням до загального страхового стажу позивачки (окрім вже врахованих) періодів роботи у колгоспі з 02.11.1988 по 07.06.1991 - в повному обсязі, з 08.06.1994 по 31.12.1998 відповідно до кількості фактично відпрацьованих днів, з 01.09.1999 по 30.09.1999 та 01.11.1999 по 02.12.1999 в повному обсязі.

В іншій частині в задоволенні позову належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України м. Києва про відмову у призначенні пенсії по інвалідності №17 від 15.08.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Києва провести повторний розгляд заяви ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації згідно довідки ВПО: АДРЕСА_2 ) від 08.08.2023 про призначення пенсії по інвалідності, із зарахуванням до загального страхового стажу позивачки (окрім вже врахованих) періодів роботи у колгоспі з 02.11.1988 по 07.06.1991 - в повному обсязі, з 08.06.1994 по 31.12.1998 відповідно до кількості фактично відпрацьованих днів, з 01.09.1999 по 30.09.1999 та 01.11.1999 по 02.12.1999 в повному обсязі згідно записів у трудовій книжці.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 27.10.2023.

Суддя Білова О.В.