Справа № 480/7837/22
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 р. Справа № 480/7837/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.05.2023, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 10.05.23 по справі № 480/7837/22

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини (далі ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невинесення наказів про нарахування та виплату ОСОБА_1 у період починаючи з 24.02.2022 та по час дії такої постанови додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року № 168;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень щомісячно, починаючи з 24.02.2022 по 30.06.2022 як такому, що ніс службу, розташованому в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка" та безпосередньо приймав участь у бойових діях при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, які не було нараховано та не виплачено, щомісяця, на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" , пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороди в розмірі 100 000 гривень щомісячно, починаючи з 24.02.2022 року і по 30.06.2022 року, як такому, що ніс службу, розташованому в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка" та безпосередньо приймав участь у бойових діях при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, які не було нараховано та не виплачено, щомісяця на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень щомісячно, починаючи з 01.07.2022 і до дати прийняття рішення судом першої інстанції по даній справі, як такому, що несе службу в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)", пропорційно часу участі у таких діях та заходах, забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, винагороди в розмірі 100000 гривень;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень щомісячно, починаючи з 01.07.2022 і до дати прийняття рішення судом першої інстанції по даній справі, як такому що несе службу в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)" пропорційно часу участі у таких діях та заходах, забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, винагороди в розмірі 100000 гривень;

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що під час проходження ним військової служби у складі ВЧ НОМЕР_1 в межах адміністративно-територіальної одиниці, на території якої надається допомога в рамках Програми єПідтримка та безпосереднього прийняття участі у бойових діях при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, відповідачем всупереч приписів постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі Постанова № 168) протиправно не нарахована та не виплачена ОСОБА_1 додаткова винагорода у розмірі 100 000,00 грн щомісячно, починаючи з 24.02.2022, на яку позивач має право у період з 24.02.2022 по день винесення судового рішення.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 у справі № 480/7837/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 24.02.2022 по 28.02.2022, з 01.04.2022 по 30.04.2022 та з 01.10.2022 по 31.10.2022.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 24.02.2022 по 28.02.2022, з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022 з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно безпосередній участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, та з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за цей період.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції, скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 у справі № 480/7681/22 та прийняти нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що відповідач на власний розсуд здійснює нарахування та виплату додаткової винагороди позивачу відповідно до Постанови № 168, та жодним чином не обґрунтовує чим зумовлений саме той розмір спірної виплати, який було нараховано ОСОБА_1 у спірний період. Вважає, що невиконання ВЧ НОМЕР_1 положень Постанови № 168 підтверджується тим фактом, що у березні 2022 року розмір додаткової винагороди позивача склав 100000,00 грн, а у квітні 2022 року лише 46333,33 грн, однак вказану обставину судом першої інстанції було залишено поза увагою.

Вважає, що відсутність у відповідача бойових наказів та розпоряджень, журналів бойових дій, журналів ведення оперативної обстановки у ВЧ НОМЕР_1 свідчить про невиконання ВЧ НОМЕР_1 доручень, вказаних у телеграмі Міністра оборони України № 248 від 07.03.2022, якою, серед іншого, наказано командиру військової частини затвердити окремий порядок документального підтвердження (в умовах воєнного стану) безпосередньої участі військовослужбовців підпорядкованих військових частин у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також перебування військовослужбовців в районах проведення зазначених заходів.

На думку апелянта відсутність у відповідача обліку участі кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань є порушенням наказу Міністерства оборони України від 06.10.2020 року № 363, яким затверджено Інструкцію з ведення Історичного формуляру, Історичної довідки та Журналу бойових дій, зі змісту якої слідує, що у ВЧ НОМЕР_1 журнал бойових дій повинен був вестись з 24.02.2022 і по сьогоднішній день, враховуючи оголошення Президентом України військового стану. Разом з цим, суд першої інстанції, незважаючи на порушення відповідачем вказаного наказу, взяв до уваги відсутність задокументованого обліку бойових завдань, не як обставину яка свідчить про наявність порушень саме з боку відповідача, а як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог.

Звернув увагу, що надання вищевказаних документів є обов`язком відповідача відповідно до вимог ст. 97 КАС України, однак суд першої інстанції проігнорував вказану норму та фактично переклав на позивача обов`язок доказування.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції в задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції, скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 у справі № 480/7837/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що позивачу виплачувалась додаткова винагорода до 100 тис. грн згідно з положеннями Постанови № 168, а саме пропорційно часу залучення його до заходів, пов`язаних із взяттям ним безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони або відсічі і стримування збройної агресії або перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), що не заперечувалось позивачем, а тому мало бути визнано судом таким, що не підлягає доказуванню. Звернув увагу, що всупереч ч. 1 ст. 77 КАС України позивачем не надано до суду першої інстанції доказів проходження військової служби та безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у період з 24.02.2022 по день розгляду справи; про обставини такої участі у позовній заяві та відповіді на відзив не зазначив.

Сторони правом подання відзивів на апеляційні скарги не скористались.

Військова частина НОМЕР_1 до суду апеляційної інстанції подала клопотання, в якому остання просила призупинити розгляд даної справи до отримання копії наказу (витягу з наказу) про результати службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 23.09.2023 № 457; зобов`язати військову частину НОМЕР_4 направити копію наказу (витягу з наказу) про результати службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 23.09.2023 № 457 після реалізації такого наказу; залучити в якості співвідповідача представника Військової частини НОМЕР_4 .

В обґрунтування поданого клопотання відповідачем зазначено, що відповідно до наказу № 457 від 23.09.2023 заплановане службове розслідування стосовно командира військової частини НОМЕР_1 та обґрунтованості виданих ним наказів від 08.07.2022 № 154 "Про виплату додаткової винагороди за лютий місяць 2022 року" (далі - наказ № 154) та від 15.06.2022 № 107 "Про виплату додаткової винагороди за квітень місяць 2022 року" (далі - наказ № 154), строк проведення якого встановлено до 12.10.2023. Зауважив, що Військова частина НОМЕР_1 не є самостійною юридичною особою, а виплату грошового забезпечення, погодження фінансових та господарських операцій здійснює Військова частина НОМЕР_4 .

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2023 у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про призупинення розгляду справи № 480/7837/22 та залучення до участі в справі співвідповідача - відмовлено.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , де проходить службу на даний час (на момент звернення до суду).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на протиправну бездіяльність відповідача, щодо не прийняття наказів про нарахування та виплату йому додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 в сумі 100000, 00 грн щомісячно, починаючи з 24.02.2022 по дату прийняття рішення у даній справі.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених Постановою № 168, за період з 24.02.2022 по 28.02.2022, з 01.04.2022 по 30.04.2022 та з 01.10.2022 по 31.10.2022, суд першої інстанції виходив з того, що згідно рапорту командира мінометної батареї в/ч НОМЕР_1 складеного на адресу командира військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 був зарахований в список військової частини НОМЕР_1 наказом № 20 від 24.02.2022 та з 24.02.2022 по 15.04.2022 приймав безпосередню участь у обороні м. Суми згідно бойового наказу № 1 від 24.02.2022, однак відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця № НОМЕР_5 у вказаний період ( 24.02.2022-28.02.2022, НОМЕР_6 ) спірна винагорода була виплачена йому у розмірі, що не відповідає визначеному Постановою № 168 розміру додаткової винагороди та без урахування періоду участі позивача у вищезазначених діях. Крім того, згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № 302 від 31.10.2022, за період з 01.10.2022 по 31.10.2022 позивачу підлягала нарахуванню та виплаті додаткова винагорода в збільшеному розмірі - 100000 грн, однак остання в такому розмірі йому виплачена не була.

З метою відновлення порушеного права позивача на отримання належного розміру додаткової винагороди, суд вважав за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату додаткової винагороди визначеної Постановою № 168 за період з 24.02.2022 по 28.02.2022, з 01.04.2022 по 30.04.2022 та з 01.10.2022 по 31.10.2022 з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу в повному обсязі додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених Постановою № 168, за періоди з 01.05.2022 по 30.09.2022, суд першої інстанції виходив з того, що розмір додаткової винагороди, виплачений позивачу відповідно до Постанови № 168, відповідає часу участі позивача у бойових діях, а доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах введення воєнних (бойових) дії в інший час за спірний період, ніж було враховано відповідачем, матеріали справи не містять.

Також суд першої інстанції зауважив, що представник позивача адвокат Хайтов П.В., складаючи позовну заяву на 4 аркушах, виклав хронологію змін в Постанові № 168, та жодним чином не зазначив, чим вказані зміни впливають на права та інтереси позивача, а в обґрунтування наявності у позивача права на отримання належних йому нарахувань та виплат відповідно до Постанов № 168 послався лише на те, що позивач є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 .

При цьому, на пропозицію суду надати хронологічні пояснення за період з 24.02.2022 по теперішній час щодо способу, місця перебування та періоду безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, представником позивача не надано ані пояснень, ані доказів, які можуть бути враховані судом, як підстава для отримання спірної додаткової винагороди (рапорти, накази чи інше).

Залишаючи без задоволення позовні вимоги, які стосуються виплати спірної винагороди позивачу за періоди, які настали пізніше, ніж місяць подання позову у даній справі (листопад 2022 року), суд зазначив, що КАС України не передбачає можливості звернення з вимогами на майбутнє.

В іншій частині позовні вимоги суд вважав не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За правилом ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Надалі, Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, а Указом Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 18 квітня 2022 року № 259, затвердженого Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, тобто до 25 травня 2022 року. В подальшому, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

На виконання указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в первісній редакції визначено, що на період дії воєнного стану (далі по тексту постанова КМ України № 168).

Положеннями абз.1 пункту 1 постанови КМ України № 168 (в редакції на дату її прийняття) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абз. 4 пункту 1 Постанови № 168).

Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Згідно із пунктом 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 № 350 до вищезазначеної Постанови № 168 були внесені зміни, згідно з якими абзац перший пункту 1 після слів «та поліцейським» доповнено словами «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.2022 № 754 до постанови Кабінету Міністрів України № 168 були внесені зміни, відповідно до яких в абз. 1 п. 1 слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)».

Аналіз наведених норм права дозволяє колегії суддів дійти висновку, що на період дії воєнного стану (який було запроваджено Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, та в подальшому строк дії якого в Україні було продовжено), військовослужбовці мають право на виплату додаткової винагороди та додаткової винагороди у збільшеному розмірі.

При цьому, у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, вони набувають права на отримання збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил отримують додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 гривень.

З вищенаведеного слідує, що лише факт виконання у спірному періоді обов`язків військової служби (несення військової служби), за відсутності доказів безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у районах та у період здійснення бойових дій або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не є підставою для видання наказу про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн.

Відповідно до п. 3 телеграми Міністра оборони України від 07.03.2022 № 248 райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави слід визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.

Положеннями пунктів 5 та 6 телеграми Міністра оборони України від 07.03.2022 № 248 визначено, що виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 2 до цієї телеграми).

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

З урахуванням вищевикладеного правового регулювання процедури виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, слід дійти висновку, що для видання наказу командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди необхідно документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, яке здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, наведеною у телеграмі МОУ від 07.03.2022 № 248.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що згідно з карткою особового рахунку військовослужбовця № НОМЕР_5 ОСОБА_1 , останній у період з лютого по листопад 2022 року отримував додаткову грошову винагороду у наступних розмірах: лютий 2022 5357,14 грн; березень 2022 100000 грн; квітень 2022 62666,66 грн; травень 2022 30000 грн; червень 2022 30000 грн; липень 2022 34516,13 грн; серпень 2022 34516,13 грн; вересень 2022 39333,33 грн; жовтень 2022 - 30000 грн; листопад 2022 100000 грн. (а.с.45). Також в зазначеній картці особового рахунку військовослужбовця № НОМЕР_5 ОСОБА_1 вказано, що нараховані суми грошового забезпечення перераховано на картковий рахунок, заборгованість щодо нарахованих сум грошового забезпечення відсутня.

Разом з тим, відповідачем надано суду першої інстанції копію рапорту командира мінометної батареї в/ч НОМЕР_1 , складеного на адресу командира Військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого старший солдат ОСОБА_1 обслуги 2 мінометного взводу мінометної батареї був зарахований в список ВЧ НОМЕР_1 наказом № 20 від 24.02.2022 та з 24.02.2022 по 15.04.2022 приймав безпосередню участь у обороні м. Суми згідно наказу № 1 від 24.02.2022. (а.с. 43).

Однак, відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця № НОМЕР_5 ОСОБА_1 , останньому у лютому нараховано та виплачено додаткову винагороду у сумі 5357,14 грн, що не відповідає визначеному Постановою № 168 розміру додаткової винагороди за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 з розрахунку 100000 грн на місяць, пропорційно часу участі у таких діях та заходах (5 днів з 28). Колегія суддів вважає, що позивач має право на отримання додаткової грошової винагороди у вказаний період у сумі 17857 грн (100000 грн / 28 днів = 3571,42 грн на день; 3571,42 * 5 календарних днів = 17857 грн). Отже, з урахуванням виплаченої суми у розмірі 5357,14 грн сума недоплаченої позивачу збільшеної додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови № 168 за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 складає 12229,86 грн.

При цьому, згідно картки особового рахунку позивача у березні 2022 року йому нарахована та виплачена додаткова винагороду у сумі 100000 грн, що відповідає збільшеному розміру додаткової винагороди, визначеному Постановою № 168 відносно часу участі позивача у бойових діях, що свідчить про відсутність протиправної бездіяльності позивача щодо невиплати спірної винагороди у вказаний період.

Крім того, враховуючи, що відповідно до вищевказаного рапорту позивач з 01.04.2022 по 15.04.2022 приймав безпосередню участь у обороні м. Суми, наявні підстави вважати, що відповідно до Постанови № 168 ОСОБА_1 має право на нарахування та отримання додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, а саме з 01.04.2022 по 15.04.2022. При цьому, відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_7 від 21.10.2022 № 285 позивачу мало бути проведено доплату спірної винагороди відповідно до Постанови № 168 у збільшеному розмірі 100000 грн пропорційно періоду безпосередньої участі в бойових діях з 01.04.2022 по 07.04.2022.

Разом з тим, відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця № НОМЕР_5 ОСОБА_1 , у квітні 2022 отримав додаткову винагороду лише 62666,66 грн, що не відповідає сумі додаткової винагороди за 15 днів з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (30000+(70000/30 календарних днів * 15 днів безпосередньої участі) =65000 грн. Отже, з урахуванням виплаченої суми у розмірі 62666,66 грн наявна недоплата позивачу збільшеної додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови № 168 за період з 01.04.2022 по 30.04.2022.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № 302 від 31.10.2022 ( а.с. 178 зворот) позивачу за жовтень 2022 року підлягала нарахуванню та виплаті додаткова винагорода в збільшеному розмірі - 100000 грн пропорційно до його участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки, що відповідно до цього ж наказу складає період з 01.10.2022 по 31.10.2022.

Разом з цим, згідно з карткою особового рахунку військовослужбовця № НОМЕР_5 ОСОБА_1 , позивачу нараховано додаткову винагороду за жовтень 2022 року у розмірі 30000 грн, що не відповідає збільшеному розміру додаткової винагороди, визначеному Постановою № 168, відносно часу участі позивача у бойових діях протягом всього місяця ( з 01.10.2022 по 31.10.2022). Відповідачем також не надано суду доказів того, що додаткова винагорода за жовтень 2022 у збільшеному розмірі була нарахована та виплачена позивачу.

Таким чином, виходячи із вищевикладеного та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач має право на отримання спірної додаткової винагороди у збільшеному розмірі, визначеному Постановою № 168, за період з 24.02.2022 по 28.02.2022, з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, отже, наявні підстави для визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 24.02.2022 по 28.02.2022, з 01.04.2022 по 30.04.2022 та з 01.10.2022 по 31.10.2022.

Щодо наявності підстав для виплати позивачу збільшеної грошової винагороди до 100000 грн відповідно до Постанови № 168 у період з травня 2022 року по вересень 2022 року, листопад 2022 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з карткою особового рахунку військовослужбовця № НОМЕР_5 ОСОБА_1 , наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № 82 від 31.05.2022 (за травень) у травні та червні 2022 року, позивачу нараховано додаткову винагороду відповідно до Постанови № 168 в сумі 30000 грн за кожен місяць.

При цьому, що матеріали справи не містять будь яких доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах введення воєнних (бойових) дії в травні та червні 2022 року.

Як вбачається з картки особового рахунку військовослужбовця № НОМЕР_5 ОСОБА_1 за липень 2022 року останньому відповідно до Постанови № 168 згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 № 350 від 01.12.2022 нараховано додаткову винагороду в збільшеному розмірі до 100000 грн, пропорційно часу участі у бойових діях за період з 30 та 31 липня 2022 року в сумі 34516,13 грн (а.с. 155).

Доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах введення воєнних (бойових) дії в липні 2022 років, окрім 30.07.2022 по 31.07.2022 матеріали справи не містять.

При цьому, розмір додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 за липень 2022 року згідно картки особового рахунку військовослужбовця є більшим, ніж полягав до виплати за період зазначений в наказі командира ВЧ НОМЕР_1 № 350 від 01.12.2022.

За серпень 2022 року згідно даних картки особового рахунку військовослужбовця № 357 ОСОБА_1 та наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № 349 від 01.12.2022 позивачу нараховано додаткову винагороду відповідно до Постанови № 168 в сумі 34516,13 грн, в тому числі за період з 10.08.2022 по 11.08.2022, що відповідає розміру додаткової винагороди в збільшеному розмірі до 100000 грн пропорційно часу участі ОСОБА_1 у бойових діях (а.с. 158). Докази безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах введення воєнних (бойових) дії в серпні 2022, окрім періоду з 10.08.2022 по 11.08.2022, в матеріалах справи відсутні.

В вересні 2022 року за відомостями картки особового рахунку військовослужбовця № 357 ОСОБА_1 згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 № 258 від 30.09.2022 позивачу нараховано додаткову винагороду відповідно до Постанови № 168 в сумі 39333,33 грн, у тому числі за 27.09.2022 30.09.2022, а відтак додаткову винагороду ОСОБА_1 нараховано в збільшеному розмірі до 100000 грн пропорційно часу участі його у бойових діях (а.с. 168).

Також, у листопаді 2022 року згідно з карткою особового рахунку військовослужбовця № НОМЕР_5 ОСОБА_1 на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № 346 від 30.11.2022, позивачу нараховано додаткову винагороду відповідно до Постанови № 168 в сумі 100000 грн (а.с. 139).

Колегія суддів враховує, що позивач в позовній заяві та в апеляційній скарзі, викладаючи власну позицію та вказуючи на наявність у ОСОБА_1 законного права на отримання належних йому нарахувань та виплат відповідно до Постанови № 168, посилається лише на те, що позивач є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , при цьому жодним чином не вказує періоду, в який останній брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Крім того, матеріали справи також не містять жодних доказів (рапорти, накази чи інше) щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій за більшу кількість днів, ніж було зазначено у відповідних наказах, на підставі яких здійснювалась виплата спірної винагороди за період з травня по вересень 2022 року, листопад 2022 року.

Отже, за період з травня по вересень 2022 року, листопад 2022 року, довідок або інших документів командира військової частини, в якій проходив службу позивач, про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, до відповідача не надходило. При цьому, за змістом Постанови № 168 відсутність наказу суб`єкта владних повноважень про призначення додаткової винагороди у конкретній сумі унеможливлює проведення грошового платежу (ініціювання переказу коштів) на користь громадянина.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів наявності у відповідача правових підстав для виплати позивачу збільшеної додаткової винагороди за період з травня по вересень 2022 року, виходячи із розрахунку 100000 грн на місяць, пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в інших розмірах, ніж вже була виплачена, колегія суддів дійшла висновку про недоведення позивачем допущення ВЧ НОМЕР_1 протиправної бездіяльності щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 у період з травня по вересень 2022 року, листопад 2022 року, збільшеної додаткової грошової винагороди до 100000 грн, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає неприйнятними посилання апелянта на протиправність дій відповідача щодо невиконання ВЧ НОМЕР_1 положень телеграми Міністра оборони України № 248 від 07.03.2022, оскільки у даній справі спірним є наявність або відсутність у позивача права на отримання збільшеної додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови № 168, а не правомірність дій відповідача щодо ведення службової документації.

Крім того, враховуючи, що матеріали справи не містять будь-яких доказів (документального підтвердження) безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах введення воєнних (бойових) дій з травня по вересень 2022 року, листопад 2022 року, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо не видання відповідних наказів, на підставі яких здійснюється виплата збільшеної додаткової грошової винагороди, що зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Колегія суддів зазначає, що позивач у своїх вимогах просив захистити порушене право у період з 24.02.2022 по день ухвалення судового рішення, однак, враховуючи, що позовна заява була подана у листопаді 2022 року, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги, які стосуються періоду з грудня 2022 року по день ухвалення рішення, є такими, що заявлені на майбутнє, а тому також не підлягають задоволенню.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнійший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява 33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ефективним способом захисту порушеного права позивача у даній справі є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, визначеної Постановою № 168, за період з 24.02.2022 по 28.02.2022, з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022 з розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно безпосередній участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, та з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за цей період.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч.4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 по справі № 480/7837/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій