Справа № 260/4640/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/4640/23 пров. № А/857/11924/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну ОСОБА_1 ,

на ухвалу судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі (суддя Луцович М.М., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м. Ужгород, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №260/4640/23 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України,

про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У червні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Закарпатського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України, в якому просив визнати протиправним рішення відповідача у виді відповіді за номером 2/12415/2023 від 17.05.2023 року, зобов`язавши відповідача прийняти розпорядження, визначене пунктом 2.3.52 Положення про автоматизовану систему діловодства суду, яким призначити повторний автоматизований розподіл між суддями справи 308/353/15-к.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії. Роз`яснено позивачу, що відповідно до частини 5 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

З цією ухвалою суду від 13.06.2023 не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт оскаржену ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що висновок суду про неможливість оскарження до суду рішення керівника апарату іншого суду суперечить положенням статті 55 Конституції України. Відтак позивачу не може бути обмежено у праві звернення до суду. Вказує апелянт, що у позовній заяві йдеться про рішення, яке стосується порушень на тому етапі, де ще не здійснюється правосуддя, а лише створюються організаційні передумови для визначення складу суду вірогідним способом - а отже на цьому етапі правосуддя ще не відбувається - а тому ці відносними є відносинами діяльності суб`єкта владних повноважень, якому державою делеговане повноваження визначати склад суду у справі. В цій частині оскаржувана ухвала суперечить нормам матеріального права. Неправильним є і твердження суду в частині того, що лист не є рішенням, а відтак не може бути оскарженим. Такий висновок суду є передчасним. По-перше тому, що в адміністративному судочинстві існує стала практика, за якою відповідні рішення визнаються такими не за їх назвою, а за їх суттю, по друге, до такого висновку можна дійти лише дослідивши в судовому засіданні відповідний доказ із забезпеченням всіх прав і гарантій сторін щодо такого процесу, в тому числі після отримання відзиву, у якому відповідачі мають або визнати або спростувати твердження позивача.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 13.06.2023 року.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом встановлено, що представник ОСОБА_1 адвокат Вкула Ю.І. звернувся до керівника апарату Закарпатського апеляційного суду із заявою, якою просив реалізувати делеговані йому державою владні повноваження, а саме, прийняти визначене пунктом 2.3.52 Положення про автоматизовану систему діловодства суду розпорядження у справі №308/353/15-к.

Листом Закарпатського апеляційного суду від 17.05.2023 №2/12415/2023 за підписом керівника апарату Гецко Василя на лист представника позивача від 16.05.2023 №АБВМ14-03/26-1010 повідомлено, що автоматизований розподіл судової справи №308/353/15 був проведений у відповідності з Положенням про автоматизовану систему документообігу суду (далі Положення). Станом на 17.05.2023 року у цій справі визначений склад суду: Стан І.В. - головуючий, Феєр І.С. та Бистага Т.Ю.. У відповідності до п.2.3.49 Положення - повторний автоматизований розподіл судових справ між суддями застосовується у випадках, визначених законом, а також, зокрема, з метою заміни одного, декількох суддів, всього складу суду. Наявність у осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, обставин, які викликають сумнів у неупередженості суддів, не є підставою для проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, тому вимога щодо проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи у відповідності до п.2.3.52 Положення не може бути задоволена. У разі наявності у "стороннього спостерігача об`єктивних сумнівів об`єктивності - відтак необхідності для усунення" судді, що входить до складу колегії, особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, мають право заявити відвід судді, у порядку визначеному ст.ст.75-82 КПК України.

Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позовні вимоги не можуть розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку суду апеляційної інстанції, відповідають нормам процесуального права та фактичним обставинам справи.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Положення статті 19 КАС України встановлюють, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви, в тому числі з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою цієї статті визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Статтею 170 КС України передбачено підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Так, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (п.1 ч.1 ст.170 КАС України).

Таким чином, наведеними вище правовими нормами встановлено, що суд першої інстанції зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи є підстави для відкриття/відмови у відкритті провадження у справі за відповідним адміністративним позовом.

За змістом заявлених позовних вимог ОСОБА_1 та матеріалів справи встановлено, що позивач оскаржує рішення керівника апарату Закарпатського апеляційного суду у виді відповіді, оформленої листом від 17.05.2023, з питання призначення повторного автоматизованого розподілу кримінальної справи між суддями.

Вирішуючи питання про юрисдикцію спору у вказаній справі, суд першої інстанції обґрунтовано керувався положеннями п.1 ч.1 ст.19 КАС України, згідно яких до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Колегія суддів враховує, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Правильно зауважив суд першої інстанції, що лист керівника апарату Закарпатського апеляційного суду №2/12415/2023 від 17.05.2023 року не є рішенням суб`єкта владних повноважень на виконання публічно-владних управлінських функцій, а є листом-відповіддю на звернення позивача, який носить інформаційний характер.

При цьому, дії чи бездіяльність уповноваженої службової особи, пов`язані з винесенням чи невинесенням розпорядження для проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи згідно Положення про автоматизовану систему діловодства суду, не є здійсненням публічно-владних управлінських функцій. А тому спори щодо таких дій або бездіяльності не є публічно-правовими, і юрисдикція адміністративних судів на них не поширюється.

До того ж, як свідчать встановлені у справі обставини, порушені у заяві представника позивача від 16.05.2023 питання, а також оскаржена відповідь від 17.05.2023, стосуються перерозподілу справи (визначення складу суду в кримінальній справі).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в разі наявності у осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, сумнів у неупередженості суддів, такі особи мають право заявити відвід судді, у порядку визначеному ст.ст. 75-82 КПК України.

Тобто, питання щодо визначення складу суду в кримінальній справі, в тому числі щодо автоматизованого перерозподілу справи між суддями, не виходять за межі кримінального провадження, і підлягають вирішенню відповідно до кримінально-процесуального законодавства.

Приймаючи до уваги те, що оскарження невчинення службовими особами суду певних процесуальних дій в межах розгляду конкретної судової справи не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду, суд першої інстанції підставно відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі за відповідним позовом ОСОБА_1 ..

Відтак, являються безпідставними доводи апелянта про те, що спір виник із публічно-правових відносин між сторонами та повинен розглядатись відповідно до приписів КАС України.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскаржена ухвала суду винесена за результатами повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі №260/4640/23 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль