Справа № 340/4672/22
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 жовтня 2023 року

м. Київ

справа №340/4672/22

адміністративне провадження № К/990/33801/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Соколова В.М., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року у справі №340/4672/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про визнання протиправною бездіяльність щодо не зарахування до календарної вислуги років вислугу років у пільговому обчисленні для призначення пенсії за вислугою років, зобов`язання внести зміни до наказу в частині звільнення з зарахуванням певного періоду, -

УСТАНОВИВ:

07 жовтня 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (далі - відповідач, ГУ НП в Кіровоградській області), в якому просив:

- визнати протиправним рішення, викладене у формі листа №П-1/01/15-2022 від 14 січня 2022 року, про відмову у задоволенні його заяви від 30 грудня 2021 року;

- зобов`язати відповідача зарахувати до календарної вислуги років (21 рік 02 місяці 05 днів) вислугу років у пільговому обчисленні та внести відповідні зміни до наказу «По особовому складу» №248 о/с від 31 липня 2020 року, а саме: один рік служби за півтора року (служба в поліції на посадах оперуповноваженого та старшого оперуповноваженого) з 14 травня 2005 року по 05 серпня 2005 року, з 05 серпня 2005 року по 15 вересня 2006 року, з 15 вересня 2006 року по 19 квітня 2007 року, з 08 липня 2010 року по 09 квітня 2011 року, з 09 квітня 2011 року по 01 липня 2011 року та з 01 липня 2011 року по 20 липня 2011 року; тридцять днів служби за сорок днів (служба в патрульній службі поліції особливого призначення з 26 вересня 2017 року по 16 лютого 2018 року та з 16 лютого 2018 року по 04 січня 2019 року (за виключенням періоду несення служби в зоні проведення АТО на території Донецької та Луганської областей); один місяць служби за три місяці (несення служби в зоні проведення АТО на території Донецької та Луганської областей) з 06 жовтня 2014 року по 16 листопада 2014 року, з 15 лютого 2015 року по 15 березня 2015 року, з 01 серпня 2018 року по 30 вересня 2018 року;

- зобов`язати відповідача здійснити йому перерахунок стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, із урахуванням пільгової вислуги років та виплатити недоплачений розмір надбавки за вислугу років з 07 листопада 2015 року;

- зобов`язати здійснити з 07 листопада 2015 року перерахунок усіх виплат (надбавки, доплати, підвищення, премії, компенсації, матеріальна допомога тощо), що обраховуються з розміру його грошового забезпечення, з урахуванням підвищеної надбавки за вислугу років, та виплатити недоплачений розмір, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язати відповідача здійснити йому перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток з включенням до складу середнього грошового забезпечення підвищеної надбавки за вислугу років, та виплатити недоплачений розмір після проведення перерахунку;

- зобов`язати підготувати у встановленому порядку та направити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Кіровоградській області оновлені документи для призначення йому пенсії з 31 липня 2020 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» за пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб», з урахуванням збільшеної вислуги років та збільшеної надбавки за вислугу років.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року, позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Кіровоградській області щодо незарахування ОСОБА_1 до календарної вислуги років вислугу років у пільговому обчисленні для призначення пенсії за вислугу років; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області внести зміни до наказу №248 о/с від 31 липня 2020 року «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 , зарахувавши йому до вислуги років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах): періоди служби з 14 травня 2005 року по 05 серпня 2005 року, з 05 серпня 2005 року по 15 вересня 2006 року, з 15 вересня 2006 року по 19 квітня 2007 року, з 08 липня 2010 року по 09 квітня 2011 року, з 09 квітня 2011 року по 01 липня 2011 року - на посадах працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ - один рік служби за півтора року; періоди служби з 06 жовтня 2014 року по 16 листопада 2014 року, з 15 лютого 2015 року по 15 березня 2015 року, з 14 червня 2015 року по 14 липня 2015 року, з 01 серпня 2018 року по 30 вересня 2018 року - протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів - один місяць служби за три місяці; час навчання з 01 вересня 1992 року по 17 червня 1997 року у Дніпропетровському державному технічному університеті залізничного транспорту - один рік навчання за шість місяців служби; зобов`язано ГУ НП в Кіровоградській області оформити та направити до ГУ ПФУ в Кіровоградській області оновлені документи для призначення (перерахунку) пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням збільшеної вислуги років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах).

Не погодившись із оскаржуваними судовими рішеннями, ГУ НП в Кіровоградській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави.

Призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Отже, завдання Верховного Суду є не тільки і навіть не стільки вирішення конкретного спору. Суд повинен у передбачений процесуальним законом спосіб (шляхом розгляду конкретного спору та перевірки окремого процесуального судового рішення) витлумачити, як правильно застосувати норму матеріального права, що була не однаково застосована судами з тією метою, щоб надалі спрямовувати судову практику в єдино правильне русло.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

У свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами частини четвертої статті 257 КАС України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Однак, у касаційній скарзі відсутнє будь-яке посилання скаржника на передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки із зазначенням, одночасно, належного їх обґрунтування у поєднанні з обставинами справи.

Суд звертає увагу скаржника, що вжите законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес" необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Касаційна скарга не містить доводів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

Стосовно "виняткового значення" справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої "винятковості" може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. Проте, в касаційній скарзі скаржник належних обґрунтувань не наводить.

Питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

При цьому, скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості або виняткового значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Скаржник мотивує свою касаційну скаргу тим, що судові рішення ухвалені у даній справі на підставі неповного та без всебічного з`ясування обставин. Однак в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин скаржником не обґрунтовано.

Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях попередніх інстанції обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

За таких обставин, оскільки пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає можливість перегляду, в якості винятку, судових рішень, що не підлягають касаційному оскарженню судом касаційної інстанції лише у разі, якщо скаржником зазначені випадки, передбачені підпунктами «а» - «г» цієї правової норми, скаржником таких винятків не зазначено, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що доводи скаржника щодо неврахування судами попередніх інстанцій постанов Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17, від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 22 листопада 2018 року у справі №161/4876/17 є помилковими, оскільки Об`єднана палата Касаційного адміністративного суду постановою від 03 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а відступила від позицій, які були викладені у цих постановах, та сформувала висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Суд відхиляє посилання скаржника на неврахування судом попередньої інстанції висновків, викладених Верховним Судом у постанові у справі №520/5064/20, оскільки обставини у зазначеній справі докорінно відрізняються від обставин у цій справі. Зокрема, у розглянутій Верховним Судом було встанововлено, що прокурори не набрали необхідну кількість балів на другому етапі атестації після чого звернулись до кадрових комісій із заявами, у яких просили надати можливість повторно скласти іспит, посилаючись на те, що у ході складання тесту комп`ютер працював некоректно, із затримками та/або у зв`язку із незадовільним самопочуттям.

Тобто, наведена скаржником постанова Верховного Суду ухвалені за інших фактичних обставин справи, що не дає підстави дійти висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

Також, посилання скаржника на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19 щодо застосування статті 122 КАС України є необгрунтованими, оскільки спірні правовідносини у справі №240/12017/19 стосувалися отримання пенсіонером пенсії за віком, що є відмінним від обставин цієї справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою треба відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року у справі №340/4672/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про визнання протиправною бездіяльність щодо не зарахування до календарної вислуги років вислугу років у пільговому обчисленні для призначення пенсії за вислугою років, зобов`язання внести зміни до наказу в частині звільнення з зарахуванням певного періоду.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.О. Єресько В.М. Соколов А.Г. Загороднюк