Справа № 400/3781/22
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 400/3781/22

адміністративне провадження № К/990/33971/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Губської О.А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі №400/3781/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до керівника Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань Чобітка Богдана Петровича, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та Державного бюро розслідувань про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до керівника Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань Чобітка Богдана Петровича, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та Державного бюро розслідувань, в якій просила:

визнати неправомірними дії керівника Управління внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань Чобітка Богдана Петровича щодо:

складання службових записок №2/10-10/6/22 від 14 березня 2022 року та №10/10-10/22 від 11 квітня 2022 року відповідно про проведення службового розслідування стосовно керівника Управління міжнародного співробітництва ДБР ОСОБА_1 та відсторонення її від посадових (службових) обов`язків;

складання проектів наказів №131 від 14 березня 2022 року про проведення службового розслідування на предмет причетності до невиконання чи неналежного виконання обов`язків керівника Управління міжнародного співробітництва ДБР ОСОБА_1 ;

внесення змін до наказу ДБР від 14 березня 2022 року №131 "Про проведення службового розслідування" стосовно керівника Управління міжнародного співробітництва ДБР ОСОБА_1 про відсторонення її від виконання посадових (службових) обов`язків;

скерування зазначених службових записок та проектів наказів ІНФОРМАЦІЯ_1;

визнати службові записки керівника Управління внутрішнього контролю ДБР Чобітка Б.П. за №2/10-10/6/22 від 14 березня 2022 року про проведення службового розслідування стосовно керівника Управління міжнародного співробітництва ДБР ОСОБА_1 та за №10/10-10/22 від 11 квітня 2022 року про її відсторонення від виконання посадових (службових) обов`язків такими, що припинили свою дію;

визнати неправомірними дії керівника Управління внутрішнього контролю ДБР Чобітка Б.П. щодо порушення строків службового розслідування;

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1, яка полягає у відмові від закриття службового розслідування, що проводиться на підставі наказу ДБР №131 від 14 березня 2022 року (в редакції наказу №156 від 11 квітня 2022 року) про проведення службового розслідування на предмет причетності до невиконання чи неналежного виконання обов`язків керівником Управління міжнародного співробітництва ДБР ОСОБА_1 та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити вказане службове розслідування;

визнати неправомірними дії керівника Управління внутрішнього контролю ДБР Чобітка Б.П. щодо проведення службового розслідування стосовно керівника Управління міжнародного співробітництва Державного бюро розслідувань ОСОБА_1 на предмет порушення законодавства у сфері охорони державної таємниці; порушення строків проведення цього службового розслідування;

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1, яка полягає у відмові від закриття службового розслідування стосовно керівника Управління міжнародного співробітництва ДБР ОСОБА_1 на предмет порушення законодавства у сфері охорони державної таємниці, скасуванні наказу №ВС/1-ос/дск/д від 31 березня 2022 року про припинення доступу до державної таємниці протиправною та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити вказане службове розслідування зі скасуванням вказаного наказу.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року відмовлено в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року змінено, доповнено мотивувальну частину рішення правовими підставами для відмови у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 втретє звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), надіславши її 07 жовтня 2023 року засобами поштового зв`язку.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з таких підстав.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У касаційній скарзі скаржник посилається на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає про необхідність відступлення від висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі №815/622/17, від 12 лютого 2020 року у справі №160/7402/18.

Приписи пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України передбачають можливість оскарження судових рішень в касаційному порядку у разі, якщо заявник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Оскарження судового рішення з підстав необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції полягає у аналізі аргументів Верховного Суду, що стали підставою для такого висновку та викладення обґрунтування щодо іншого підходу до застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах.

Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду можуть бути, зокрема, зміна законодавства; ухвалення рішення Конституційним Судом України або ж винесення рішення Європейського суду з прав людини, висновки якого мають бути враховані національними судами; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, необхідність забезпечити єдність судової практики у застосуванні норм права тощо.

Проте зміст оскаржуваної постанови свідчить про те, що суд апеляційної інстанції не застосовував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 15 березня 2019 року у справі №815/622/17, від 12 лютого 2020 року у справі №160/7402/18.

Ураховуючи наведене, Суд уважає необґрунтованими посилання на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

Також підставою звернення до Суду із цією скаргою скаржник зазначає пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз вищенаведеної норми дозволяє дійти висновку про те, що обґрунтування необхідності касаційного оскарження у зв`язку із недослідженням судами попередніх інстанцій/судом попередньої інстанції зібраних у справі доказів, можливе за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі інших підстав для касаційного оскарження. Тобто, указане порушення процесуального права не може бути самостійною підставою для касаційного оскарження судових рішень.

Однак такі підстави у касаційній скарзі не викладені.

Верховний Суд наголошує, що за відсутності обґрунтованих підстав, визначених пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України, Суд позбавлений можливості прийняти доводи скаржника щодо наявності підстави передбаченої пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України.

З огляду на викладене, Суд уважає такі обґрунтування недостатніми для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Решта доводів касаційної скарги щодо наявності підстав касаційного оскарження наведено без взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині четвертій статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

З огляду на те, що скаржник не виклав передбачених КАС України обґрунтованих підстав для оскарження у касаційному порядку судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з огляду на вимоги пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі №400/3781/22 повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяО.А. Губська