Справа № 600/6833/23-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпечені адміністративного позову

26 жовтня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/6833/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області про забезпечення позову у справі за позовом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:

Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області звернулась до суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу Управління Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області від 04.10.2023 №132406-14/2453-2023 щодо усунення порушень законодавства.

Ухвалою суду від 24.10.2023р. вище вказану справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

25 жовтня 2023 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії вимог Управління Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області від 04.10.2023 №132406-14/2453-2023 "Щодо усунення порушень законодавства";

- заборони Управлінню Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області вчиняти дії, зазначені у вимозі від 04.10.2023 №132406-14/2453-2023 "Щодо усунення порушень законодавства", а саме дії, передбачені п.8, 15 ст.10 Закону України №2939-ХІІ "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 №1673 "Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю використання державного майна і фінансових ресурсів.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що дію оскаржуваної вимоги слід зупинити, оскільки виконання зазначених у вимозі заходів призведе до неможливості ефективного захисту та поновлення прав позивача у разі задоволення позову та повернення обставин справи до первісного стану буде неможливим.

Суд у відповідності до положень ч.1 ст.154 КАС України розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За правилами ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст.151 КАС України).

Отже, заходи забезпечення адміністративного позову мають вживатись виключно у двох випадках: 1) якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (фізичної або юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), яка в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; 2) якщо є очевидні ознаки протиправності рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Аналіз наведених вище норм права дозволяє зробити висновок, що забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого буде подано позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Для задоволення судом заяви про забезпечення адміністративного позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви належними та допустимими доказами та довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч.2 ст.150 КАС України.

Застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Отже, при вирішенні питання щодо необхідності забезпечення позову має враховуватися предмет позову, підстави звернення до суду, співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи, а також забезпечення дотримання пропорційного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для позивача та інших заінтересованих осіб внаслідок невжиття таких заходів.

Водночас забезпечення позову в адміністративній справі є надання тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Предметом спору у даній справі є визнання протиправною та скасування вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області від 04.10.2023 №132406-14/2453-2023 щодо усунення порушень законодавства.

У заяві про забезпечення позову керівник Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області просить, зокрема, зупинити дію оскаржуваної вимоги.

Однак суд приходить до висновку, що забезпечення позову у спосіб, який пропонує представник позивача, фактично є вирішенням спору по суті без судового розгляду, що є неприпустимим.

Правомірність та оцінка оскаржуваних рішень підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті про їх оскарження та буде надана судом за результатами розгляду справи.

Суд не вбачає очевидної протиправності рішення відповідача щодо винесення оскаржуваної вимоги.

На переконання суду, очевидна протиправність рішень суб`єкта владних повноважень, це прийнята рішення ним таких рішень, які взагалі не передбачені законодавством України, або прийняти рішень, суб`єктами, які не наділенні компетенцією у відповідній сфері. Натомість у цьому випадку, відповідно п.7 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», органу державного фінансового контролю надається право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

У заяві про забезпечення позову також зазначено про спосіб забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, зазначені у вимозі від 04.10.2023 №132406-14/2453-2023, а саме ті, які передбачені п.8, 15 ст.10 Закону України №2939-ХІІ "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 №1673 "Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю використання державного майна і фінансових ресурсів".

Дії, про які зазначив позивач - це фактично реалізація відповідачем прав у сфері державного фінансового контролю, які визначені чинним законодавством, а саме:

- порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (п.8 ст.10 Закону України №2939-ХІІ "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні");

- звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (15 ст.10 Закону України №2939-ХІІ "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні");

- ініціювання питання про відповідність займаній посаді керівників центральних і місцевих органів виконавчої влади, бюджетних установ або розірвання контракту з керівниками суб`єктів господарювання державного сектору економіки з підстав недотримання ними фінансового та бюджетного законодавства, а також незабезпечення виконання в установлені строки законних вимог Державної аудиторської служби та її міжрегіональних територіальних органів (п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 №1673).

При цьому, суд звертає увагу на те, що пропонуючи такий спосіб забезпечення позову позивач не зазначає які конкретно несприятливі наслідки вірогідно настануть для позивача та інших заінтересованих осіб внаслідок невжиття заходів забезпечення позову. Абстрактними та недоречними суд вважає посилання у заяві на те, що зупинення дії оскаржуваної вимоги та заборони відповідачу вчиняти вищезазначені дії сприятимуть виключно збереженню існуючого становища учасників справи, забезпечення фактичного та реального виконання судового рішення.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем не доведено наявність підстав для забезпечення позову, що передбачені частиною 2 ст.152 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.8 ст.154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Виходячи з викладених заявником обставин та вищенаведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви керівника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області про забезпечення позову - відмовити.

Згідно ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України ухвала суду першої інстанції може бути оскаржені в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя В.О. Кушнір