Справа № 718/2980/23
Суддя: Скорейко В. В.
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 718/2980/23
Провадження 2-а/718/19/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2023 р. м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді Скорейка В.В., за участю секретаря судового засідання Безушко М.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищеописаним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії БАВ № 214804 від 27.07.2023 про застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень та стягнути з Управління патрульної поліції в Чернівецькій області судові витрати.

В позові зазначено, що 27.07.2023, якою датована спірна постанова, позивача працівники поліції не зупиняли, не перевіряли його документи та не встановлювали його особу, також не ознайомлювалися з реєстраційними документами на автомобіль, доказів вчинення ним порушень ПДР не пред`явили і винесли постанову без участі позивача.Посилаючись на те, що постанова поліцейської винесена з порушенням норм чинного законодавства, просив позов задовольнити.

01.09.2023 ухвалою суду описаний вище позов залишено без руху.

27.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, слухання призначено на 19.10.2023.

19.10.2023 судове засідання відкладено за заявою позивача на 24.10.2023.

Представник відповідача Цопа А.В. скористалася правом на подання відзиву, в якому вказала, що позовні вимоги не визнає, оскільки 28.07.2023 під час несення служби в Чернівецькій області на автодорозі М-19, поблизу населеного пункту Новий Киселів (координати 48.344371, 25.864824), 484 м, екіпажем патрульної поліції виявлено транспортний засіб Шкода Октавія реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.2, чим порушив ПДР України. Після чого інспектором подано сигнал про зупинку автомобіля за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів. В подальшому, водій вказаного транспортного засобу заїхав наподвір`я, за допомого пульта дистанційного управління відчинив ролети до гаража та заїхав у нього. Вийшовши із автомобіля, відповідач відмовився спілкувати з поліцейськими. На неодноразові пропозиції інспектора надати документи для перевірки посвідчення водія, реєстраційних документів на автомобіль та полісу страхування ОСОБА_1 не реагував, що потягнуло за собою порушення позивачем п.2.1.а ПДР. Беручи до уваги те, що позивачем вчинено два адміністративні правопорушення, інспектором винесено спірну постанову, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, і на підставі ст. 36 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. Факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем підтверджується доданим відеозаписом.

Позивач надав відповідь на відзив, у якій не погодився з доводами, наведеними відповідачем. Вказав, що у постанові неправильно вказано місце вчинення правопорушення, що є достатньою підставою для визнання оскаржуваної постанови незаконною. Крім того, за фактичним місцем інциденту з поліцейською, вул.Н.Яремчука в с.Стрілецький Кут, дорога має гравійне покриття і на ній відсутня будь-яка розмітка. Обґрунтовував відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбаченихч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Інших заяв по суті справи або клопотань учасники справи суду не подавали.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, судова повістка про виклик до суду направлена на офіційну електронну адресу . 12.10.2023 на адресу суду подано відзив та надано докази про його направлення позивачу.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, заслухавши пояснення позивача та свідка, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено дослідженими у справі доказами, 28.07.2023 поліцейською роти №1 взводу № 1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Дробко Т.М. відносно позивача ОСОБА_1 винесено постанову серії БАВ № 214504 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 28.07.2023 близько 21 год 25 хв у с.НовийКиселів Чернівецької області, керуючи автомобілем Шкода Октавіа, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3 та не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1а ПДР України.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомила, що 28.07.2023 вони з чоловіком ОСОБА_1 приїхали додому і, відчиняючи ворота, вона побачила поліцейську, яка вигукувала, що на неї здійснено наїзд.Остання вимагала, щоб позивач зізнався у вживанні алкоголю, перешкоджала зачинити ворота. Патрульну машину побачила вже біля власних воріт.

На відео з бодікамери поліцейського, яке додано до відзиву та досліджено в судовому засіданні, зафіксовано, що на часовому проміжку запису з 05 хв 13 с позивач не заперечував, що перетнув суцільну лінію; на часовому проміжку з 05 хв 23 с дружина позивача, яка була його пасажиркою, підтвердила, що її чоловік пересік подвійну суцільну лінію та вони готові сплатити штраф; на часовому проміжку з 05 хв 32 с по 05 хв 44 с пасажиркою повторно підтверджено факт перетину позивачем суцільної лінії. Крім того, сам позивач вказав, що пересік подвійну суцільну лінію, що підтверджується відеозаписом з бодікмери ( 23 хв 55 с по 24 ха 05 с). З відеозапису чітко слідує, що ОСОБА_1 на неодноразові вимоги поліцейської будь-яких документів не пред`явив.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону України «Про дорожній рух ).

Відповідно до п. 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктом 1.1 пункту 34.1 Правил дорожнього руху передбачено, що (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18 ; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15.

Підпунктом 1.3 пункту 34.1 ПДР передбачено, що подвійна суцільна лінія поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири й більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2 + 1) смугами;

Оскільки вузька суцільна лінія позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено, незалежно від призначення такої частини, сам факт її перетину вже є порушенням вимог дорожньої розмітки.

Згідно з п. 8.5. дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює. Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Частиною 1статті 122 КУпАПпередбачено адміністративну відповідальність, зокрема за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до п.2.1 та п. 2.4 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, та пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Положеннями ч.1 ст.126КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Як установлено судом, відповідачем на підтвердження вчинених позивачем адміністративних правопорушень надано відеозаписи з реєстратора та бодікамериполіцейського, якими зафіксовано, ОСОБА_3 28.07.2023 близько 21 год 25 хв у с.НовийКиселів Чернівецької області, керуючи автомобілем Шкода Октавіа, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3 та не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1а ПДР України.

На відеозаписі зафіксовано дату, час, місце правопорушень, автомобіль позивача під час руху, дорожню розмітку 1.3 ПДР, розмову свідка ОСОБА_2 , яка є дружиною позивача і яка була його пасажиркою під час порушення ПДР, де вона повідомила поліцейську про те, що вона згідна оплатити штраф чоловіка за перетин суцільної лінії, та те, що позивач практично не йшов на контакт із поліцейською та не пред`явив їй документів, які він як водій повинен мати при собі під час керування автомобілем та пред`явити їх на законну вимогу.

Відеозаписи, здійснені на відеокамеру поліцейського, є об`єктивними та неупередженими доказами у справі, оскільки згідно з Наказом МВС України № 111 від 27 березня 2009 року «Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС» інспектор ДПС має право використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР.

Зазначені речові докази відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки одержані з дотриманням закону та містять інформацію про обставини, які мають значення для справи, що узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у постановах від 12.12.2018 у справі № 200/1010/17, від 16.08.2019 у справі № 524/126/17.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування обставин, що викладені в оскаржуваній постанові, тому доводи позивача щодо відсутності в його діях події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, є необґрунтованими.

Оцінюючи матеріали справи у їхній сукупності, ту обставину, що відповідачем було надано до суду докази на підтвердження наявності вини позивача у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, суд доходить висновку про те, що оскаржена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була винесена правомірно, є законною та скасуванню не підлягає.

Інші доводи позивача не спростовують факту скоєння ним адміністративних правопорушень та не доводять незаконності дій відповідача та оскаржуваної постанови, а тому судом не приймаються.

Ухвалюючи це судове рішення суд керуєтьсяст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішенняСерявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справіСерявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначені вище положення, дослідивши питання факту і права у цій справі, що лежать в основі спору, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи досліджені у справі докази, суд доходить висновку щодо безпідставності позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 14, 19, 72, 77, 90, 139, 245, 246, 250, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 30.10.2023.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: 58007, м. Чернівці, вул. Заводська,22.

Суддя Василь Скорейко