Справа № 638/2931/23
Суддя: Щепіхіна В. В.
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/2931/23
Провадження № 2-а/638/71/23
РІШЕННЯ

Іменем України

21 вересня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Щепіхіної В.В.

за участі секретаря Рєзнік І.П.

представника позивача адвоката Шевченко Д.С.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора лейтенанта поліції Малишевича Властиміла Ігоровича, інспектора лейтенанта поліції Кравченка Анатолія Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шевченко Д. С. у квітні 2023 року звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до інспектора лейтенанта поліції Малишевича Властиміла Ігоровича, інспектора лейтенанта поліції Кравченка Анатолія Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та згідно прохальної частини позову просить суд: 1) скасувати постанови від 01.04.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6764501 (час складання 12:19:23) та №6764753 (час складання 12:46:50); 2) закрити провадження по справі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.04.2023 відносно позивача було складено 2 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6764501 (час складання 12:19:23) та №6764753 (час складання 12:46:50). Згідно постанови серії ЕАС №6764501 ОСОБА_1 перевищив встановлене обмеження швидкості в населеному пункті (Полтавська обл., с. Кияшки, М-22 Полтава-Олександрія 90 км) більше ніж на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 103 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР. Згідно постанови серії ЕАС №6764753 ОСОБА_1 перевищив встановлене обмеження швидкості в населеному пункті м. Кременчук (Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Академіка Герасимовича, 60) більше ніж на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 96 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР. При вимірюванні швидкості інспекторами застосовано прилади TRUCAM IC 00845 та TRUCAM IC 000344, відеофіксація здійснювалася за допомогою бодікам №476261/476258 та №4762191. З постановами позивач не згоден та просить суд їх скасувати, оскільки вони складені з порушенням чинного законодавства. Так, у с. Кияшки Полтавської області знаків, які б ставили позивача до відома, що він знаходиться в населеному пункті, не було. Позивач рухався в потоці руху, нікого на обганяв, дотримувався безпечного інтервалу. Поліцейський повідомив, що ОСОБА_1 порушив дозволену швидкість у населеному пункті, однак знаку 5.70 Фото-відеофіксування порушень ПДР на цій ділянці дорожнього руху немає. Аналогічна ситуація і у населеному пункті Кременчук. Координати здійснення правопорушень не збігаються із координатами, що зазначені у постанові, а відеозаписи з бодікам загальною тривалістю не фіксують руху транспортного засобу, а ні у час фіксації приладу, а ні у час складання постанови. Прилад TRUCAM обов`язково має бути повірений. Крім цього, відеофіксація велася не зі штативу, а з руки, тобто похибка може бути значною. Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача. У відповідача відсутні належні і допустимі докази, що ОСОБА_1 не виконано вимоги знаку 5.45 і порушено п. 2.4 ПДР України. Працівники поліції не врахували, що дорожні знаки не встановлено, а отже порушення п. 2.4 ПДР України не було, що виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Доказів проведення контролю швидкості руху автомобіля в межах дії дорожнього знаку 5.70 не було. Правові підстави застосування лазерного вимірювача швидкості відсутні, доказів проходження повірки пристроєм не надано. З наведених підстав просить суд позов задовольнити.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.05.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора лейтенанта поліції Малишевича Властиміла Ігоровича, інспектора лейтенанта поліції Кравченка Анатолія Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

Інспектор роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Кравченко Анатолій Анатолійович надав до суду відзив на позов, згідно якого просить суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Так, 04.04.2023 ухвалено постанову серії ЕАС №6764501 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. за те, що він цього дня близько 12 год. 12 хв., керуючи транспортним засобом BMW X6, номерний знак НОМЕР_1 на а/д М-22 «Полтава-Олександрія» с. Кияшки 90 км, перевищив встановлені обмеження руху в населеному пункті більше ніж на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 103 км/год, чим порушив п.п. 12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалась приладом TRUCAM ТC 008455, відеофіксація 476251, 476258. Згідно п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год. Дорожній знак 5.76 в населеному пункті с. Кияшки відповідає вимогам Національного стандарту України «Знаки дорожні. Загальні технічні вимоги. Правила застосування» ДСТУ 4100:2021, не закритий сторонніми предметами та є видимим учасникам дорожнього руху. Доводи позивача не відповідають дійсним обставинам справи, спростовуються відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції та фото/відеозаписом з приладу TRUCAM ТC 008455, та мають оцінюватися судом критично, як єдиний спосіб водія уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Водій перевищив обмеження швидкості руху в населеному пункті на 53 км/год, що є порушенням п. 12.4 ПДР України. Відомості про технічні засоби в порядку статті 283 КУпАП зазначено у фабулі п. 5 постанови. На місці зупинки інспектор представився, повідомив водію про причину зупинки, а саме порушення ним п. 12.4 ПДР України; водій не заперечував про перевищення швидкості руху в населеному пункті, жодних пояснень по факту вчиненого правопорушення не надав; позивача було ознайомлено з фото/відеозаписом, зафіксованим на TRUCAM ТC 008455, повідомлено про розгляд справи, роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП; письмові пояснення під час розгляду справи водій не надавав, клопотань не заявляв, доказів на підтвердження дотримання ПДР України на місці розгляду справи не надав. Інспектором прийнято до уваги порушення водієм ПДР України, усні пояснення водія, покази технічного приладу та прийнято правомірне рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з ухваленням постанови про це, яку було оголошено негайно після розгляду справи та надано її копію. Позивачем було виконано постанову на місці зупинки шляхом сплати штрафу в розмірі 340, 00 грн. через банківський термінал. Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 03.11.2022, видного ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TRUCAM ІІ №ТС 008455 є придатним до застосування, а в розумінні Закону України «Про Національну поліцію» розміщення поліцейськими приладу TRUCAM з метою фіксації порушень швидкісного режиму в руках не є порушенням вимог чинного законодавства. Лазерний вимірювач відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань; крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (територіальний підрозділ батальйон патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції) надав до суду відзив на позов, згідно якого просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а незгода позивача з його притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності. Водій при керуванні автомобілем зобов`язаний дотримуватись вимог ПДР України. Позивача двічі було зупинено правомірно, адже він порушував ПДР України, йому роз`яснено причини зупинок, позивач не заперечував про факт перевищення швидкості руху в населеному пункті, жодних пояснень по факту вчинених правопорушень не надавав, постанови ним було виконано шляхом сплати штрафів в розмірі 340, 00 грн. через банківський термінал. Відповідно до координат, які автоматично визначає прилад TRUCAM за допомогою влаштованого GPS навігатора при здійсненні заміру швидкості автомобіля, транспортний засіб позивача рухався саме в межах населеного пункту с. Кияшки (а/д М-22 Полтава-Олександрія, 90 км) та по вул. Академіка Герасимовича, 60 в м. Кременчук. Координати GPS відповідають місцезнаходженню зазначених у фабулах постанов. Відомості про технічні засоби в порядку ст. 283 КУпАП зазначені у фабулах п. 5 постанов. Крім того, поліцією правомірно використовуються лазерні вимірювачі швидкості TRUCAM, розміщення приладу TRUCAM з метою фіксації порушень швидкісного режиму в руках не є порушенням вимог чинного законодавства.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шевченко Д. С. подала до суду додаткові пояснення, згідно яких наголошує, що автомобіль у момент фіксації показників перебував поза межами населеного пункту Кияшки, у той час як сам прилад перебував у межах населенного пункту. Частина додатків, надана представником відповідача, викладена на англійській мові та не перекладена у встановленому порядку, що позбавляє можливості вважати їх допустимими доказами, а роздруківки файлів не засвідчені, що унеможливлює їх прийняття у якості доказів. Відзив не містить доказів того, що 01.04.2023 під час можливого правопорушення були розташовані дорожні знаки, які відповідають вимогам, а контроль за порушенням ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів здійснювався за наявності встановленого знаку 5.76. Лише Укравтодор уповноважений визначати чи встановлені дорожні знаки відповідно до вимог ДСТУ чи ні, а також видавати стосовно цього висновки, але аж ніяк не представник відповідача, який на місці події у той час та день навіть не перебував. Копії свідоцтв про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки не засвідчені встановленим порядком. Крім того, у постанові серії ЕАС №6764753 зазначається, що правопорушення було зафіксовано на прилад TRUCAM ТС 000344, а в додатках до відзиву додано свідоцтво про повірку на прилад TRUCAM LТI 20/20 ТС 000344, що не співпадає з даними моделі TRUCAM, яка зазначена у постанові.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Шевченко Д. С. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Інспектор роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Кравченко Анатолій Анатолійович в судове засідання не з`явився, у відзиві міститься письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (територіальний підрозділ батальйон патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції) в судове засідання не з`явився, у відзиві міститься письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Інспектор роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Малишевич Властиміл Ігорович в судове засідання не з`явився; як повідомлено представником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектор позбавлений можливості подати відзив до суду, оскільки з 28.04.2023 перебуває у службовому відрядженні.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно постанови серії ЕАС №6764501 від 01.04.2023, 01.04.2023 о 12:12:01 в населеному пункті с. Кияшки Полтава-Олександрія 90 км водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW X6, номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху у населеному пункті більше як на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 103 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України (порушення швидкісного режиму в населених пунктах), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Швидкість вимірювалася приладом TRUCAM ТC008455, відеофіксація бодікам 476251, 476258.

Відповідно до постанови серії ЕАС №6764753 від 01.04.2023, 01.04.2023 о 12:42:00 у м. Кременчук по вул. Академіка Герасимовича, 80, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW X6, номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху у населеному пункті м. Кременчук більше як на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 96 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України (порушення швидкісного режиму в населених пунктах), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Швидкість вимірювалася приладом TRUCAM ТC 000344.

Як вбачається із вищенаведених постанов серії ЕАС №6764501 від 01.04.2023 та серії ЕАС №6764753 від 01.04.2023, водія ОСОБА_1 двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП із накладенням адміністративних стягнень у вигляді штрафів у розмірі 340,00 грн. Як наголошено стороною відповідача та не заперечувалось позивачем, вищевказані штрафи було добровільно сплачено водієм ОСОБА_1 на місці зупинок транспортних засобів.

Не погодившись із винесеними постановами інспекторів патрульної поліції, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Судом встановлено, що надані відповідачем докази на підтвердження обставин вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП, не містять відомостей стосовно того, що в зоні фіксації вимірювачамиTRUCAM ТC008455 та TRUCAM ТC 000344 01.04.2023 швидкості руху транспортного засобу BMW X6, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , були розміщені та діяли обмеження, передбачені дорожніми знаками: 5.49 «Початок населеного пункту»; 5.50 «Кінець населеного пункта»; 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху». На фотознимках, що містяться на дисках, долучених до відзиву відповідача, містяться лише фото знаків 5.76 та фото знаку 5.49 "Початок населеного пункту" Кияшки (відсутнє фото знаку 5.49 та 5.50 населенного пункту Кременчук). Проте, наявність доданих фото за відсутності схем дорожнього руху в с. Кияшки та в м. Кременчук відповідно із зазначенням місць розташування вказаних знаків не дає можливості встановити обставини вчинення правопорушення саме в межах населенних пунктів. Отже, відповідачем не надано достатніх доказів, які б містили інформацію щодо місця знаходження дорожнього знаку 5.49 «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги.

Доказів розміщення вказаних дорожніх знаків та зони їх дії не надано та не зазначено, як під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так і в ході розгляду адміністративної справи.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до ст. 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються ПДР України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 наведеного Закону).

Пункт 1.10 ПДР України визначає значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.49, 5.50, 5.51, 5.52.

Водночас, пунктом 12.4 ПДР України передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які стосуються правил дорожнього руху, зокрема, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 і 5 статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 наведеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, ч. 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Згідно зі ст. 31 Закону «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення наведеного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач, перебуваючи в населеному пункті, порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України на 53 км/год (населений пункт с. Кияшки Полтава-Олександрія 90 км) та на 46 км/год (населений пункт м. Кременчук). При цьому, в оскаржуваних постановах відповідач покладався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в зоні дії дорожнього знаку «населений пункт», а саме: здійснення вимірювання швидкості руху приладом TRUCAM ТC008455 та TRUCAM ТC 000344.

Дослідивши долучені відповідачем фотознімки та відеофіксацію приладів TRUCAM ТC008455 та TRUCAM ТC 000344, які містяться на оптичному диску, судом встановлено наступне. Файли в електронному виді: file _74200_0401_121126.jmх та file _О5000_0401_124134.jmfмістять наступні відомості: дату, час фіксування, назву приладу вимірювання, прізвища та ID оператора, показники швидкості та відстані, та місцерозташування самого приладу трукам, на фото також відображений транспортний засіб. Проте, вказані фотознімки та відеофіксація не містять інформації щодо координат, які автоматично визначає прилад TRUCAM, які давали б можливість дійти висновку, що транспортний засіб рухався саме в межах населенних пунктів.

Представником позивача у письмових поясненнях зазначаються координати розміщення TRUCAM, які нібито містяться у файлі _74200_0401_121126.jmх, доданому представником відповідача до відзиву. Проте, суд зауважує, що відповідач надав докази фото та відеофіксації правопорушень саме в електронному вигляді, засвідчені електронним підписом, які суд безпосередньо досліджував разом з іншими матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Таким чином, суд критично оцінює електронні докази, надані відповідачем, оскільки вони не містять в собі повної інформації, яка необхідна для встановлення судом обставин вчинення правопорушень. З цих підстав суд спростовує доводи відповідача, викладені у відзиві про те, що координати GPS відповідають місцезнаходженню зазначених у фабулах постанов. Інших доказів, які б містили зазначену інформацію, матеріали справи не містять та сторонами не надано. В оскаржуваних постановах також відсутні покликання на докази місцезнаходження дорожнього знаку 5.49 «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці вказаної автодороги, що могло б дати змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення.

Крім того, відповідач в постановах не посилався взагалі на дію дорожнього знаку п.5.49 «населений пункт», а лише зазначив, що відповідачем перевищено швидкість в населеному пункті.

За відсутності покликання відповідача в оскаржуваних постановах на зазначені докази щодо зони дії дорожнього знаку 5.49 «населений пункт» в кілометровій відмітці вказаної автодороги, а також за відсутності в матеріалах справи відомостей, зафіксованих автоматично приладами TRUCAM (координатів), суд доходить висновку, що зібраними доказами не підтверджуються обставини стосовно руху транспортного засобу BMW X6, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 саме в зоні дії дорожнього знаку населений пункт з перевищенням швидкості.

Відтак, інспектори поліції, які розглянули справу, не виконали вимоги щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

Також суд враховує, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише на ділянках доріг, які знаходяться в межах дії відповідного знаку про здійснення відеофіксації (дорожній знак « 5.76»), позаяк вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», згідно якої інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

Натомість, оскаржувані постанови не містять інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини щодо розміщення на вказаній ділянці дороги дорожнього знаку «5.76», лише за наявності якого можливе монтування/розміщення фототехніки і відеотехніки для фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму. Фотозображення вказаного знаку, надані відповідачем, не спростовують висновків суду.

Крім того, представником відповідача до відзиву надані документи на підтвердження правомірності використання приладів TRUCAM. Суд зауважує, що у свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/26471 від 03.11.2022 зазначено про повірку лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM II №ТС008455. Такий самий технічний засіб визначений і у експертному висновку від 24.12.2020. Натомість, в оскаржуваній постанові №6764501 від 01.04.2023 на виконання вимог статті 283 КУпАП міститься посилання на засіб контролю швидкості руху TRUCAM ТС008455, що не є тотожнім найменуванням та не може достоменно підтверджувати повірку саме такого технічного засобу. До того ж, у файлі: file _74200_0401_121126.jmх взагалі відсутнє посилання на тип приладу, зазначено лише Serial №: ТС008455.

При цьому, інших належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення відповідачем не надано та матеріали справи їх не містять.

Сама лише постанова про накладення адміністративного стягнення не є свідченням наявності складу, події правопорушення та вини позивача у його вчиненні.

За наведених обставин, суд констатує, що оскаржувані постанови прийняті з порушенням частини 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, є необґрунтованими та такими, що прийняті без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку, що в діях позивача склади адміністративних правопорушень, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутні, оскільки факти порушення позивачем вимог 12.4 ПДР України не підтверджуються належними і зібраними доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваних постанов та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту таких постанов.

Зважаючи на викладене, оскільки вина позивача у вчиненні адміністративних правопорушень не підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Судом також враховано позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 258, 280, 283, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 6, 7, 9, 11, 44, 73-78, 90, 241-246, 268, 269, 271, 272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора лейтенанта поліції Малишевича Властиміла Ігоровича, інспектора лейтенанта поліції Кравченка Анатолія Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАС №6764501 від 01.04.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену інспектором роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Кравченком Анатолієм Анатолійовичем, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Скасувати постанову серії ЕАС №6764753 від 01.04.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену інспектором роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Малишевичем Властимілом Ігоровичем, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. В. Щепіхіна