Справа № 160/9296/23
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2023 року Справа № 160/9296/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
03.05.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області, які виразилися у протиправному виключенні із трудового стажу ОСОБА_1 пільгових періодів роботи за Списком №1, а саме: з 01.11.1998 по 30.09.1999, 01.03.2004 по 30.04.2006, 01.05.2006 по 31.12.2006, 01.01.2009 по 31.05.2019 та 01.06.2014 по 02.08.2016;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області врахувати до трудового стажу ОСОБА_1 пільгові періоди роботи за Списком № 1, а саме: з 01.11.1998 по 30.09.1999, 01.03.2004 по 30.04.2006, 01.05.2006 по 31.12.2000, 01.01.2009 по 31.05.2019 та 01.06.2014 по 02.08.2016;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області нарахувати, призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з моменту досягнення пенсійного віку, тобто з 27 січня 2023 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 адміністративний позов було залишено без руху та запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду: - уточненого адміністративного позову з уточненими позовними вимогами відповідно до вимог КАС України, а також його копії для направлення відповідачу/відповідачам у справі відповідно до їх кількості; - документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі та в порядку, передбачених чинним законодавством України, відповідно до уточнених позовних вимог.
Копію зазначеної ухвали, враховуючи припинення фінансування суду за кошторисними призначеннями для придбання поштових марок через військове вторгнення російської федерації на територію України та введенням на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/202 воєнного стану, 22.05.2023 направлено позивачу засобами телекомунікаційного зв`язку на електронну адресу, зазначену останній в позовній заяві. Тобто, строк для усунення недоліків з урахуванням ч.6 ст.120 КАС України до 29.05.2023.
29.05.2023 від позивача до суду надійшло клопотання про прийняття судом уточненої адміністративної позовної заяви та відкриття провадження у справі. У доданому до клопотання уточненому адміністративному з аналогічним суб`єктним складом правовідносин позовні вимоги викладені наступним чином:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області врахувати до трудового стажу ОСОБА_1 пільгові періоди роботи за Списком №1 на підставі її заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 від 15.03.2023 року, а саме: з 01.11.1998 по 30.09.1999, 01.03.2004 по 30.04.2006, 01.05.2006 по 31.12.2006, 01.01.2009 по 31.05.2019 та 01.06.2014 по 02.08.2016;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області нарахувати, призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з моменту досягнення пенсійного віку, тобто з 27 січня 2023 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2 ), має страхового стажу роботи 38 років 03 місяці 13 днів (13 років додатково за Список №1), з яких пільгового стаж роботи за Списком №1 - 13 років 04 місяці 02 дні, що підтверджується відомостями її трудової книжки та уточнюючої довідки роботодавця ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» від 07.03.2023 №16.4/99. Підставами для неврахування до пільгового стажу періодів роботи, вказаних у зазначеній уточнюючій довідці, відповідач-2 зазначає те, що уточнююча довідка від 07.03.2023 №16.4/99 не містить наказів про прийняття та звільнення, відсутнє доручення на директора з персоналу з права підпису замість керівника. Позивач звертає увагу суду, що відповідач-2 визнав тільки мій страховий стаж, що складає 26 років 03 місяці 13 днів. При цьому, що наведені вище в рішенні твердження відповідача-2 не відповідають дійсності, суперечать відомостям моєї трудової книжки та доданим документам до моєї заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Позивач наголошує, що в періоди з 01.11.1998 по 30.09.1999, 01.03.2004 по 30.04.2006, 01.05.2006 по 31.12.2006, 01.01.2009 по 31.05.2019 та 01.06.2014 по 02.08.2016 вона працювала лаборантом рентгеноспектрального і емісійного аналізу хімічної лабораторії центральної заводської лабораторії, як працівник безпосередньо зайнятий на рентгенівських установках у виробничих галузях економіки та науково-дослідницьких інститутах , а також регулювання і налагодження, у виробництві: роботи з радіоактивними речовинами та джерелами іонізуючих випромінювань і берилієм (інші роботи), відповідно до Списку №1 відповідно до розділу XXII, підрозділом 5, позиція 22.5-16, відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 та від 16.01.2003 №36. Вказана інформація підтверджується відомостями моєї трудової книжки, уточнюючої довідки від 07.03.2023 №16.4/99 та архівними документами, які свідчать про атестацію робочого міста (накази та додатки до них), копії яких додані до цього адміністративного позову та були додані до моєї заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Позивач також вказує, що на день звернення до пенсійного органу її загальний трудовий стаж складав 39 років 03 місяця 13 днів (страхового стажу - 26 років 03 місяці 13 днів та 13 років 00 місяців 00 днів додаткових за Список №1), з нього пільговий стаж за Списком №1 складає 13 років 04 місяці 02 дні, дає їй право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до абз. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яким встановлено, що працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 (справа № 1-5/2018(746/15)).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачам 15-денний строк на подання відзив на позов; витребувано від відповідачів додаткові докази та встановлено строк для їх подання.
Про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) сторони повідомленні відповідно до приписів КАС України, що підтверджується матеріалами справи.
Копію вищевказаної ухвали, враховуючи припинення фінансування суду за кошторисними призначеннями для придбання поштових марок через військове вторгнення російської федерації на територію України та введенням на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/202 воєнного стану, 08.06.2023 позивачу направлено засобами телекомунікаційного зв`язку на адресу електронної пошти, зазначену в позовній заяві, що підтверджується матеріалами справи. За даними КП «ДСС» копію ухвали про відкриття провадження 08.06.2023 надіслано одержувачам Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головному управління Пенсійного фонду України в Харківській області за допомогою підсистеми «Електронний суд» в їх електронні кабінети, а копію адміністративного позову надіслано відповідачам 03.05.2023, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, строк на подання відзиву до 23.06.2023.
У встановлений судом строк відзиву на позов та витребуваних документів від відповідачів до суду не надходило.
14.07.2023 засобами поштового зв`язку від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшов відзив на позов (направлений до суду 07.07.2023), в якому відповідач 2 посилався на те, що враховуючи те, що Закон № 1058-ІУ є спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Преамбулою Закону № 1058-ІУ передбачено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до Закону № 1058-ІУ Отже, Закон № 1058-ІУ як спеціальний закон є пріоритетним у правовідносинах щодо призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 з моменту набрання законної сили Законом України № 2148-УІІІ від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» - з 11.10.2017. Оскільки Закон №1058-ІУ та Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-УШ від 03.10.2017 є чинними, їх положення не визнано неконституційними, відтак рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1- р/2020 впливає на право призначення пенсії на пільгових умовах, яке виникло до 11.10.2017. Відтак, оскільки і Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і Закон України «Про пенсійне забезпечення» регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні мають норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як однопредметного та рівносильного акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням дії норм Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Отже, умови призначення пенсії Позивачу мають визначатися на підставі Закону №1058. Відповідно до частини першої статті 114 Закону №1058-ІУ право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідачем 2 наголошено, що на підставі наданих Позивачем документів та даних індивідуальних відомостей про застраховану особу, загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 26 років 03 місяці 13 днів, пільговий стаж відсутній. Неможливо зарахувати пільговий стаж, зазначений в довідці від 07.03.2023 № 16.4/99, виданої ПАТ «Дніпровський металургійний завод», оскільки довідка не відповідає додатку №5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутністю трудової книжки або відповідних записів в ній, а саме не містить наказів на прийняття та звільнення, відсутнє доручення на директора з персоналу з права підпису замість керівника.
Відповідачем 1 також наголошено, що тільки адміністрація підприємства може визначити, що технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, які можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих і тільки адміністрація підприємства згідно первинних документів може підтвердити, що особа була дійсно зайнята на роботах, які можна віднести до Списку №1 або №2, виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Характер роботи підтверджується тільки документально. Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в межах своїх повноважень, розглядає питання щодо наявності/відсутності права на призначення пенсії виключно на підставі пред`явлених заявником документів і не може встановлювати на власний розсуд чи відноситься певний період роботи особи на підприємстві до робіт зі шкідливими умовами праці чи ні. Органом Пенсійного фонду України не ставиться під сумнів сам факт роботи позивача на вищевказаних підприємствах, проте наявність лише факту роботи на підприємстві є недостатнім для підтвердження права на пільгову пенсію за Списком №1.
Водночас, відповідачем 1 вказано, що копією паспорта громадянина України підтверджується, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та нею не було досягнуто 45-річного віку станом на 11.10.2017 (позивачці виповнилось лише 39 років). Позивачці виповнилось 45 років - 26 січня 2023 року, відповідно, умови призначення їй пільгової пенсії мають визначатися на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не на підставі п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки позивачка не досягла 45 років до 11.10.2017 (дату набуття чинності внесенням змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії Головне управління керувалося Законом №1058-IV, в редакції Закону №2148-VIII, який є чинним і регулює спірні правовідносини, тому Головне управління не діяло всупереч закону.
24.07.2023 засобами телекомунікаційного зв`язку від відповідача 1 надійшли копії матеріалів пенсійної справи позивача на виконання ухвали суду.
За правилами ст.263 КАС України розгляд адміністративної справи мав відбутись до 23.06.2023, проте головуючий суддя Юхно І.В. у період з 05.06.2023 по 23.07.2023 перебувала у відпустці та на лікарняному, суд на підстави положень ч.6 ст.120 КАС України розглядає справу по суті в перший робочий день 24.07.2023.
Суд, враховуючи рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 щодо продовження процесуальних строків, вважає за необхідне прийняти вказані документи до розгляду.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим 24.03.2005 Ленінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області.
15.03.2023 позивач звернулась до відділу обслуговування громадян №3 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (копія міститься в матеріалах справи).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.03.2023 №73 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу та недосягненням пенсійного віку.

У рішенні вказано, що вік заявника 45 років. Страховий стаж заявника становить 26 років 3 місяці 13 днів. Пільговий стаж відсутній.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

Відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівникам, зайняті повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637 (далі Порядок № 637), у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Довідки видаються на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умови праці, а також про безпосередню зайнятість впродовж повного робочого дня на роботах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Не можливо зарахувати пільговий стаж, зазначений в довідці від 07.03.2023 №16.4/99, виданої ПАТ «Дніпровський металургійний завод», оскільки довідка не відповідає додатку № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутністю трудової книжки або відповідних записів в ній, а саме: не містить наказів на прийняття та звільнення, відсутнє доручення на директора з персоналу з права підпису замість керівника.

Заявниця працює. Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату - 27.01.2041.

З матеріалів справи вбачається, що на день звернення із відповідною заявою, позивачці виповнилося 45 років 01 місяць 17 днів.

Не погоджуючись з відмовою в призначенні на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 після досягнення нею 45-річного віку та незарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 01.11.1998 по 30.09.1999, з 01.03.2004 по 30.04.2006, з 01.05.2006 по 31.12.2006, з 01.01.2009 по 31.05.2019 та з 01.06.2014 по 02.08.2016, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Пунктом 2 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486 (далі Положення №№28-2), Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 статті 92 Конституції України встановлено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий у 50 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Тому відмова управління ПФУ в призначенні ОСОБА_1 , яка на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 досягла 45 років з посиланням недосягнення нею пенсійного віку у 50 років, є протиправною.

Суд звертає увагу на те, що зміни до Закону № 1058-IV (зокрема щодо доповнення його статтею 114) внесено Законом № 2148-VIII від 3 жовтня 2017 року, тобто раніше ухвалення КСУ Рішення № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року. Тому відсутні підстави стверджувати про повторне запровадження правового регулювання, яке КСУ раніше визнав неконституційним. При цьому рішення КСУ про визнання неконституційними та втрату чинності положеннями одного закону не тягне втрату чинності положеннями іншого закону, який не був предметом конституційного контролю.

При цьому, суд не вважає можливим надавати оцінку положенням Закону № 1058-IV щодо їх відповідності чи невідповідності Конституції України в межах цієї справи, оскільки, як зазначено вище, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-IV.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду в рішенні від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20 (№Пз/9901/32/20). При цьому, це рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є оскарження дій територіального органу Пенсійного фонду України щодо вирішення питання про призначення пенсії на пільгових умовах, для працівників, зайнятих повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Наведені правовід висновки також узгоджуються з викладеними у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 у справі № 160/9272/20.

З огляду на викладене суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 з моменту досягнення нею 45-річного віку, у зв`язку з чим, враховуючи вищенаведене та приписи ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу у переході на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з дотриманням процедури винесення рішення.

Зважаючи на наведене вище, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області від 23.03.2023 №73 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком по Списку №1, суперечить чинному законодавству, у зв`язку з чим у суду наявні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Крім того, в оскаржуваному рішенні визначено, що страховий стаж позивача становить 26 років 03 місяці 13 днів, пільговий стаж відсутній, тоді як позивач стверджує, що має страховий стаж 38 років 03 місяці 13 днів (13 років додатково за Список №1), в тому числі по Списку №1 13 років 04 місяці 02 дні.

Водночас, у рішенні від 23.03.2023 №73 Головним управлінням Пенсійного фонду в Харківській області було вказано, що неможливо зарахувати пільговий стаж, зазначений в довідці від 07.03.2023 №16.4/99, виданої ПАТ «Дніпровський металургійний завод», оскільки довідка не відповідає додатку №5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, а саме: не містить наказів на прийняття та звільнення, відсутнє доручення на директора з персоналу з права підпису замість керівника.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, для визначення наявного трудового стажу для призначення пенсій необхідно використовувати записи в трудовій книжці і лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж може встановлюватися на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення страхового стажу.

Із записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема, працювала:

- відкрите акціонерне товариство «Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського»:

- 08.06.1998 прийнята в центральну заводську лабораторію лаборантом хімічного аналізу 4 роз. (пр. №165/з від 08.06.1998);

- 01.11.1998 переведена там же лаборантом рентгеноспектрального аналізу 4 розряду (р.№29 від 28.10.98);

- 01.10.1999 переведена там же лаборантом хімічного аналізу 4 розряду (р.№41 від 28.09.99);

- 01.03.2004 переведена там же лаборантом рентгеноспектрального аналізу 4 розряду (розп.№11а від 01.03.2004);

- 01.05.2006 переведена там же лаборантом рентгеноспектрального аналізу (безпосередньо зайнята на рентгенівських установках у виробничих галузях економіки 4 розряду (розп. №21 від 30.04.06);

- 01.01.2009 переведена в центральну заводську лабораторію технічного управління в той же професії групи еміссіонального, рентгеноспектрального та хімічного експрес-аналізу дільниці рентгеноспектрального та еміссіонального аналізу лабораторії хімічної (розп.№95а від 31.12.08);

- відкрите акціонерне товариство «Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» перейменовано у публічне акціонерне товариство «Євраз Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського»;

- 01.06.2014 переведена в центральну заводську лабораторію лаборантом рентгеноспектрального аналізу (зайнята на рентгенівських установках у виробничих галузях економіки) 4 розряду групи еміссіонального, рентгеноспектрального та хімічного експрес-аналізу дільниці рентгеноспектрального та еміссіонального аналізу (р.№586 від 01.06.2014);

- найменування публічного акціонерного товариства «Євраз Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» змінено на приватне акціонерне товариство «Євраз Дніпровський металургійний завод»;

- найменування приватного акціонерного товариства «Євраз Дніпровський металургійний завод» змінено на приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод»;

- 21.10.2019 звільнена за власним бажанням, ст.38 КЗпП України (розп.№7431 від 21.10.19).

Суд зазначає, що згідно з розрахунком стажу роботи ОСОБА_1 за пенсійною справою №73 вищевказані періоди роботи зараховані до страхового стажу позивача. Загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 26 роки 03 місяців 13 днів, пільговий стаж відсутній.

Так, пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 01.12.2005 за №1451/11731, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Таким чином, з викладених законодавчих норм вбачається, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком №1 та/або Списком №2.

Позивачем до пенсійного органу разом із заявою про призначення пенсії від 15.03.2023 також було надано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначенні пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 07.03.2023 №16.4/99, виданої ПрАТ «Дніпровський металургійний завод», згідно з якою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повний робочий день працювала на ВАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського»:

- у період з 01.11.1998 по 30.09.1999 (років - 00, місяців - 11, днів 00) у виробництві: Роботи з радіоактивними речовинами, джерелами іонізуючих випромінювань, берилієм і рідкісноземельними елементами (інші роботи), в якості: лаборант рентгеноспектрального аналізу хімічної лабораторії центральної заводської лабораторії, як працівники, постійно і безпосередньо зайняті на рентгенівських установках у промисловості, а також їх регулюванням і наладкою, 54б, що передбачено Списком № 1, розділом - XXII, підрозділом - 5, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162. Підстава: особова картка ф. П-2, штатний розклад, особові рахунки з нарахування заробітної плати. Постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162;

- у період з 01.03.2004 по 30.04.2006 (років - 02, місяців 02, днів 00), (Відпустка по догляду за дитиною до 3-х років з 30.11.2005р. по 16.09.2008р. надана згідно розпорядження від 21.11.2005р. №105/к) у виробництві: Роботи з радіоактивними речовинами та джерелами іонізуючих випромінювань і берилієм (інші роботи), в якості: лаборант рентгеноспектрального аналізу дільниці рентгеноспектрального аналізу центральної заводської лабораторії, як працівники, безпосередньо зайняті на рентгенівських установках у виробничих галузях економіки та науково-дослідних інститутах, а також їх ремонтом, регулюванням і налагодженням, що передбачено Списком № 1, розділом - ХХІІ, підрозділом - 5, позицією - 22.5-16, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. № 36. Підстава: особова картка ф. П-2, штатний розклад, особові рахунки з нарахування заробітної плати, Постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №36;

- у період з 01.05.2006 по 31.12.2008 (років - 02, місяців - 08, днів 00) (Відпустка по догляду за дитиною до 3-х років з 30.11.2005р. по 16.09.2008р. надана згідно розпорядження від 21.11.2005р. №105/к) у виробництві: Роботи з радіоактивними речовинами та джерелами іонізуючих випромінювань і берилієм (інші роботи), в якості: лаборант рентгеноспектрального аналізу, безпосередньо зайнятий на рентгенівських установках у виробничих галузях економіки, дільниці рентгеноспектрального та емісійного аналізу хімічної лабораторії центральної заводської лабораторії, як працівники, безпосередньо зайняті на рентгенівських установках у виробничих галузях економіки та науково-дослідних інститутах, а також їх ремонтом, регулюванням і налагодженням, шо передбачено Списком № 1, розділом - XXII, підрозділом - 5, позицією - 22.5-16, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №36. Підстава: особова картка ф. П-2, штатний розклад, особові рахунки з нарахування заробітної плати. Постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №36;

- у період з 01.01.2009 по 31.05.2014 (років - 05, місяців - 05, днів 00) у виробництві: Роботи з радіоактивними речовинами та джерелами іонізуючих випромінювань і берилієм (інші роботи), в якості: лаборант рентгеноспектрального аналізу, безпосередньо зайнятий на рентгенівських установках у виробничих галузях економіки, групи емісійного, рентгеноспектрального та хімічного експрес - аналізу дільниці рентгеноспектрального та емісійного аналізу лабораторії хімічної центральної заводської лабораторії Технічного управління, як працівники, безпосередньо зайняті на рентгенівських установках у виробничих галузях економіки та науково-дослідних інститутах, а також їх ремонтом, регулюванням і налагодженням, що передбачено Списком № 1, розділом - XXII, підрозділом - 5, позицією - 22.5-16, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №36. Підстава: особова картка ф. П-2, штатний розклад, особові рахунки з нарахування заробітної плати, Постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №36;

- у період з 01.06.2014 по 02.08.2016 (років - 02, місяців - 02, днів 02) у виробництві: Роботи з радіоактивними речовинами та джерелами іонізуючих випромінювань і берилієм (інші роботи), в якості: лаборант рентгеноспектрального аналізу, зайнятий на рентгенівських установках у виробничих галузях економіки, групи емісійного, рентгеноспектрального та хімічного експрес - аналізу дільниці рентгеноспектрального та емісійного аналізу лабораторії хімічної центральної заводської лабораторії, як працівники, безпосередньо зайняті на рентгенівських установках у виробничих галузях економіки та науково-дослідних інститутах, а також їх ремонтом, регулюванням і налагодженням, що передбачено Списком № 1, розділом - XXII, підрозділом - 5, позицією - 22.5-16, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №36. Підстава: особова картка ф. П-2, штатний розклад, особові рахунки з нарахування заробітної плати, Постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. №36.

Довідка містить інформацію про проведення атестації робочих місць та реорганізацію/перейменування підприємства з посиланням на відповідні накази.

Суд звертає увагу, що в позовній заяві позивач оспорює незарахування пенсійним органом до її пільгового стажу виключно періодів роботи з 01.11.1998 по 30.09.1999, з 01.03.2004 по 30.04.2006, з 01.05.2006 по 31.12.2006, з 01.01.2009 по 31.05.2019 та з 01.06.2014 по 02.08.2016, у зв`язку з чим суд на підставі положень ч.2 ст.9 КАС України не надає оцінку правомірності зарахування та/або незарахування до пільгового стажу роботи позивача інших періодів її роботи.

Суд також враховує, що пенсійним органом не оспорюється віднесення посад, на яких працювала позивачка у спірний період до Списку №1, про що зазначено відповідачем 2 у відзиві на позов.

У рішенні про відмову у призначенні пенсії відповідачем 2 в якості підстави для незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 періодів роботи згідно з довідкою від 07.03.2023 №16.4/99, виданої ПАТ «Дніпровський металургійний завод», вказано, що означена довідка не містить наказів на прийняття та звільнення, відсутнє доручення на директора з персоналу з права підпису замість керівника.

Так, на час первісного заповнення трудової книжки діяла Інструкція про ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі Інструкція №58).

Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З аналізу наведених положень вбачається, що обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, спірний період роботи позивача підтверджено відповідними записами в трудовій книжці серії НОМЕР_3 , засвідчені підписами уповноваженої особи та містять відповідні печатки, відтак відомості, які зазначені в трудовій книжці свідчать про те, що позивач працювала у вказаний період.

Судом в ході судового розгляду не встановлено, що в основу оскаржуваного рішення відповідача не були покладені зауваження до заповнення в трудовій книжці спірних періодів роботи позивача.

Таким чином, оскільки позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17 (провадження №К/9901/768/17).

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Вказана позиція кореспондується з нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі Порядок № 637), відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Тобто, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

В даному випадку, суд звертає увагу, що вказані записи в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей з посиланням на дати та номери відповідних наказів, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку з чим відсутність підписів начальника відділу кадрів та головного бухгалтера в уточнюючій довідці не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду роботи до стажу.

В додатку 5 до Порядку №637 визначена форма Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, відповідно до якої довідка має містити три підписи посадових осіб: керівника, начальника відділу кадрів та головного бухгалтера.

Суд звертає увагу, що довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки від 07.03.2023 №16.4/99, видана ПрАТ «Дніпровський металургійний завод», підписана директором з персоналу та соціальних питань ОСОБА_5 , начальником відділу кадрів Світланою Санжаровською, головним бухгалтером Артемом Назімою та засвідчена відповідною печаткою підприємства.

При цьому, суд наголошує, що означеними нормами не передбачено надання до довідки доказів на підтвердження повноважень на підписання такої довідки відповідними особами. Тобто, у суду відсутні підстави вважати, що довідка від 07.03.2023 №16.4/99, видана ПрАТ «Дніпровський металургійний завод», підписана неуповноваженими на те особою.

Суд наголошує, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

Отже, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, спірний період роботи позивача підтверджено відповідними записами в трудовій книжці серії НОМЕР_3 , засвідчені підписами уповноважених осіб та містять відповідну печатки, відтак відсутні підстави для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

При цьому, суд наголошує, що не приймає до уваги як безпідставні посилання пенсійного органу у відзиві на позов на непроведення атестації робочих місць як на підставу у незарахуванні до пільгового стажу спірних періодів роботи позивача, оскільки рішення про відмову в призначенні пенсії таких посилань не містить.

Більш того, за змістом приписів п.1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (далі Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці (надалі атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно з п.2 Порядку №442 основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 Порядку №442 визначено, що атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.

Відповідно до п.10 Порядку №442 результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому, п.11 Порядку №442 (в редакції, що діяла в спірний період) передбачено, що контроль за якістю проведення атестації, правильністю застосування списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, пільги і компенсації, покладається на органи Державної експертизи умов праці.

Пунктом 4.2 Порядку №442 визначено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Уразі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Крім того, з аналізу зазначених вище правових норм слідує, що обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців). Порушення цього обов`язку у формі не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є недопустимим у правовій державі.

Також, суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеної до Списків №1 або № 2, та по якій має бути проведена атестації робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.

За таких обставин, суд вважає, що як факт проведення, так і своєчасність проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Атестація має проводитися у передбачені п.4 Порядку №442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених п.4 Порядку №442 строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 16.09.2014р. у справі №21-307а14, а також Верховним Судом у постанові від 23.01.2018р. у справі №732/2003/14 та підлягає застосуванню судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Оскільки відповідачами під час судового розгляду справи не доведено зарахування до пільгового стажу роботи позивача вищевказаних періодів, а тому порушені позивачем права підлягають відновленню судом.

При цьому, суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже, періоди роботи ОСОБА_1 з 01.11.1998 по 30.09.1999, з 01.03.2004 по 30.04.2006, з 01.05.2006 по 31.12.2006, з 01.01.2009 по 31.05.2019 та з 01.06.2014 по 02.08.2016 підлягають зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1.

Отже, з метою повного та всебічного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне частково задовольнити заявлені позивачем позовні вимоги, скоригувавши їх у межах на підставі ч.2 ст.9 КАС України, а саме:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області від 23.03.2023 №73 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком по Списку №1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1, періоди її роботи з 01.11.1998 по 30.09.1999, з 01.03.2004 по 30.04.2006, з 01.05.2006 по 31.12.2006, з 01.01.2009 по 31.05.2019 та з 01.06.2014 по 02.08.2016;

При цьому, стосовно позовної вимоги про «зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати, призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з моменту досягнення пенсійного віку, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_3 », суд зазначає, що не наділений відповідними повноваженнями проводити розрахунок страхового та пільгового стажу позивача, беззаперечно зобов`язувати призначити пенсію та здійснювати переведення з одного виду пенсії на іншій, оскільки це є дискреційні повноваження органів Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, враховуючи пенсійним органом не проводився розрахунок пільгового стажу ОСОБА_1 з урахуванням вищевказаних періодів роботи, суд приходить до висновку, що належним способом порушених прав позивача у заявленому до розгляду спорі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 15.03.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», що підлягає застосуванню відповідно до п.3 Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 із застосуванням показника вікового цензу у 45 років та провести розрахунок загального (страхового) та пільгового стажу роботи позивача, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на вищевказане, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги в цій частині.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, суд звертає увагу, що у рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський Суд з прав людини наголосив, що «... Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9.12.1994 року). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 1.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001 року)».

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Таким чином, судовий збір у розмірі 1073,60 грн., сплачений позивачем при поданні адміністративного позову до суду відповідно до квитанції від 13.12.2021 №0.4.1, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у загальній сумі 805,20 грн. (402,6 грн. з кожного з відповідачів).

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ), відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх; ) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області від 23.03.2023 №73 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком по Списку №1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1, періоди її роботи з 01.11.1998 по 30.09.1999, з 01.03.2004 по 30.04.2006, з 01.05.2006 по 31.12.2006, з 01.01.2009 по 31.05.2019 та з 01.06.2014 по 02.08.2016.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.03.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», що підлягає застосуванню відповідно до п.3 Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 із застосуванням показника вікового цензу у 45 років та провести розрахунок загального (страхового) та пільгового стажу роботи позивача, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 402,60 грн. (чотириста дві гривні 60 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 402,60 грн. (чотириста дві гривні 60 копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Юхно