Справа № 420/21778/23
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Рувіна Олександра Григоровича, Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії., -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Рувіна Олександра Григоровича, Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про визнання протиправними дій директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Рувіна Олександра Григоровича по відмові у наданні копії заяви №10-8-02-3555 від 15.02.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про проведення лінгвістичного авторознавчого дослідження та копії платіжного документу про отримання оплати за проведення цього дослідження, зобов`язання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надати позивачу копію заяви №10-8-02-3555 від 15.02.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про проведення лінгвістичного авторознавчого дослідження та копію платіжного документу про отримання оплати за проведення цього дослідження.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що 16.02.2023 року до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшла заява №10-8-02-3555 від 15.02.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про проведення лінгвістичного авторознавчого дослідження стосовно авторства окремих процесуальних документів, підготовлених адвокатом ОСОБА_2. Позивач 15.08.2023 року звернувся до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз із запитом на інформацію щодо надання на вказану ним електронну адресу копії заяви №10-8-02-3555 від 15.02.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про проведення лінгвістичного авторознавчого дослідження та копії платіжного документу про отримання оплати за проведення цього дослідження. 18 серпня 2023 року позивачем отримана відмова відповідача у задоволенні його запиту на інформацію за №12102/ЗП-34/11.2 від 18.08.2023 року. Позивач зазначає, що ст. 10 Закону №2939-VІ врегульовано питання доступу до інформації про особу. Нормами цієї статті встановлено, що кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається. Розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом. Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені. Запитувана інформація стосується особисто позивача, створена відповідачем в процесі виконання делегованих повноважень Мінюсту, знаходиться у розпорядженні КДНІСЕ, не віднесена до інформації з обмеженим доступом, отже підлягала безумовному наданню. Позивач не погодився із правомірністю дій відповідача у зв`язку із чим звернувся до суду із цим позовом.

З відзиву на позовну заяву директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Рувіна Олександра Григоровича вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що Закон України «Про доступ до публічної інформації» містить вичерпний перелік розпорядників та видів інформації, щодо якої у публічно-правових відносинах особи виступають розпорядниками, і відповідачі, за змістом статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не є розпорядниками запитуваної інформації. Отже, відповідачі не мають статусу розпорядників, а запитувана інформація не відноситься до тих видів, що мають згідно з Законом України «Про доступ до публічної інформації» надаватися за запитами. Таким чином, посилання позивача на нібито порушення відповідачами вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» не відповідають вимогам законодавства та судовій практиці.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 15.08.2023 року звернувся до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз із запитом на інформацію, в якому зазначив, що 16.02.2023 року до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшла заява №10-8-02-3555 від 15.02.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про проведення лінгвістичного авторознавчого дослідження стосовно авторства окремих процесуальних документів, підготовлених адвокатом ОСОБА_2. Позивач просив надати на вказану ним електронну пошту копію заяви №10-8-02-3555 від 15.02.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про проведення лінгвістичного авторознавчого дослідження та копію платіжного документу про отримання оплати за проведення цього дослідження (аркуш справи 5).

Листом №12102/ЗП-34/11.2 від 18.08.2023 року Київський науково-дослідний інститут судових експертиз повідомив позивачу про те, що відповідно до вимог п. 2.2 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 забороняється повідомляти без дозволу особи, який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив (ла) експерта), відомості, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням обов`язків, або не повідомляти будь-кому, крім замовника про її результати. Крім цього, відповідно до п. 7.1 Договору сторони домовились, що вся інформація, викладена у цьому договорі є конфіденційною та не підлягає розголошенню, крім випадків, передбачених діючим законодавством. Інформація, необхідна позивачу є захищеною законом, а Інститут не є її розпорядником. Враховуючи зазначене, надання необхідної позивачу інформації, є можливим за умови надходження до Інституту відповідного дозволу замовника даного дослідження (аркуші справи 6-7).

Позивач не погодився із відмовою у доступі до вказаної інформації, у зв`язку із чим звернувся до суду з позовом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч.1 ст.1, ч.1 ст.3, ч.1 ст.5, ст. 12, п.1 ч.1, ч. 4 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них; 5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Згідно із ч.1, 2-5 ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Згідно із ч.1 ст.14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до п. 1 ч. 3, ч. 4, 5 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані 1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом; 2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом; 3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб; 4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

Зберігання інформації про особу не повинно тривати довше, ніж це необхідно для досягнення мети, задля якої ця інформація збиралася.

Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені.

Так, відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Таким чином, публічна інформація, крім встановлених законом випадків, є відкритою, а доступ до неї може забезпечуватися шляхом надання розпорядником інформації, до яких належать і суб`єкти владних повноважень, у встановлені законом строки інформації за відповідними запитами, зокрема, фізичних осіб, а перелік підстав для відмови в задоволенні запиту на інформацію є вичерпним.

У листі №12102/ЗП-34/11.2 від 18.08.2023 року Київський науково-дослідний інститут судових експертиз повідомив позивачу про те, що відповідно до вимог п. 2.2 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 забороняється повідомляти без дозволу особи, який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив (ла) експерта), відомості, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням обов`язків, або не повідомляти будь-кому, крім замовника про її результати. Крім цього, відповідно до п. 7.1 Договору сторони домовились, що вся інформація, викладена у цьому договорі є конфіденційною та не підлягає розголошенню, крім випадків, передбачених діючим законодавством. Інформація, необхідна позивачу є захищеною законом, а Інститут не є її розпорядником. Враховуючи зазначене, надання необхідної позивачу інформації, є можливим за умови надходження до Інституту відповідного дозволу замовника даного дослідження.

Так, відповідно до п. 2.2 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 на експерта покладаються такі обов`язки, зокрема, не розголошувати без дозволу органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив (ла) експерта), відомості, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням обов`язків, або не повідомляти будь-кому, крім органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), чи суду про хід проведення експертизи та її результати.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про судову експертизу» державні спеціалізовані установи, судові експерти та залучені фахівці, що проводять судові експертизи, у разі отримання інформації, що становить державну, комерційну чи іншу охоронювану законом таємницю, повинні забезпечити нерозголошення цих відомостей.

Відповідач посилається в відповіді на запит на конфіденційність даних запитуваних позивачем, що передбачено умовами договору на проведення експертного дослідження, який і став підставою для проведення такої експертизи та з врахуванням посилання на положення п. 2.2 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» відповідач діяв обґрунтовано та не вчиняв протиправних дій, а тому не має підстав для зобов`язання відповідача вчиняти певні дії.

Таким чином, враховуючи те, що інформація, зазначена позивачем у запиті від 15.08.2023 року є конфіденційною та може бути надана з дозволу органу, який ініціював призначення експертизи (ДБР), ці обставини позбавили відповідача можливості надати запитувану інформацію, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дій директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Рувіна Олександра Григоровича по відмові у наданні копії заяви №10-8-02-3555 від 15.02.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про проведення лінгвістичного авторознавчого дослідження та копії платіжного документу про отримання оплати за проведення цього дослідження та зобов`язання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надати позивачу копію заяви №10-8-02-3555 від 15.02.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про проведення лінгвістичного авторознавчого дослідження та копії платіжного документу про отримання оплати за проведення цього дослідження.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Рувіна Олександра Григоровича (вул. Сім`ї Бродських, 6, м. Київ, 03057), Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (вул. Сім`ї Бродських, 6, м. Київ, 03057, ) про визнання протиправними дій директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Рувіна Олександра Григоровича по відмові у наданні копії заяви №10-8-02-3555 від 15.02.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про проведення лінгвістичного авторознавчого дослідження та копії платіжного документу про отримання оплати за проведення цього дослідження, зобов`язання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надати позивачу копію заяви №10-8-02-3555 від 15.02.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про проведення лінгвістичного авторознавчого дослідження та копію платіжного документу про отримання оплати за проведення цього дослідження - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА

.