Справа № 320/37937/23
Суддя: Білоноженко М.А.
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

27 жовтня 2023 року місто Київ № 320/37937/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Білоноженко М.А., ознайомившись із матеріалами адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області,

третя особа Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства

внутрішніх справ України в Київській області

про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності,

зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, третя особа Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 28.02.2023 №5 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 із органів внутрішніх справ відповідно до пункту 63 «з» (через скорочення штатів) Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 та в частині зазначення вислуги років ОСОБА_1 на день звільнення - 18 років 10 місяців 21 день;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області щодо не зарахування до вислуги років ОСОБА_1 строк вимушеного прогулу із 27.01.2015 по 27.11.2022 та строк служби в період із 28.11.2022 по 28.02.2023;

- зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 строк вимушеного прогулу із 27.01.2015 по 27.11.2022 та строк служби в період із 28.11.2022 по 28.02.2023 та звільнити ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за віком, на підставі пункту 63 «а» Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області щодо не оформлення всіх необхідних документів та подання про призначення пенсії та їх направлення до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області оформити всі необхідні документи та подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та направити їх до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області щодо не виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а також грошову компенсацію за невикористані дні відпусток в період із 27.01.2015 по 28.02.2023 та зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області при звільненні ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а також грошову компенсацію за невикористані дні відпусток в період із 27.01.2015 по 28.02.2023.

Згідно конверту, долученого до матеріалів справи, позовна заява надійшла до суду у травні 2023 року. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/37937/23 передана 25.10.2023 до розгляду судді Білоноженко М.А.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

Відповідно до частин першої, другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивачем оскаржується наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 28.02.2023 №5 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 із органів внутрішніх справ відповідно до пункту 63 «з» (через скорочення штатів) Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 та в частині зазначення вислуги років ОСОБА_1 на день звільнення - 18 років 10 місяців 21 день.

Матеріалами справи підтверджено, що про оскаржуваний наказ позивач дізнався з листа Головного управління Міністерства внутрішніхсправ України в Київській області від 28.03.2023 №С-242.

До суду з позовною заявою позивач звернувся засобами поштового зв`язку 05.05.2023, тобто з пропущенням місячного строку, передбаченого частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

При цьому, заяви про поновлення пропущеного строку звернення з адміністративним позовом до суду позовна заява не містить, а також не надано доказів на підтвердження поважності причин такого пропуску.

Відповідно до частини першої та другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суд, ознайомившись із позовною заявою, встановив, що до неї не додано квитанцію про сплату судового збору, проте в прохальній частині позовної заяви позивач просить суд відстрочити сплату судового збору до моменту ухвалення рішення по справі.

Обгрунтовуючи підстави для відстрочення від сплати судового збору позивачем зазначено про те, що в 2015 році його було незаконно звільнено, до цього часу йому не виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, у 2023 році він був протиправно звільнений зі служби не за віком, а за скороченням штатів, на даний час не працює та не має джерела доходу. Сплата судового збору для позивача є надмірним матеріальним тягарем, у зв`язку з чим він клопоче відстрочити сплату судового збору до моменту ухвалення рішення по справі.

Ознайомившись з клопотання про відстрочення сплати судового збору, зазначеного в тексті позову, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, підстави звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення чітко врегульовано законом, а передумовою застосування вказаних приписів законодавства є саме майновий стан особи, яка звертається з клопотанням про звільнення чи відстрочення сплати судового збору.

Суд звертає увагу на те, що при зверненні до суду із заявою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності відповідних коштів для сплати судового збору. Відсутність таких доказів чи їх неналежність є підставою для відмови в задоволенні заяви про відстрочення або розстрочення сплати судового збору або його звільнення.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законом порядку.

Крім цього, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Також, суд наголошує, що необгрунтоване звільнення від сплати судового збору утворює дискримінаційне становище по відношенню до інших суб`єктів звернення за судовим захистом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Таким чином, пункт 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" закріплює дві категорії справ, за заявлені позовні вимоги у яких, позивачі звільняються від сплати судового збору, а саме: 1) про стягнення заробітної плати; та 2) поновлення на роботі.

При цьому суд зауважує, що законодавство не звільняє особу від обов`язку щодо сплати судового збору в таких справах за іншими позовними вимогами.

У даній справі позивачем не заявлено позовних вимог з приводу поновлення на посаді чи стягнення заробітної плати, а тому останній, в силу положень Закону України "Про судовий збір" не звільняється від обов`язку сплати судового збору під час звернення до суду з даним позовом.

Ставки сплати судового збору встановлено частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установити у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2023 року - 2 684, 00 грн.

Враховуючи, що позивачем заявлено вимоги немайнового характеру, розмір сплати судового збору, з урахуванням вимог похідного характеру, становить 1073,60 грн.

Суд також враховує, що Верховний Суд у постанові від 12.11.2019 у справі №640/21330/18 дійшов правового висновку про те, що "системний аналіз частини першої статті 6 Закону України "Про судовий збір", частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою".

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом подання до суду протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із цим позовом та доказів поважності причин його пропуску; доказів сплати судового збору за подання даного позову в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 122-123, 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

3. Роз`яснити позивачу, що у разі неусунення ним у встановлений судом спосіб і строк недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, позовну заяву буде повернуто відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Марина Білоноженко