Справа № 585/3502/23
Суддя: Євтюшенкова В. І.
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/3502/23
Номер провадження 2-а/585/58/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

Справа № 585/3502/23, провадження № 2-а/585/586/23

Позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач 1: Інспектор сектору реагування патрульної поліції Роменського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Сумській області Ревішвілі Давид Мєрабович

відповідач 2: Головне управління національної поліції в Сумській області

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Представник відповідача 2 Безгинський Богдан Георгійович, який діє в порядку самопредставництва (згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є особою, що має право вчиняти дії від імені юридичної особи Головного управління національної поліції в Сумській області)

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернувся до Роменського міськрайонного суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №288386 від 23.08.2023.

Позовні вимоги мотивує тим, що 23.08.2023 відповідачем 1 відносно нього ( ОСОБА_1 ) складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №288386 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за керування т/з з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби, за те, що не мав при собі реєстраційного документу на т/з та чинного полісу обов`язкового страхування наземних т/з цивільно-правової відповідальності, чим скоїв адмінправопорушення за ч.1 ст. 121-3, ч.1 ст. 126 КУпАП, тобто порушення п.п.2.9 в, 2.1 б, 2.1.г ПДР та накладено штраф у розмірі 1190 грн. З указаною постановою він не погоджується. Вказує, що наявність складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 121-3 та ч.1 ст. 126 КУпАП передбачає керування транспортним засобом. Оскаржувана постанова була складена за місцем його ( ОСОБА_2 ) проживання, т/з в цей час перебував на подвір`ї і не був в стані руху. Освітлення номерних знаків було справне, він надавав поліцейському реєстраційний документ на т/з, а замість чинного полісу обов`язкового страхування наземних т/з пред`являв посвідчення учасника бойових дій. Посилаючись на норми КУпАП зазначає, що наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Просить визнати протиправною та скасувати винесену відносно нього постанову.

18 вересня 2023 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшов відзив на позов, за підписом представника ГУНП в Сумській області Безгинського Б.Г., в якому він просить у задоволенні позову відмовити. Позицію мотивує тим, що 23.08.2023 близько 20:00 в м. Ромни по вул. Г. Мазепи т.з. Renault Megan, НОМЕР_1 за кермом якого перебував позивач, здійснював рух з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби. На виконання вимог частини 3 статті 18 та статті 32 Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII ОСОБА_3 , назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання, пред`явив службове посвідчення та здійснив перевірку документів позивача у ході якої встановив, що останній не мав при собі реєстраційного документу на т.з. та чинного полісу обов`язкового страхування. Надалі ОСОБА_3 пояснив ОСОБА_1 попередньо роз`яснивши позивачу його права та обов`язки, що оскільки останній порушив вимоги ПДР України (п.п. 2.9 в, 2.1 б, 2.1 ґ), відносно нього буде складено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 288386 від 23.08.2023 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП. У свою чергу позивач, підписав та отримав копію зазначеної постанови.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану в Україні» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ряди міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1455 затверджено Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, даним порядком передбачено, що Цей Порядок визначає процедуру встановлення заходів особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або її окремих місцевостях, де введено воєнний стан (далі - особливий режим), що здійснюються військовим командуванням разом з військовими адміністраціями (у разі їх утворення самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Правовою основою встановлення та здійснення заходів особливого режиму є Конституція України, Закон України «Про правовий режим воєнного стану», указ Президента України про введення воєнного стану в Україні в окремих її місцевостях. Відповідно до п. 3 п. 15 даного Порядку патрулям на території, де встановлено особливий режим, в установленому законодавством порядку надано право: перевіряти в осіб документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи та перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти до органів або підрозділів Національної поліції для встановлення особи - у разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які перевозяться зазначеними особами. Заходи з контролю в`їзду/виїзду включають: 1) на блокпостах: перевірку документів, що посвячують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи; перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж дорожнього листа тощо); проведення огляду транспортного засобу (товару) щодо відповідності документам на вантаж (товар), затримання осіб транспортних засобів, вантажу (товару), проведення їх огляду та передачу уповноваженим представникам правоохоронних органів; тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних:засобів та осіб ( п. 20 Порядку). Вказує, що долучений відеозапис підтверджує факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень за ч.1 ст. 121-3 та ч.1 ст. 126 КУпАП. Аналіз змісту відеозаписів дає підстави стверджувати, що останні здійснювались як зі службового автомобіля поліцейських, так і з нагрудної камери поліцейського, тобто з технічних приладів використання яких прямо передбачено Законом України «Про поліцію», а отже у даному випадку надані відповідачем відеодокази є допустимими. Вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та безпідставними, а позовну заяву такою, яка задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свій позов підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Зазначив, що 23.08.2023 рухався по вул. Прокопенка в м. Ромни, нічого не порушував, побачив там патрульний автомобіль. Він стояв у зустрічному з напрямком його руху, напрямку. Потім цей автомобіль розвернувся і поїхав за ним, наздогнав його (позивача), зупиняли за допомогою проблискових маячків синього кольору. Він прийняв крайнє праве положення, щоб не заважати іншим учасникам дорожнього руху, зупинився і вийшов до патрульних. Останні сказали, що у них маються відеодокази порушення ним ПДР, а саме те, що у його т/з не освітлювався номерний знак ззаду. При цьому він ( ОСОБА_1 ) їхав у світлу пору доби і їм назустріч. Докази на підтвердження вчинення ним правопорушення йому не пред`явили. Винесли відносно нього постанову, в якій не вірно записали його пояснення, не роз`яснили йому права. Перед виїздом освітлення номерного знаку працювало, він рукою вдарив і лампочка засвітилась, але працівники поліції не дали йому можливості виправити .

Після перегляду відеозапису (а.с.41) позивач зазначив, що він їхав з вулиці Героїв Роменщини і повернув на вул. Гетьмана Мазепи, де проживає. Припаркував автомобіль у себе в дворі, відразу після включення працівниками поліції проблискових маячків, зупинився десь через 20 метрів після цього. Його будинок над дорогою.

Після складання постанови поліцейські не пропонували йому її копію, а лише пропонували підписати постанову. Він її не підписав, оскільки просив працівників поліції показали йому відео порушення, а поліцейські його не надали.

Представник відповідача Безгинський Б.Г. просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на викладені у відзиві на позов обставини. Зазначив, що після зупинки позивача працівниками поліції було виявлено відсутність у останнього чинного страхового полісу і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Постанова винесена і стягнення накладено за сукупністю вчинених правопорушень.

На відео видно, що вже темна пора доби.

Позивач учасник бойових дій, застрахований автоматично, але на т/з повинна бути страховка, якої в нього не було. Автомобіль на нього не зареєстрований і тому його страховка на нього (автомобіль) не діє. Права ОСОБА_1 працівники поліції роз`яснювали.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

31 серпня 2023 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с.14).

06 вересня 2023 року постановлено ухвалу про проведення розгляду справи за участі представника ГУНП в Сумській області в режимі відеоконференції (а.с.27).

28 вересня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.45).

Від відповідача 1 до суду 28.09.2023 надійшла заява, в якій він просить про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги не визнає, поданий Відповідачем 2 відзив на позов підтримує в повному обсязі (а.с.43).

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 246 КАС України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №288386 від 23.08.2023 на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 1190 грн. за порушення ч.1 ст. 121 та ч.1 ст. 121-3 КУпАП. В постанові зазначено: 23.08.2023 о 20 год. 36 хв. в м. Ромни по вул. Гетьмана Мазепи ОСОБА_1 , керуючи т/з Renault Megan, НОМЕР_1 з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби, не мав при собі реєстраційного документа на т/з та чинного полісу обов`язкового страхування наземних т/з цивільно правової відповідальності, чим порушив п.п.2.9.в, 2.1.б, 2.1. г ПДР., чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121-3 та ч.1 ст. 126 КУпАП. Прийняте по справі інспектором СРПП Роменського РВП ГУНП в Сумській області Ревішвілі Д.М. рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 грн (а.с.8).

З посвідчення серії НОМЕР_2 від 05.11.2015 вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій (а.с.9).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки Renault Megan, номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_4 (а.с.10-11).

В судовому засіданні оглянуто долучений до відзиву відеозапис, на якому відео починається з того, як працівник поліції просить ОСОБА_1 , який виходить з двору, пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб. ОСОБА_1 показує посвідчення водія в своєму телефоні та зазначає, що працівники поліції, на його думку, поїхали за ним безпідставно, за допомогою синіх проблискових маячків його зупинили. Інший працівник поліції зазначає, що вони поїхали за т/з ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням ним ПДР, а саме у зв`язку з неосвітленим заднім номерним знаком на автомобілі, яким він керував. ОСОБА_1 запитує, як вони це могли побачити, стоячи в зустрічному з ним напрямку, вони не могли бачити те, що задній номерний знак не освітлюється. Працівники поліції зазначають, що це його суб`єктивна думка, вони поїхали за ним, оскільки помітили що він порушив ПДР. Працівник полії запитує у ОСОБА_1 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Останній заходить у двір, в будинок, потім виходить і говорить, що треба проїхати за талоном, який залишився у формі. Зараз його у нього не має. Йому кажуть, що це порушення, ОСОБА_1 відповідає: «буває». Після цього працівник поліції запитує, чи має ОСОБА_1 страховий поліс, останній зазначає, що є учасником бойових дій, йому можна здійснювати керування без страхового полісу, пред`являє посвідчення учасника бойових дій. Йому говорять, що оскільки автомобіль на нього не зареєстрований, то те, що він учасник бойових дій у даному випадку не діє, такий статус діє лише у разі, коли на нього зареєстрований транспортний засіб, яким він керує. Працівник поліції пояснює ОСОБА_1 , які пункти порушення ПДР ним були виявлені: п.п.2.9.в, 2.9.б, 2.1. ґ ПДР ( Неосвітлений задній номерний знак, відсутній Страховий поліс, та відсутній реєстраційний документ на транспортний засіб). Зачитали ОСОБА_1 його права і ст. 63 Конституції України. Останній вказав, що права йому зрозумілі. Працівник поліції повідомив, що відносно нього буде складена постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення ним ПДР і розмір штрафу та порядок його сплати. Запитали, чи буде він розписуватись в постанові, на що ОСОБА_1 попросив показати йому відео з відео реєстратора, на якому зафіксований факт порушення ним ПДР щодо не освітлення заднього номерного знаку, після чого він прийме рішення. Працівник поліції говорить , що це не проблема, тобто таке відео нададуть. Після чого сідає в патрульний автомобіль і складає оскаржувану постанову. ОСОБА_1 запитує, чому вони самі порушують ПДР, а саме здійснюють стоянку там, де це не дозволено, на що працівник поліції відповідає, що згідно ПДР у разі включення в патрульному автомобілі відповідних світлових покажчиків вони мають право здійснювати стоянку будь-де. Відеофіксація відбувається у темну пору доби (а.с.41).

ОСОБА_1 не погодився з винесеною відносно нього постановою та оскаржив її до суду.

З досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин вбачається, що між сторонами склались правовідносини з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про національну поліцію».

Норми права, застосовані судом:

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Статтею 7 КАС України визначено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух, встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР України).

Відповідно до статті 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.2.1 б, ґ ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з п.2.9 в ПДР України водієві забороняється: керувати транспортним засобом… без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

В ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст.121-3 КУпАП передбачена відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

За ч.1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

У відповідності до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Мотиви суду.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки при розгляді справи були з`ясовані і доведені обставини, які свідчать про порушення позивачем вимог ч.1 ст. 121-3, та ч.1 ст. 126 КУпАП, за що на нього оскаржуваною постановою було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Так, як на підставу оскарження винесеної відносно нього постанови ОСОБА_1 в позовній заяві посилається на те, що його автомобіль 23.08.2023 у вказаний у постанові час перебував у нерухомому стані і знаходився в АДРЕСА_1 , де він проживає, номерні знаки були освітлені та справні, він мав при собі реєстраційний документ на т/з, з якого були вписані його особисті дані в постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Указаний документ завжди перебуває з ним.

Зазначене спростовується дослідженим в суді відеозаписом, на якому він особисто вказує, що працівники поліції безпричинно поїхали за ним, коли він їхав з вул. Г. Роменщини на вул. Гетьмана Мазепи в м. Ромни, тобто підтверджує факт керування транспортним засобом.

Крім того, те, що ОСОБА_1 у вказаний у постанові час та день керував транспортним засобом він підтвердив і в судовому засіданні.

Щодо свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, то з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пред`являв посвідчення водія зі свого телефону, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, як він вказує під час відеофіксації, залишилось у нього у формі і за ним потрібно з`їздити, тобто обставини, зазначені позивачем у позові взагалі не відповідають дійсності і така позиція позивача сприймається судом лише як спроба уникнути відповідальності.

Щодо порушення вимог п. 2.9 в ПДР, то суд дійшов висновку, що в цій частині пояснення позивача також мають розбіжності з долученим до матеріалів справи відеозаписом.

Так, ОСОБА_1 у судовому засіданні вказав, що керував автомобілем у світлу пору доби, при цьому з відеозапису вбачається, що зйомка відбувається у темну пору, а тому номерний знак на т/з, яким керував позивач повинен був бути освітлений.

Позивач у судовому засіданні пояснює особисто, що перед виїздом лампочка, що освітлює номерний знак працювала - він рукою вдарив і вона засвітилась, а працівники поліції не дали йому можливості виправити. При цьому з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості усунути несправність чи взагалі заявляв працівникам поліції про необхідність усунення будь-яких несправностей.

Щодо порушення вимог п.2.1 ґ ПДР України, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п.13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Транспортний засіб, яким керував позивач, згідно долученого ним свідоцтва про його реєстрацію, належить ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_2 (а.с.10).

Отже, керуючи автомобілем Renault Megan, НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , який є учасником бойових дій (а.с.9) повинен був мати чинний страховий поліс.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд вважає, повністю доведеним наявність в діях позивача адміністративних правопорушень, відповідальність за вчинення яких передбачена ч.1 ст. 121-3, ч.1 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим уповноваженою на це особою (відповідачем у справі) винесено відповідну постанову.

Крім того, суб`єктом владних повноважень під час складання оскаржуваної постанови виконані вимоги щодо роз`яснення прав особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, роз`яснено порядок сплати штрафу, строк оскарження постанови, що підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом (а.с.41).

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).

Так, Європейський Суд з прав людини (надалі по тексту також - Суд) у своєму рішенні по справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року) Суд також звернув увагу на те, що статтю 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи те, що норми КАС України та Закону України «Про судовий збір» не передбачають розподілу (стягнення) судових витрат, які не були здійснені, тому питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Також судом застосовані норми процесуального права, які регулюють порядок ухвалення рішення: ст. ст. 241-246, 250 КАС України.

Суд вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Роменського РВП ГУНП в Сумській області Ревішвілі Давида Мєрабовича, Головного управління Національної поліції у Сумській області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається на підставі ч. 4 ст. 286 КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження .

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: інспектор сектору реагування патрульної поліції Роменського РВП ГУНП в Сумській області Ревішвілі Давид Мєрабович, адреса: вул. Коржівська, 107, м. Ромни Сумська область, 42000.

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Сумській області, адреса: вул. Герасима Кондратьєва, 23 м. Суми, 40000, .

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Сумській області Безгинський Богдан Георгійович, адреса: вул. Герасима Кондратьєва, 23 м. Суми, 40000, РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення суду складено 27 жовтня 2023 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова