Справа № 480/4020/23
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2023 року Справа № 480/4020/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глазька С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області, Головного управління ДПС у Сумській області про зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позовні вимоги вмотивовані тим, що 19.02.2023 позивач звернувся із заявою до Головного управління ДПС у Сумській області про надання щорічної основної відпустки з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати. На дану заяву наказом № 1-в від 10.02.2023 відпустка була надана позивачу, однак без виплати грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати. З приводу ненадання грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати до наданої щорічної основної відпустки, Головне управління ДПС у Сумській області листом № 17/1/18-28-05-01-34/ЛК від 06.03.2023, повідомило позивача про те, що вона виплачена не буде, через відсутність фінансування. Однак, як зазначає позивач, дана інформація не відповідає дійсності, адже в березні 2023 року були надлишкові кошти, що дозволило Головному управлінню ДПС у Сумській області виплатити всім працівникам (крім нього) щомісячну премію та надбавку за інтенсивність праці у розмірах 20 % посадового окладу, тобто складові заробітної плати, які не є обов`язковими. Дана інформація підтверджується листом Головного управління ДПС у Сумській області № 31 /ЗПІ/18-28-10-02-11 від 14.04.2023.
У зв`язку з викладеним, як вважає позивач, відповідач протиправно не виплатив йому грошову допомогу до щорічної основної відпустки у розмірі середньомісячної заробітної плати за період роботи з 21.08.2021 по 20.08.2022.
Ухвалою суду від 04.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач, не погодившись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що згідно з лімітною довідкою Міністерства фінансів України про бюджетні асигнування та кредитування на 2023 рік, розмір оплати праці Державної податкової служби України на І квартал 2023 складає 1112000,00 тис. грн. Для забезпечення виплат лише обов`язкових складових (посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років) потрібно 959496,117 тис. грн. Згідно доручення керівника ДПС України від 26.12.2022 № 180-д у І кварталі 2023 року грошова допомога до відпустки надаватись не буде. Згідно ст.1 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду. Пунктом 8 ч.1 ст.7 БК України визначено, що Бюджетна система України ґрунтується на принципі цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями. Будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Пунктом 12 ст.23 БК України передбачено, що усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду. Норми Конституції України визначають, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України). Аналізуючи норми законодавства, які надають право посадовій особі органу державної влади, в межах даної справи, здійснити виплату матеріальної допомоги ОСОБА_1 є наявність бюджетного фінансування на виплату матеріальної допомоги за 2022 рік. На підставі викладеного вище, Головне управління ДПС у Сумській області вважає заявлені у справі позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
На вказаний відзив позивач надав відповідь, у якій зазначив додаткові аргументи, щодо визначення розміру середньомісячної заробітної плати. Окрім того, позивач додатково вказує про необґрунтованість доводів відповідача, викладених у відзиві.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що наказом від 20.08.2019 №5-о Про призначення, позивача було призначено на посаду начальника управління правового забезпечення Головного управління Державної податкової служби в Сумській області з 21.08.2019 у порядку переведення з ГУ ДФС в Сумській області.
Позивач є державним службовцем, що не заперечувалося відповідачами.
19.02.2023 позивач подав до ГУ ДПС у Сумській області заяву, у якій просив надати йому частину щорічної основної оплачуваної відпустки тривалістю 03 календарних днів з 08.03.2023 за стаж (період) роботи з 21.08.2020 по 20.08.2021. Також просив Головне управління ДПС у Сумській області надати йому частину щорічної основної оплачуваної відпустки тривалістю 05 календарних днів з 13.03.2023 за стаж (період) роботи з 21.08.2021 по 20.08.2022, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.
Наказом ГУ ДПС у Сумській області від 06.03.2023 №2-В на підставі заяви ОСОБА_2 , начальнику управління правового забезпечення ГУ ДПС у Сумській області Іващенку О.М., надано частину щорічної основної відпустки тривалістю 03 календарних дні з 08 по 10 березня 2023 року включно за робочий період з 21.08.2020 по 20.08.2021 та частину щорічної основної відпустки тривалістю 05 календарних днів з 13 по 17 березня 2023 року включно за робочий період з 21.08.2021 по 20.08.2022.
Вказаний наказ підписаний головою комісії з ліквідації, заступником начальника Головного управління ДПС у Сумській області Юрієм Мельником.
Щодо нарахування та виплати позивачу спірної грошової допомоги, відповідач надав лист, у якому зазначив, що позивачу буде надано щорічну основну оплачувану відпустку тривалістю 03 календарних днів з 08 березня 2023 року та 05 календарних днів з 13 березня 2023 року без виплати грошової допомоги в розмірі середньомісячної заробітної плати. Головним розпорядником бюджетних коштів ДПС України, дорученням від 26.12.2022 № 180-д(10) доведено, що грошова допомога у І кварталі 2023 року виплачуватись не буде у зв`язку з відсутністю фінансування.
Не погодившись з тим, що позивачу при наданні частини відпустки не було виплачено грошову допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 45 Конституції України встановлено, що кожен, хто працює, має право на відпочинок.
Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час.
Відповідно до статті 57 Закону №889-VIIІ державним службовцям надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.
Суд звертає увагу, що відповідачі не заперечують право позивача на отриману відпусту, а єдиною підставою для відмови у нарахуванні та виплаті спірної грошової допомоги визначають відсутність фінансування з посиланням на доручення голови ДПС України від 26.12.2022.
З аналізу наведених норм вбачається, що законодавцем закріплено право за державним службовцем на щорічну відпустку, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.
Вказані імперативні не визначають та не допускають будь-якої можливості роботодавцю не нараховувати та не виплачувати спірну грошовому допомогу з підстав відсутності фінансування.
Отже, у даному випадку, положення ст. 57 Закону України "Про державну службу" не ставить в залежність від наявності фінансування право на отримання вказаної грошової допомоги.
Таким чином, суд вважає, що відсутність фінансування відповідача не звільняє його від обов`язку виконувати положення нормативних актів стосовно забезпечення виплати обов`язкових видів грошової допомоги.
Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. За ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Для застосування певних приписів рішень Європейського суду законом не вимагається відтворення всіх обставин справи та їх збіг з адміністративною справою, в якій ці приписи застосовуються, тим більше , що певні параграфи рішень Європейського суду містять загальні вимоги до держави Україна, дотримання яких вимагається у всіх правовідносинах.
Параграфом 23 Рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Кечко проти України" визначено, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.
Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість підстав для невиплати позивачу грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати до щорічної відпустки.
Визначаючи належний орган, який повинен здійснити нарахування та виплату позивачу суми перерахованої заробітної плати, суд виходить з наступного.
У межах даної справи та спірних правовідносин право позивача на отримання грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати до щорічної відпустки було порушено не Головним управлінням ДПС у Сумській області, як відокремленого територіального підрозділу ДПС, а Головним управлінням ДПС у Сумській області, яке є роботодавцем позивача та в якому позивач проходив державну службу в спірний період, приймає стосовно позивача відповідні накази з кадрових питань, зокрема, надання відпустки та звільнення.
Посилання позивача на те, що Головне управління Державної податкової служби в Сумській області знаходиться в стані припинення, суд зазначає наступне.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа Головне управління ДПС у Сумській області не є припиненою, а лише знаходиться в стані припинення.
Матеріалами справи підтверджується, що на час виникнення спірних правовідносин, позивач перебував у трудових правовідносинах із Головним управлінням Державної податкової служби в Сумській області.
Як зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, саме на відповідну посаду в ГУ ДПС в Сумській області було поновлено позивача на підставі постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2023 по справі №480/7596/21 і стягнуто з ГУ ДПС в Сумській області суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Звільнений позивач у березні 2023 року з посади, яку останній займав в ГУ ДПС в Сумській області, яке веде відповідний облік працівників Управління та здійснює відповідне нарахування та вчиняє відповідні дії щодо виплати заробітної плати позивачу.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідні виплати здійснювалися в подальшому ГУ ДПС в Сумській області як відокремлений територіальний підрозділ ДПС, враховуючи те, що у ГУ ДПС в Сумській області закриті рахунки в казначейській службі.
При цьому такі виплати можуть бути здійсненні виключно на підставі даних, за правильність нарахування яких несе відповідальність посадові особи ГУ ДПС в Сумській області. Повноважень щодо нарахування та самостійної виплати позивачу сум заробітної плати у ГУ ДПС у Сумській області як відокремлений територіальний підрозділ ДПС відсутні.
На даний час Головне управління ДПС у Сумській області не ліквідовано, знаходиться лише у стані припинення, а тому у зв`язку з викладеним, саме Головне управління ДПС у Сумській області повинно відновити порушені трудові права позивача в частині нарахування та виплати позивачу грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати до щорічної відпустки.
На даний час матеріалами справи не підтверджується, що Головне управління ДПС у Сумській області як відокремлений територіальний підрозділ ДПС після отримання від Головного управління ДПС у Сумській області документів про нарахування вказаної допомоги позивачу на виконання судового рішення по даній справі відмовилося здійснити відповідну виплату позивачу.
Таким чином вимоги, заявлені до ГУ ДПС в Сумській області (і.к. 43995469) щодо нарахування та виплатити на користь ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати до щорічної основної відпустки за робочий період з 21.08.2021 по 20.08.2022, не можуть бути задоволені, оскільки нарахування не здійснено суб`єктом владних повноважень, з яким позивач в спірний період перебував у трудових правовідносинах.
Головне управління ДПС у Сумській області, як відокремлений територіальний підрозділ ДПС, не відмовляло позивачу відповідній виплаті, такі вимоги на даний час є передчасними.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки судовий збір не сплачувався позивачем, відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько