Справа № 280/8649/23
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року Справа № 280/8649/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Прус Я.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України

до Другого відділу Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про визнання протиправними та скасування постанов

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі ВЧ НОМЕР_1 , позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Другого відділу Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Другий ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області, відповідач), треті особи ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , третя особа 1), ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 , третя особа 2), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати:

постанову державного виконавця Другого ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області Назаренка Юрія Васильовича, винесену 06.10.2023 у виконавчому провадженні №72958906 про відкриття виконавчого провадження стосовно позивача;

постанову державного виконавця Другого ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області Назаренка Юрія Васильовича, винесену 06.10.2023 у виконавчому провадженні №72960187 про відкриття виконавчого провадження стосовно позивача;

постанову державного виконавця Другого ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області Назаренка Юрія Васильовича, винесену 06.10.2023 у виконавчому провадженні №72958906 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 26800,00 грн;

постанову державного виконавця Другого ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області Назаренка Юрія Васильовича, винесену 06.10.2023 у виконавчому провадженні №72960187 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 26800,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ігноруючи специфіку виконавчого провадження відносно боржника як державного органу, не зважаючи на чітко визначені ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» обмеження щодо стягнення виконавчого збору з державного органу у випадку, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом, державним виконавцем винесено протиправні постанови від 06.10.2023 про стягнення виконавчого збору. Посилається на приписи абзацу 8 пункту 20 Порядку виконання повноважень ДКСУ в особливому режимі в умовах воєнного стану, затвердженого Постановою КМУ № 590 від 09.06.2021, пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», пункту 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень (у редакції наказу Міністерства юстиції від 29.09.2016 № 2832/5), наголошує, що відповідач не є органом державної виконавчої служби, визначеним Міністерством юстиції України за поданням/пропозиціями Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яким під час дії воєнного стану здійснюється виконання рішень, місцем виконання яких згідно з частиною першою статті 24 Закону є територія, на якій ведуться активні бойові дії або тимчасово окупована, інформація про які міститься в переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, відтак постанови, винесені ним у виконавчих провадженнях, вочевидь є протиправними.

Ухвалою судді від 18.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Судове засідання призначене на 26 жовтня 2023 року. Відповідачу запропоновано у 3-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву, третім особам у 2-денний строк з дня вручення цієї ухвали надати пояснення щодо позову та у 1-денний строк з дня отримання відзиву надати пояснення щодо відзиву.

Ухвалу про відкриття провадження у справі отримано відповідачем у системі «Електронний суд» 20.10.2023 та 20.10.2023 вказану ухвалу доставлено на його офіційну електронну адресу, проте відзив на позовну заяву на адресу суду від відповідача не надходили.

На підставі частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

23.10.2023 на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення від третьої особи 1 та третьої особи 2, які є аналогічними за змістом. Треті особи зауважують, що заперечують проти заявленого позову в частині вимог щодо скасування постанови від 06.10.2023 про відкриття виконавчого провадження №72960187 та від 06.10.2023 про відкриття виконавчого провадження №72958906. На обґрунтування вказують, що позивач ґрунтує свої вимоги положеннями абз.2 та абз.5 пп.5 ч.3 п.10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», при цьому, вочевидь, має на увазі, що його зареєстрованим місцем знаходження як юридичної особи є окупована територія с. Семенівка Мелітопольського району Запорізької області, з приводу чого ним подана відповідна довідка №166/22 від 12.03.2022. Проте, на думку третіх осіб, за змістом абз.2 пп.5 ч.3 п.10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчих проваджень з виконання рішень, боржниками за якими є військові частини, не застосовується у разі виконання рішень за позовами фізичних осіб про перерахунок грошового забезпечення військовослужбовців, про що, між іншим, зазначив сам позивач у своїй позовній заяві. Що ж стосується посилання позивача на абз.5 пп.5 ч.3 п.10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», вважають, що ним проігноровані положення ч.3 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій. Відповідні дії з приводу нарахування і виплати стягувачу додаткової винагороди як військовослужбовцю вчинялися (на момент розгляду справи) й вчиняються (на теперішній час) за фактичним місцем розташування керівних органів боржника ВЧ НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , тобто на території, на якій не ведуться активні бойові дії, і яка не є тимчасово окупованою. Підкреслює, що інші доводи позивача щодо неправильності стягнення виконавчого збору, нерозгляду розпорядниками бюджетних коштів звернень з приводу виділення коштів для виконання рішення суду, та неприпустимості зупинення операцій на рахунках державних органів до скасування воєнного стану ніякого відношення до оспорюваної постанови про відкриття виконавчого провадження не мають, і у будь-якому разі не розглядаються Законом України «Про виконавче провадження», як перешкоди для відкриття такого провадження. Таким чином, вважають, що у задоволенні позову в частині вимог про скасування постанов від 06.10.2023 про відкриття виконавчого провадження № 72960187 та про відкриття виконавчого провадження №72958906 має бути відмовлено. В частині вимог про скасування постанов від 06.10.2023 про стягнення судового збору покладаються на розсуд суду.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі у порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідно до частини 3 статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача та треті особи у судове засідання не з`явились, , про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Згідно з частиною 6 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

На підставі приписів частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши та дослідивши надані документи, судом встановлені наступні обставини.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2023 по справі №280/5295/22, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.07.2023, задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, зокрема зобов`язано НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову винагороду на період дії воєнного стану, згідно Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", - як особі, яка безпосередньо брала участь у бойових діях у періоди часу з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 10.06.2022, з 11.06.2022 по 30.06.2022 та з 01.07.2022 по 31.07.2022, з розрахунку: 100000,00 грн. на місяць, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31.03.2023 по справі №280/330/23, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.06.2023, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, зокрема зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду на період дії воєнного стану, згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», - як особі, яка безпосередньо брала участь у бойових діях у період часу з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 10.06.2022, з 11.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022 з розрахунку 100000 (сто тисяч) гривень на місяць, з урахуванням раніше виплачених сум.

31 серпня 2023 року судом за заявою стягувачів видані виконавчі листи по даним адміністративним справам.

27 вересня 2023 року представник стягувачів звернувся до Другого ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області із заявами про примусове виконання рішення суду, у яких зазначив, що зареєстроване місцезнаходження боржника: 72350, Запорізька область, Мелітопольський район, с. Семенівка, проте фактичне місцезнаходження: 56301, Миколаївська область, Первомайський район, смт. Врадіївка, вул. Шкільна, 30.

Постановою державного виконавця Другого ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області від 06.10.2023 відкрито виконавче провадження №72958906 з примусового виконання виконавчого листа №280/330/23, виданого 31.08.2023 Запорізьким окружним адміністративним судом.

В межах виконавчого провадження №72958906 винесено постанову від 06.10.2023 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 26800,00 грн.

Постановою державного виконавця Другого ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області від 06.10.2023 відкрито виконавче провадження №72960187 з примусового виконання виконавчого листа №280/5295/22, виданого 31.08.2023 Запорізьким окружним адміністративним судом.

В межах виконавчого провадження №72960187 також винесено постанову від 06.10.2023 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 26800,00 грн.

Правомірність постанов відповідача від 06.10.2023 у зазначених виконавчих провадженнях про їх відкриття та про стягнення виконавчого збору є предметом судового розгляду у даній справі.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1404-VІІІ).

Під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження та примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), в контексті статті 1 Закону № 1404-VІІІ розуміють сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом положень ст. 3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII).

Згідно з правилами ч. 1, 2 ст. 24 Закону № 1404-VІІІ виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Частиною 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII визначено, що державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 26 Закону №1404-VIII, має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок/електронний гаманець боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банках, небанківських надавачах платіжних послуг для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

За приписами ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Щодо позовних вимог в частині скасування постанов про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 26800,00 грн., суд зазначає про таке.

Статтею 27 Закону № 1404-VІІІ надано визначення поняття "виконавчий збір" та унормовано питання щодо його розміру, порядку та підстав стягнення.

Так, згідно з ч. 1 цієї статті Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно з ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною 5 ст. 27 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган та державні підприємство, установа, організація.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, виплата стягувачам грошових зобов`язань, які виникли на підставі рішення суду, а саме недоплаченої частини додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно з Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", - як особам, яка безпосередньо брала участь у бойових діях, здійснюється на підставі затвердженої бюджетної програми за КПКВК «Забезпечення виконання рішення суду».

Суд зазначає, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справах №280/5295/22, №280/330/23 хоча не містить у резолютивній частині слово «стягнення», однак це не виключає «майновий» характер вимоги, яка може звучати по-різному, оскільки суд не обмежений при постановленні рішення відповідними способами захисту, які він вважає правильним та ефективним при викладенні його резолютивної частини.

Застосування законодавцем у ч. 3 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ словосполучення «рішення немайнового характеру» свідчать саме про те, що вимоги не стосуються ні коштів, ні майна стягувача, а тому застосування даної ч. 3 до боржника - є неправильними і не відповідає чинному національному законодавству.

Однак, суд у рішеннях, яке знаходиться на виконанні у державного виконавця, що виніс оскаржувані постанови, констатував, що вимога позивача і стягувача у виконавчому провадженні є майновою вимогою, і враховуючи те, що стягнення здійснюється на підставі затвердженої бюджетної програми, тому до питання щодо стягнення виконавчого збору у даній справі підлягає застосуванню п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ, а саме виконавчий збір не повинен стягуватись.

Отже, відповідачем при винесенні оскаржених постанов про стягнення виконавчого збору помилково застосовано ч.3 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ, а не п.3 ч.5 ст. 27 Закону №1404-VІІІ, що свідчить про їх незаконність, а тому такі підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження суд вважає за необхідне вказати про таке.

Відповідно до абз. 22 пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1404-VІІІ Зупиняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, або якщо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій.

Таким чином, за змістом абз.2 пп.5 ч.3 п.10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VІІІ, зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчих проваджень з виконання рішень, боржниками за якими є військові частини, у разі виконання рішень за позовами фізичних осіб про перерахунок грошового забезпечення військовослужбовців не застосовується.

За приписами абз. 25 п. 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII забороняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України (з дати віднесення територій до таких, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій до моменту виключення таких територій з переліку).

Виходячи зі змісту вищезазначеної норми, державний виконавець не має права відкривати виконавчі провадження, якщо він (або відділ, в якому він працює) перебувають на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України (з дати віднесення територій до таких, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій до моменту виключення таких територій з переліку).

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5) затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі Інструкція № 512/5)

Відповідно абз. 7-12 п. 4 розділу І «Загальні положення» Інструкції № 512/5 під час дії воєнного стану виконання рішень, місцем виконання яких згідно з ч1 1 ст. 24 Закону є територія, на якій ведуться активні бойові дії або тимчасово окупована, інформація про які міститься в переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (далі - Перелік), здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на таку територію, за умови якщо такий орган змінив місцезнаходження/місцерозташування на іншу території України або органом державної виконавчої служби, визначеним Міністерством юстиції України за поданням/пропозиціями Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

У разі якщо місцезнаходженням органу державної виконавчої служби є територія, включена до Переліку, такий орган може змінити місцезнаходження/місцерозташування на іншу територію України та здійснювати примусове виконання рішень, місцем виконання яких є територія, на яку поширюється компетенція цього органу державної виконавчої служби. Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України письмово повідомляє адміністратора автоматизованої системи виконавчого провадження про зміну місцезнаходження/місцерозташування органу державної виконавчої служби.

Міністерство юстиції України за поданням/пропозиціями Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України може визначити орган державної виконавчої служби, на який покладатиметься повноваження з примусового виконання рішень, місцем виконання яких є територія, на якій ведуться активні бойові дії або тимчасово окупована, інформація про які міститься в Переліку.

У разі визначення Міністерством юстиції України органу державної виконавчої служби, на який покладатиметься повноваження з примусового виконання рішень, місцем виконання яких є територія, на якій ведуться активні бойові дії або тимчасово окупована, інформація про які міститься в Переліку, адміністратор автоматизованої системи виконавчого провадження на підставі письмового повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України забезпечує такому органу державної виконавчої служби доступ до виконавчих проваджень, які перебувають (перебували) на виконанні в органі державної виконавчої служби, місцезнаходженням якого є територія, на якій ведуться активні бойові дії або тимчасово окупована, інформація про які міститься в Переліку.

Виконавче провадження, яке перебуває (перебувало) на виконанні в органі державної виконавчої служби, місцезнаходженням якого є територія, на якій ведуться активні бойові дії або тимчасово окупована, інформація про які міститься в Переліку, приймається до виконання визначеним Міністерством юстиції України органом державної виконавчої служби на підставі доручення або резолюції начальника управління забезпечення примусового виконання рішень, якому підпорядкований визначений Міністерством юстиції України орган державної виконавчої служби, які надаються за результатами розгляду звернення сторони виконавчого провадження або іншої особи або доручення керівника вищого органу державної виконавчої служби.

Інформація про зміну місцезнаходження органів державної виконавчої служби або про визначення органу державної виконавчої служби, на який покладатиметься повноваження з примусового виконання рішень, місцем виконання яких є територія, на якій ведуться активні бойові дії або тимчасово окупована, інформація про які міститься в Переліку, публікується на вебсайті Міністерства юстиції України та вебсайтах міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України по мірі її оновлення.

Аналіз наведених норм свідчить, що встановлена законодавцем заборона відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України (з дати віднесення територій до таких, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій до моменту виключення таких територій з переліку) стосується саме місця (території) відкриття виконавчого провадження і місця (території), на якій будуть вживатися заходи примусового виконання рішення, а не місця реєстрації (розташування) боржника.

Законодавство не містить заборони вчиняти виконавчі дії щодо юридичної та/або фізичної особи, місцезнаходженням (реєстрацією) якої є територія, що належить до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України (з дати віднесення територій до таких, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій до моменту виключення таких територій з переліку), поза межами такої територій. Відповідна заборона стосується виключно території проведення виконавчих дій (відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень).

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 у справі № 905/2368/15, від 24.04.2023 у справі № 910/5953/17, від 10.05.2023 у справі № 904/1708/22.

Судом встановлено, що оскаржувані постанови від 06.10.2023 про відкриття виконавчого провадження №72958906 та виконавчого провадження №72960187 винесені державним виконавцем Другого ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області у смт. Врадіївка Миколаївської області.

Дослідженням матеріалі справи судом встановлено, що зареєстрованим місцезнаходженням позивача є 72350, Запорізька область, Мелітопольський район, с. Семенівка, проте фактичне місцезнаходження: 56301, Миколаївська область, Первомайський район, смт. Врадіївка, що вбачається, зокрема з довідки №2276 від 13.10.2023 про місце проходження служби, фіскальних чеків та описів вкладення цінного лист, направлених на адресу третіх осіб з ВПЗ Врадіївка-1 адміністративного позову по даній справі, наказу від 22.09.2023 №265 (по стройовій частині), мотивовані клопотання від 22.09.2023 №1954 та від 11.10.2023 №2209.

Окрім того, суд наголошує, що в цьому випадку юридична адреса боржника за виконавчими провадженнями не є адресою його фактичного місцезнаходження, адже у такому випадку не було б можливим здійснення ВЧ НОМЕР_1 своїх повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 4 Закону № 3674 визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру, який подано юридичною особою сплачується один розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону № 3674 у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 2684,00 грн.

Оскільки у адміністративному позові ВЧ НОМЕР_1 об`єднано чотири позовні вимоги немайнового характеру, розмір судового збору, який повинен сплачуватися позивачем при зверненні до адміністративного суду із даним позовом становить 10736,00 грн.

За звернення до суду із вказаним позовом, позивач при поданні позовної заяви не сплатив судовий збір.

Ухвалою суду від 17.10.2023 вирішено відстрочити ВЧ НОМЕР_1 сплату судового збору за подання до Запорізького окружного адміністративного суду адміністративного позову до ухвалення судового рішення по даній справі.

У зв`язку з чим у відповідності до вимог ч. 3 ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути з позивача та відповідача до спеціального фонду Державного бюджету судовий збір у розмірі 5368,00 грн. з кожного учасника справи, як за дві вимоги немайнового характеру, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до Другого відділу Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (56301, Миколаївська обл., Первомайський район, смт. Врадіївка, вул. Героїв Врадіївщини, буд. 89, ), треті особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Назаренка Юрія Васильовича від 06.10.2023 про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України виконавчого збору у розмірі 26800,00 грн., винесену у виконавчому провадженні № 72958906.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Назаренка Юрія Васильовича від 06.10.2023 про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України виконавчого збору у розмірі 26800,00 грн., винесену у виконавчому провадженні №72960187.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок Запорізького окружного адміністративного суду (отримувач коштів ГУК у Зап.обл/м.Зап. Дніпров./22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37941997, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA4008512, Код класифікації доходів бюджету 22030101) суму судового збору у розмірі 5368,00 грн.

Стягнути з Другого відділу Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок Запорізького окружного адміністративного суду (отримувач коштів ГУК у Зап.обл/м.Зап. Дніпров./22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37941997, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA4008512, Код класифікації доходів бюджету 22030101) суму судового збору у розмірі 5368,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак