Справа № 640/33361/20
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2023-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року справа №640/33361/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Текстранс» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині.

Суть спору: до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Текстранс» (далі позивач) з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 13.08.2020 в частині визначення суми грошового зобов`язання в розмірі 170,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідачем було неправильно визначено розмір штрафних санкцій за неподання позивачем звіту про суми податкових пільг (ф. 1-ПП) за І квартал 2019 року, адже за таке правопорушення у відповідності до абзацу другого пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України (далі ПК України) в редакції на день його вчинення передбачалося накладення штрафу в розмірі 170,00 грн., а не 340,00 грн.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що перевіркою встановлено, що позивачем не подано звіт про суми податкових пільг (ф. 1-ПП) за І квартал 2019 року, граничний термін подання якого сплив 10.05.2019, а тому відповідачем правомірно було визначено штраф за неподання звіту в 340,00 грн.

У зв`язку з цим відповідач вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте податковим органом з урахуванням вимог чинного законодавства України, в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.01.2021 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

13.12.2022 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» №2825-IX, статтею 1 якого встановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.

Пунктом 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті «Голос України» №254 та набрав чинності 15.12.2022.

19.04.2023 на адресу Київського окружного адміністративного суду від Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли матеріали адміністративної справи та за результатом автоматизованого розподілу були передані на розгляд судді Дудіну С.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 прийнято адміністративну справу до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Дудіна С.О., постановлено здійснювати розгляд адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувано доказ по справі від позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 замінено відповідача у справі Головне управління ДПС у м. Києві (юридична особа, ), на його правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві (відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, код ЄДРПОУ ВП 44116011; місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19).

Розглянувши подані документи й матеріали, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Текстранс» (місцезнаходження: 04074, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 2, ідентифікаційний код 32453506) зареєстроване в якості юридичної особи 07.05.2003, номер запису 1 069 120 0000 004332 від 22.08.2005 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено, що 23.07.2020 відповідачем складено акт про результати камеральної перевірки з податку на додану вартість №2564/26-15-04-01-21/32453506, зі змісту якого податковим органом було виявлено порушення позивачем приписів підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України, а саме граничних термінів подання звіту про суми податкових пільг (ф. 1-ПП) за І квартал 2019 року, які сплили 10.05.2019.

13.08.2020 відповідач прийняв на підставі акта перевірки №2564/26-15-04-01-21/32453506 від 23.07.2020 та пункту 120.1 статті 120, підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України оскаржуване податкове повідомлення-рішення №, яким застосував до позивача штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у сумі 340,00 грн.

20.08.2020 позивачем було отримано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 13.08.2020.

03.09.2020 позивачем було подано до Державної податкової служби України його скаргу на прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення за вих. №0309/20-02 від 03.09.2020 (вх. №35038/6 від 08.09.2020 за даними Державної податкової служби України), відповідно до якої позивач просив Державну податкову службу визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 13.08.2020.

20.11.2020 Державна податкова служба України своїм рішенням про результати розгляду скарги №33103/6/99-00-06-02-05-06 залишила без змін податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 13.08.2020, а скаргу позивача №0309/20-02 від 03.09.2020 без задоволення.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у м. Києві № від 13.08.2020 в частині визначення суми грошового зобов`язання в розмірі 170,00 грн., позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини першої статті 58 Конституції України, які є нормами прямої дії, визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Податковим кодексом України в редакції на дату виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 11.05.2019, (далі ПК України) визначено, що він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

ПК України визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У силу приписів пунктів 49.1 та 49.2 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

За змістом пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (підпункти 54.3.1 та 54.3.3 пункту 54.3 ПК України).

Згідно з підпунктом 16.1.6 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати контролюючим органам інформацію, відомості про суми коштів, не сплачених до бюджету в зв`язку з отриманням податкових пільг (суми отриманих пільг) та напрями їх використання (щодо умовних податкових пільг - пільг, що надаються за умови використання коштів, вивільнених у суб`єкта господарювання внаслідок надання пільги, у визначеному державою порядку).

Таким чином, приписами чинного податкового законодавства встановлено обов`язок платника податків подавати суб`єктам владних повноважень відомості щодо отриманих ним податкових пільг.

Так, пунктом 46.1 статті 46 ПК України закріплено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

У силу положень пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Системний аналіз вказаних вище положень дає підстави для висновку, що звіт про суми податкових пільг входить до змісту податкової декларації, оскільки наведені в пункті 30.1 статті 30 ПК України ознаки податкової пільги підпадають під вказане в пункті 46.1 статті 46 ПК України визначення податкової декларації, а саме документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору.

Суд вважає за необхідне зауважити, що встановлена вище належність звіту про суми податкових пільг до податкової декларації вказує на те, що перевірка своєчасності його подання на підставі даних податкових декларацій платника податків охоплюється предметом камеральної перевірки, який визначено підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України.

Пунктом 76.3 статті 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Водночас, згідно з положеннями пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Зміст наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що предметом камеральної перевірки, крім питань правильності оформлення податкових декларацій, уточнюючих розрахунків можуть бути й інші питання, зокрема пов`язані із поданням, своєчасним поданням чи неподання звіту про суми податкових пільг, а тому, з урахуванням положень статті 102 ПК України, така перевірка може бути проведена протягом 1095 днів за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що повноваження щодо визначення грошових зобов`язань податковий орган може реалізувати не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

За приписами пункту 120.1 статті 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, останнім не було подано до контролюючого органу звіту про суми податкових пільг (ф. 1-ПП) за І квартал 2019 року, строк подання якого в силу підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України сплив 10.05.2019.

За приписами частини першої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Ураховуючи вищезазначене, суд визнає встановленою ту обставину, що позивачем не було подано до контролюючого органу звіту про суми податкових пільг (ф. 1-ПП) за І квартал 2019 року, тобто вчинено податкове правопорушення, відповідальність за яке передбачена пунктом 120.1 статті 120 ПК України, з приводу чого суд зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» №466-ІХ від 16.01.2020 (далі Закон 466) було, зокрема, доповнено та змінено пункт 120.1 статті 120 ПК України, відповідно до якого неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Вказані доповнення та зміни пункту 120.1 статті 120 ПК України набрали чинності з 23.05.2020, а тому й повинні застосовуватися до правовідносин (податкових правопорушень), які виникли (вчинені) після 23.05.2020.

Судом встановлено, що податковим органом за неподання позивачем звіту про суми податкових пільг (ф. 1-ПП) за І квартал 2019 року застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 340,00 грн., а не 170,00 грн., тобто в розмірі, визначеному пунктом 120.1 статті 120 ПК України в редакції Закону 466, що підтверджується наявним у матеріалах справи податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у м. Києві № від 13.08.2020.

Суд звертає увагу відповідача, що статтею 58 Конституції України прямо передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України №1/99-рп від 09.02.1999 Конституційний Суд України зазначив, що принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акту в часі, треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому згідно з правилом «закон зворотної сили не має» дія закону чи іншого нормативно-правового акту поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності. Це є однією з найважливіших гарантій правової стабільності, впевненості суб`єктів права в тому, що їх правове становище не погіршиться з прийняттям нового закону чи іншого нормативного акту, а також необхідною умовою довіри до держави і права.

Суд зазначає, що доповненнями та змінами до пункту 120.1 статті 120 ПК України, передбаченими Законом 466, було посилено відповідальність за податкові правопорушення, передбачені пунктом 120.1 статті 120 ПК України, а тому відповідач при нарахуванні штрафних санкцій за неподання позивачем звіту про суми податкових пільг (ф. 1-ПП) за І квартал 2019 року повинен був керуватися приписами абзацу другого пункту 120.1 статті 120 ПК України, чинних на 11.05.2019, а не доповненнями та змінами, внесеними Законом 466, які набули чинності 23.05.2020.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач, приймаючи оскаржуване повідомлення-рішення № від 13.08.2020, протиправно застосував до позивача штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 340,00 грн., а не 170,00 грн., тобто протиправно визначив позивачу штрафну санкцію на 170,00 грн. більше, ніж передбачено законом.

За таких обставин позовні вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 13.08.2020 в частині визначення суми грошового зобов`язання в розмірі 170,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4271 від 21.12.2020.

Відтак, оскільки позовні вимоги позивача задоволено, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві підлягають понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 2 102,00 грн.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 13.08.2020 в частині визначення суми штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 170,00 грн.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Текстранс» (, місцезнаходження: 04074, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 2) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011; місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19) судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.