Справа № 580/7281/23
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року справа № 580/7281/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування рішень та поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 12.07.2023 №1192 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 та звільнення його з посади;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 13.07.2023 №211 о/с, на підставі якого ОСОБА_1 було звільнено;

- поновити ОСОБА_1 з 14.07.2023 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.07.2023 позивача було звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) згідно наказу відповідача від 13.07.2023 №211 о/с. Підставою для звільнення є наказ від 12.07.2023 №1192, з яким позивач не ознайомлювався та копію не отримував, оскільки йому надано лише витяг з нього, а не повний текст наказу. На думку позивача у його діях відсутній склад будь-якого дисциплінарного правопорушення, а тим більше вчинки, що дискредитують працівників поліції, а тому скасування оскаржуваних наказів є підставою для поновлення позивача на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений.

Ухвалою суду від 03.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що за результатами службового розслідування встановлено, що позивач скоїв дії, що підпадають під визначення дисциплінарного проступку, а саме, позивачем порушено приписи Закону України Про Національну поліцію, Дисциплінарного статуту та Правил етичної поведінки поліцейських, оскільки своїми діями позивач вчинив проступки, зокрема, не забезпечив реєстрацію громадянина до Книги прийому громадян, представників підприємств, установ, організацій з питань дозвільної системи, вимагав та отримав неправомірну вигоду у сумі 4000 грн, не відмовився від пропозиції отримати кошти (неправомірної вигоди), не залучив свідків, у тому числі з числа співробітників, не повідомив про це за скороченим номером телефону екстреного виклику поліції « 102» та свого безпосереднього керівника. Такі дії позивача є несумісними із подальшим проходженням служби в Національній поліції України, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, які суперечать інтересам законності та компрометують звання поліцейського. На підставі вищевикладених обставин відповідач вважає, що позов задоволенню не підлягає. Також відповідачем заявлено клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки позивачем пропущено 15-тиденний строк звернення до суду, який визначений ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої він вважає, що доводи відповідача, які викладені у відзиві є необґрунтованими, а позов таким, що підлягає до повного задоволення.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області.

Наказом ГУНП в Черкаській області від 28.06.2023 №495 призначено службове розслідування за рапортом начальника УГІ ГУНП підполковника поліції ОСОБА_2 від 28.06.2023 №128рп/48/01-2023 щодо порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Черкаського РУП та ГУНП в Черкаській області, що має ознаки дисциплінарного проступку.

У висновку службового розслідування, затвердженому 12.07.2023 начальником ГУНП в Черкаській області полковником поліції В.Гурін, зазначено, що 11.04.2023 о 15.39 год. гр. ОСОБА_3 прибув до відділу поліції №1 Черкаського РУП ГУНП (Черкаська обл., м. Канів, вул.Енергетиків, буд. 86) з метою отримати дозвіл на вогнепальну зброю та прослідував до службового кабінету № 27 інспектора сектору контролю за обігом зброї Черкаського РУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 . У ході усної розмови, гр. Г. повідомив капітану поліції ОСОБА_1 про те, що він, його знайомий гр. X., його батько гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 бажають отримати дозволи на зберігання та носіння мисливської вогнепальної нарізної та гладкоствольної зброї. У свою чергу, капітан поліції ОСОБА_1 пояснив, що гр. ОСОБА_3 та гр. X. можуть отримати дозволи лише на гладкоствольну зброю, оскільки їм не виповнилось 25 років, а гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 можуть отримати дозволи на нарізну зброю та надав перелік документів. Однак позивач у порушення вимог п. 1.5 розділу І Інструкції №622 не забезпечив 11.04.2023 реєстрацію гр. ОСОБА_3 до Книги прийому громадян, представників підприємств, установ, організації з питань дозвільної системи.

21.04.2023 близько 13.00 год. гр. ОСОБА_3 повторно прибув до ВП №1 та прослідував до службового кабінету капітана поліції ОСОБА_1 , який повторно, в порушення вимог п. 1.5 розділу І Інструкції № 622, не забезпечив реєстрацію гр. Г. до Книги прийому громадян, представників підприємств, установ, організації з питань дозвільної системи. У ході усної розмови гр. Г повторно звернувся з проханням допомогти отримати дозволи на зберігання та носіння мисливської вогнепальної нарізної, гладкоствольної зброї собі та гр.гр. X., Г.А. і Л., а також запитав чи можна якимось чином пришвидшити процес отримання зазначених дозволів. У свою чергу, капітан поліції ОСОБА_1 , в порушення вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 2, 3, 6 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських - повідомив гр. ОСОБА_3 , що останньому для отримання дозволів на зброю потрібно надати грошові кошти в сумі 2000 грн. за одну людину для отримання дозволу на гладкоствольну зброю та 5000 грн. за одну людину для отримання дозволу на нарізну зброю. На вказану пропозицію гр. ОСОБА_3 погодився та залишив приміщення ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП.

З приводу вимагання неправомірної вигоди капітаном поліції ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_3 звернувся із відповідною заявою до УСБ України в Черкаській області та 26.04.2023 за фактом прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкаси) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, розпочато кримінальне провадження №0000191 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

10.05.2023 близько 09.30 год. гр. ОСОБА_3 зателефонував до капітана поліції ОСОБА_1 та повідомив про те, що зібрав необхідні документи, готовий зустрітись з ним, коли буде зручно, на що останній відповів, щоб він приїхав цього ж дня до ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП близько до 15.00 год. Прибувши в зазначений час, гр. ОСОБА_3 прослідував до службового кабінету капітана поліції ОСОБА_1 та передав йому копії паспортів та ідентифікаційних кодів, медичних документів щодо відсутності медичних протипоказань до володіння зброєю у нього, гр.гр. X., ОСОБА_6 , а також його довідку про відсутність судимості.

Разом з тим, під час спілкування капітан поліції ОСОБА_1 повторно, в порушення вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 ч. З ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 2, З, 6 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, повідомив гр. ОСОБА_3 про необхідність передачі йому грошових коштів в сумі 4000 (чотири тисячі) грн, а саме 2000 (дві тисячі) грн за сприяння в отриманні дозволу на зберігання гладкоствольної зброї для нього та 2000 (дві тисячі) грн за сприяння в отриманні дозволу на зберігання гладко ствольної зброї для гр. X. того ж, або наступного (11.05.2023) дня, так як він буде їхати в м. Черкаси та зможе розпочати процедуру оформлення документів необхідних для отримання дозволу на зброю, повідомивши, що без цього вони не отримають дозволи.

11.05.2023 близько 20.30 год. гр. ОСОБА_3 , за попередньою домовленістю з капітаном поліції ОСОБА_1 , прибув до приміщення ВП №1 Черкаського РУП ГУНП та прослідував до службового кабінету останнього, однак капітан поліції ОСОБА_1 повторно, в порушення вимог п. 1.5 розділу І Інструкції № 622, не забезпечив реєстрацію гр. ОСОБА_3 до Книги прийому громадян, представників підприємств, установ, організації з питань дозвільної системи.

У подальшому, капітан поліції ОСОБА_1 , в порушення вимог ч. 1 ст. 22, пунктів 1, 3, 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 ч. З ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 2, З, 6 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських та п. 6, абз. 1 п. 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100 - не відмовився від пропозиції отримання коштів, не залучив свідків, у тому числі з числа співробітників, не повідомив про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» та свого безпосереднього керівника начальника сектору контролю за обігом зброї Черкаського РУП ГУНП майора поліції ОСОБА_7 , натомість отримав від гр. ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 4000 грн для подальшого пришвидшення отриманім дозволу на зберігання та носіння мисливської вогнепальної гладкоствольної зброї.

28.06.2023 у межах кримінального провадження №0000191 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, капітану поліції ОСОБА_1 оголошено повідомлення про підозру та 30.06.2023 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/6546/23 до капітана поліції ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Згідно п. 2 висновку службового розслідування, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні вимог п. 1.5 розділу І Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, ч. 1 ст. 22, пунктів 1, 3, 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18, ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 2, 3, 6 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, п. 6, абз. 1 п. 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності дільничний офіцер поліції сектору превенції відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_1 . Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України пропонується застосувати до капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

На підставі вказаного висновку та встановлених під час службового розслідування обставин, ГУНП в Черкаській області видано наказ від 12.07.2023 №1192 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким на дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_1 за період перебування на посаді інспектора сектору контролю за обігом зброї Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Черкаській області від 13.07.2023 №211 о/с дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_1 відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) звільнено зі служби в поліції.

Позивач не погоджуючись із вищезазначеними наказами щодо звільнення його зі служби в поліції, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про Національну поліцію» визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII (далі Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Принципи етики для працівників МВС визначають Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179, відповідно до яких, зокрема, поліцейські повинні неухильно дотримуватись положень Конституції та законові України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку. Також, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Частиною 1 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Відповідно до статей 11, 12, 13 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції. Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.

Згідно статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У пункті 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року №893 (надалі Порядок №893) зазначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до положень п. 1, 4, 7 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (п. 2 розділу VІ Порядку №893).

Положеннями статті 19 Дисциплінарного статуту встановлено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються, зокрема: документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку. Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з приписами розділу VІ та VІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника. Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Статтею 22 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується. Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу. За відсутності на службі без поважних причин поліцейського, до якого застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади чи звільнення із служби в поліції, таке дисциплінарне стягнення виконується, а витяги з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. У такому разі днем ознайомлення поліцейського із зазначеними наказами є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення їх поліцейському, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, або повнолітньому члену сім`ї такого поліцейського.

Підстави звільнення зі служби в поліції визначені частиною першою статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якої поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6).

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані накази Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 12.07.2023 №1192 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та від 13.07.2023 №211 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції - прийнято за результатами службового розслідування щодо вчинення поліцейськими ГУНП порушень, що мають ознаки дисциплінарного проступку, які відображені у висновку службового розслідування, затвердженому 12.07.2023 начальником ГУНП в Черкаській області.

Так, під час проведення службового розслідування відносно позивача у висновку службового розслідування, затвердженому 12.07.2023 начальником ГУНП в Черкаській області полковником поліції В.Гурін, встановлено та відображено, зокрема: «…капітан поліції ОСОБА_1 повторно, в порушення вимог п. 1.5 розділу І Інструкції № 622, не забезпечив реєстрацію гр. Г. до Книги прийому громадян, представників підприємств, установ, організації з питань дозвільної системи. У подальшому, капітан поліції ОСОБА_1 , в порушення вимог ч. 1 ст. 22, пунктів 1, 3, 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 ч. З ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 2, З, 6 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських та п. 6, абз. 1 п. 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100 - не відмовився від пропозиції отримання коштів, не залучив свідків, у тому числі з числа співробітників, не повідомив про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» та свого безпосереднього керівника начальника сектору контролю за обігом зброї Черкаського РУП ГУНП майора поліції ОСОБА_7 , натомість отримав від гр. ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 4000 грн для подальшого пришвидшення отриманім дозволу на зберігання та носіння мисливської вогнепальної гладкоствольної зброї».

Таким чином, за вчинення, зокрема, вищезазначеного дисциплінарного проступку, на дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

З аналізу наведених вище норм слідує, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку є повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого є з`ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи.

У цьому контексті слід звернути увагу на те, що за етимологічним значенням дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету, що тісно пов`язані з морально-етичними нормами.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та, власне, органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже, дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18.12.2019 у справі №813/3279/17 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Дискредитація Національної поліції полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Вчинення дій, що дискредитують органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 квітня 2018 року у справі №815/3636/15, у якій суд зазначив, що поняття дискредитація перебуває у тісному зв`язку із поняттям дотримання морально-етичних норм та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті. Такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби, що зумовлює застосування до працівників органів внутрішніх справ, який вчинив діяння, несумісне з посадою, найсуворішого стягнення - звільнення зі служби. Дискредитація звання рядового та начальницького складу є окремою підставою для звільнення, яке не пов`язано із вчиненням правопорушення та набрання чинності рішенням суду.

При цьому, колегія суддів Верховного Суду у постанові від 07.02.2020 у справі №260/1118/18 зазначила, що наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в органах внутрішніх справ, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 66 Положення №114 у разі встановлення службовою перевіркою дій, що підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби.

Суд враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням ст. 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі X. v. Austria про неприйнятність заяви №9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі C. v. the United Kingdom про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована п. 2 ст. 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі Ringvold v. Norway, заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Дана позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 року у справі №800/508/17, у постанові Верховного Суду від 29.05.2018 у справі №800/508/17, у постанові від 12.12.2018 у справі №803/1907/16, у постанові від 17.07.2019 року у справі №806/2555/17 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

З матеріалів справи вбачається, що однією із підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувало те, що 15.06.2021 позивач скоїв дії, які підпадають під визначення дисциплінарного проступку: вимагання та отримання неправомірної вигоди у розмірі 4000 грн.

Суд звертає увагу, що вчинення дисциплінарного проступку є окремою підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби. Крім того, предметом службового розслідування було порушення позивачем службової дисципліни, що не залежить від наявності чи відсутності остаточного вироку суду по кримінальному провадженню. У даному випадку, звільнення позивача відбулось у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення за вчинення дисциплінарного проступку.

Суд також враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.02.2020 у справі №260/1118/18, від 08.08.2019 у справі №804/3447/17, від 29.05.2018 у справі №800/508/17, від 02.10.2019 у справі №804/4096/17, згідно яких застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин вчинення дисциплінарного проступку та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Враховуючи зазначені обставини і докази у їх сукупності, суд вважає, що накладене на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції повністю відповідає тяжкості вчинених ним у сукупності проступків, обставинам, за яких їх скоєно, та співмірно із заподіяною ним шкодою суспільним інтересам, у зв`язку з чим застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби є законним, правомірним та обґрунтованим, пропорційним та за даних обставин справедливим, оскільки капітан поліції ОСОБА_1 вчинив дії, які є несумісними з проходженням служби в поліції та суперечать змісту присяги працівника Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, проігнорував вимоги Дисциплінарного статуту та Закону №580-VIII.

З урахуванням суспільного резонансу та загального уявлення суспільства про поліцейського, як носія влади, вчинений ОСОБА_1 дисциплінарний проступок унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Крім того, згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Виходячи із зазначеного суд не надає оцінки іншим доводам сторін, оскільки вони не мають істотного значення для розгляду справи по суті та не спростовують висновків суду, які зазначені вище.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Стосовно посилання відповідача на те, що позов підлягає залишенню без розгляду, оскільки позивачем пропущень 15-тиденний строк звернення до суду, який визначений ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Однак, згідно ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Враховуючи, що положення ч. 5 ст. 122 КАС України не містять приписів про те, що строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється цим Кодексом або іншими законами, тому суд дійшов висновку, що позивач, звертаючись до суду із цим позовом 14.08.2023 не пропустив саме місячного строку звернення до суду, тому клопотання відповідача є необгурнтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ