Справа № 211/6809/23
Суддя: Сарат Н. О.
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/6809/23
Провадження № 2-а/211/53/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 жовтня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

за участю: представника позивача Маркози Н.О.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у залі судових засідань Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області справу за адміністративним позовом Довгинцівсько - Металургійного відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , -

встановив:

Позивач звернувся до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з зазначеним вище адміністративним позовом, в якому просить затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України. Вирішити питання щодо негайного виконання рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) (далі Відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Санкт-Петербург, російська федерація, прибув до України за паспортом громадянина російської федерації, який наразі втрачено, востаннє здійснив в`їзд в Україну в 2009 році по паспорту громадянина російської федерації, та з того часу з України не виїжджав.

26.10.2023 року Довгинцівсько-Металургійним відділом у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області отримано подання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Управління міграційної поліції від 26.10.2023 року № 4/4-1888, де зазначено, що 27.10.2023 з Державної установи «Криворізька виправна колонія № 80» звільняється гр. російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 10.11.2020 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України, до 4 роківпозбавлення волі

З урахуванням вищезазначеного, в поданні від 26.10.2023 року № 4/4-1888, вказується на те, що перебування на території України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суперечить інтересам національної безпеки України, та може призвести до дестабілізації криміногенної обстановки та порушень громадського порядку на території держави.

13.12.2022 Довгинцівсько-Металургійним відділом у місті Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області від Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській областіотримано лист про те, що згідно отриманої інформації від Південно-Східного міжрегіонального управління з питань кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, відносно іноземних громадян, які відбувають покарання, встановлено, що 29.10.2023 (неділя, тому буде звільнено 27.10.2023) з Державної установи «Криворізька виправна колонія № 80» звільняється гр. російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 10.11.2020 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України, до 4 роківпозбавлення волі (копія листа від 13.12.2022 року № 1201.17.1/35522-22 додається).

29.12.2022 р. представником Державної установи «Криворізька виправна колонія №80» на лист Довгинцівсько-Металургійного відділу у м.Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, надано письмове пояснення та автобіографію засудженого ОСОБА_1 , копія вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, довідку про заохочення і стягнення засудженого, характеристику та довідку з фотокарткою по особовій справі, та заява про видачу паспорта громадянина російської федерації (Форма-1) (копії яких додаються).

З інформації, яку надав ОСОБА_1 , стало відомо наступне, цитуємо Пояснення: «приїхав в Україну в 2009 році, у м. Дніпропетровськ до знайомої, з якою і проживав в громадянському шлюбі, за адресою: АДРЕСА_1 . В Російській Федерації проживав в м.Санкт-Петербург.

Отже, наразі громадянин ОСОБА_1 , не має паспортного документа іноземця.

Вищезазначена інформація, у вигляді Доповідної записки була направлена Довгинцівсько-Металургійним відділом у м.Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на адресу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з необхідними додатками.

Окрім того, з Державної установи «Виправна колонія № 80» надійшла характеристика на засудженого ОСОБА_1 (копія якої додається), в якій зазначене наступне: «засуджений ОСОБА_1 в місцях позбавлення волі знаходиться з 30.10.2019 року.

Під час утримання в Установі виконання покарань № 4 (м. Дніпро) характеризувався посередньо,стягнень і заохочень не мав.

З 26.11.2020 року по теперішній час відбував покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)». За допущені порушення установленого порядку відбування покарання 3 (три) рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі 1(один) раз був поміщений в ДІЗО. Допущені порушення виражалися у самовільному пересуванні, порушенні форми одягу, курінні в невстановленому місці, порушенні розпорядку дня. На теперішній час стягнення погашені в установленому законом порядку, характеризувався посередньо. Заохочень не має.

До праці на виробництві установи не виявив бажання бути залученим.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою встановлення неслужбових стосунків.

Намагається утримувати в чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.

Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.

До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, через особисту неорганізованість.

Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.

Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правовапросвіта». У виховних заходах, які проводяться в установі, участь не бере.

Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України до загальноосвітнього та професійно-технічного навчання не виявив бажання бути залученим.

Відповідно до статті 127 Кримінально-виконавчого кодексу України участі у самодіяльних організаціях не бере.

Відповідно до статей 110, 112 Кримінально-виконавчого кодексу України соціально-корисні зв`язки з рідними втрачені.

12.03.2021 року засудженого було розглянуто на комісії установи згідно зі статтею 101 КВК України позитивно, але у зв`язку з наявністю діючого стягнення, йому було відмовлено у перевіденні до дільниці соціальної реабілітації.

04.11.2021 засудженого було розглянуто на комісії згідно статті 82 КК України, позитивно, але у зв`язку із невідповідністю оцінки ступеню його виправлення засудженого, а саме «стає на шлях виправлення», йому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.

07.07.2022 року засудженого було розглянуто на комісії установи відповідно до статті 81 КК України, але у зв`язку із невідповідністю оцінки ступенню виправлення, а саме «лише стає на шлях виправлення», йому було відмовлено в умовно достроковому звільненні.

На профілактичному обліку установи не перебуває.

Згідно вироку суду вину не визнав, має заборгованість зі сплати судових витрат на користь держави, але виконавчих листів до установи не надходило.

03.12.2022 року проведено проміжну оцінку ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, за результатами якої підсистема «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, взятих під варту, визначила ступінь рівня ймовірної небезпеки для суспільства «СЕРЕДНІЙ».

Разом з цим, відповідно до діючого законодавства України, правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства`від 22 вересня 2011 року №3773-VI.

Положеннями ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону, встановлено що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно до ч. 3 ст. 9 Закону, строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Так, зокрема, відповідно до ч. 16 ст. 4 Закону, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Так, ст. 1 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про безвізові поїздки громадян від 16.01.1997 року, яка набрала чинності 10.03.1997 року, передбачено, що Громадяни держави однієї Сторони, незалежно від місця постійного проживання, можуть в`їжджати-виїжджати та пересуватися територією держави іншої сторони без віз з дотриманням правил перебування, що діють в цій державі, по документах, що посвідчують особу і підтверджують громадянство, зазначених у Додатках 1 та 2 до цієї Угоди(з 01.01.2023 дію Угоди призупинено).

У Додатку 1 до Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про безвізові поїздки громадян України і російської федерації, встановленоперелік документів громадян російської федерації для в`їзду, перебування і пересування територією України: паспорт громадянина російської федерації; паспорт російської федерації, що посвідчує особу громадянина російської федерації за межами російської федерації; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка (за наявності суднової ролі або виписки з неї); посвідчення члена екіпажу повітряного судна (за наявності запису в польотному завданні або виписки з нього); свідоцтво на в`їзд (повернення) у російську федерацію (тільки для повернення у російську федерацію); свідоцтво про народження (для дітей у віці до 14 років) із зазначенням належності до громадянства російської федерації.

Положеннями п.1 Постанови КМУ від 30 січня 2015 р. № 23 передбачено, що відповідно до статті 6Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про безвізові поїздки громадян України і російської федерації (далі - Угода), вчиненої 16 січня 1997 р. у м. Москві, зупинити з 1 березня 2015 р. дію пунктів 1 і 5 переліку документів громадян російської федерації для в`їзду, виїзду, перебування і пересування територією України, визначеного додатком 1 до Угоди, у частині можливості громадян російської федерації в`їжджати, прямувати транзитом, перебувати і пересуватися територією України на підставі паспорта громадянина російської федерації або свідоцтва про народження (для дітей віком до 14 років) із зазначенням належності до громадянства російської федерації.

Згідно до пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Відповідно до абзацу другого, ст. 1 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про безвізові поїздки громадян від 16.01.1997 року, громадяни держави однієї Сторони на основі взаємності звільняються від реєстрації у компетентних органах за місцем їхнього перебування на території держави іншої Сторони, якщо термін такого перебування не перевищує 90 днів з моменту в`їзду на територію держави цієї іншої Сторони, за наявності у них міграційної картки з позначкою органів прикордонного контролю, проставленої при в`їзді на територію держави перебування.

Відповідач, востаннє здійснив в`їзд в Україну у 2009 році за внутрішнім паспортним документом громадянина російської федерації, та з того часу не виїжджав.

Не маючи інших законних підстав для перебування на території України визначених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Відповідач мав право тимчасово перебувати на території України не більш як 90 днів протягом 180 днів, на підставах визначених ч.16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, та, ст.1 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про безвізові поїздки громадян від 16.01.1997 року, яка набрала чинності 10.03.1997 року, та була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідач, із клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до ГУДМС України в Дніпропетровській області не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував (копія листа ГУ ДМС у Дніпропетровській області за вих. № 1201.3.3/52642-23 від 26.10.2023 р. додається).

Після закінчення граничного періоду тимчасового перебування на території України встановленого законодавством, Відповідач ухилився від виїзду з України, та не маючи інших законних підстав для подальшого перебування в Україні, перейшов на нелегальне становище в Україні, чим порушив вимоги ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, та ст. 1 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про безвізові поїздки громадян від 16.01.1997 року, яка набрала чинності 10.03.1997 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до абзацу першогоч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Положеннями ч. 3 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Згідно до абзацу першого ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», примусове повернення не застосовується до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинстваУкраїни, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства заходівзатримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно до підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Громадянин російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) (далі Відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- тривалий час перебуває на території України, без законних підстав (граничний період тимчасово перебування Відповідача на території України, визначений відповідно до законодавства України (не більш як 90 днів протягом 180 днів) закінчився), що є грубимпорушенням законодавство України про правовий статус іноземців;

- дії Відповідача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (ухилення від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»);

- у Відповідача відсутній документ, що дає право на виїзд з України;

- у Відповідача відсутні законні джерела надходження коштів на покриття витрат пов`язаних з перебуванням останнього на території України;

- у Відповідача відсутні законні підстави для працевлаштування в Україні, а отже, у Відповідача відсутні законні джерела отримання фінансового доходу,що унеможливлює придбання транспортних квитків чи інших проїзних документів;

- а також те, щонаявність вищезазначених обставин дає підстави вважати, що Відповідач перешкоджатиме проведенню процедури та те, що існує ризик його втечі.

Наявність вищезазначених обставин створює обгрунтовані підстави вважати, що Відповідач, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, існує ризик його втечі, що відповідно до абзаців першого та другого ч. 1 ст. 289 КАС України, положень ч. 8 ст. 26,ч. 3 та ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» є підставою для затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Крім того, у Відповідача відсутній документ, що посвідчує особу та дає право на виїзд з України, що є окремою підставою для затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, згідно до положень абзаців першого та другого ч. 1 ст. 289 КАС України,ч. 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно до абзацу сьомого п. 3 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудніадміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодозатримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України.

Положеннями п. 3 ч. 5 ст. 46 КАС України, також, передбачено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноваженьпро затримання іноземця або особи без громадянства.

Враховуючи наявність обґрунтованих підстав вважати, що Відповідач, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, існує ризик його втечі, а також, зважаючи на відсутність у Відповідача документа, що дає право на виїзд з України , що згідно до положень абзаців першого та другого ч. 1 ст. 289 КАС України, ч. 8 ст. 26, ч.3 та ч. 4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, є підставами для звернення до суду з позовом про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України, Довгинцівсько-Металургійний відділ у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звертається до суду з даної позовною заявою.

Відповідно до вимог п. 11 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, підтверджую, що Довгинцівсько-Металургійним відділом у місті Кривому РозіГоловного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не подано іншого позову (позовів) до цього самого Відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач перебуває на території України без законних підстав, його дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, у нього відсутній документ, що дає право на виїзд з України, відсутні законні джерела надходження коштів на покриття витрат, пов`язаних з перебуванням останнього на території України, відсутні законні підстави для працевлаштування в Україні.

Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню

Витрати відповідно до ст. ст. 139, 289 КАС України віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 9, 241-246, 250, 289, 371 КАС України, суд -

ухвалив:

Позов Довгинцівсько - Металургійного відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України громадянина російської федерації ОСОБА_1 - задовольнити.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Вирішити питання щодо негайного виконання рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Допустити рішення до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н. О. Сарат