Справа № 500/4626/22
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/4626/22 пров. № А/857/15507/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судових засідань Доморадової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз» на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі за його позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», Акціонерне товариство «Укртрансгаз» про визнання протиправними та скасування постанов, стягнення безпідставно стягнутих коштів, -

суддя у І інстанції Осташ А.В.,

час ухвалення судового рішення не зазначено,

місце ухвалення судового рішення м. Тернопіль,

дата складення повного тексту рішення 07 серпня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Тернопільміськгаз» (далі ПрАТ «Тернопільміськгаз») звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому просило:

скасувати постанови Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. (далі Виконавець) про стягнення з позивача основної винагороди приватного виконавця, а саме:

- постанову від 21 жовтня 2019 року ВП №60363396;

- постанову від 21 липня 2020 року ВП №62633348;

- постанову від 21 серпня 2020 року ВП №62875539;

- постанову від 31 серпня 2020 року ВП №62919377;

- постанову від 16 вересня 2020 року ВП №63049718;

- постанову від 16 вересня 2020 року ВП №63049544;

- постанову від 05 жовтня 2020 року ВП №63217458;

- постанову від 05 жовтня 2020 року ВП №63217375;

- постанову від 08 жовтня 2020 року ВП №63258444;

- постанову від 04 грудня 2020 року ВП №63830557;

- постанову від 15 червня 2021 року ВП №65807107;

- постанову від 30 червня 2021 року ВП №65941111;

- постанову від 30 серпня 2021 року ВП №86652363;

- постанову від 03 серпня 2022 року ВП №63258444;

- постанову від 12 серпня 2022 року ВП №69639072;

- постанову від 18 жовтня 2022 року ВП №70113551;

- постанову від 18 жовтня 2022 року ВП №70113510.

Окрім того, просило стягнути з Виконавця основну винагороду, безпідставно стягнуту за вказаними постановами, у загальному розмірі 78837649,50 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі № 500/4626/22 у задоволенні позову було відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що постанова Виконавця про стягнення основної суми винагороди виноситься в силу закону разом із постановою про відкриття виконавчого провадження, а отже винесення постанов про стягнення основної винагороди у зведеному виконавчому провадженні №62633473 та подальше примусове стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» у пропорційній сумі до стягнених коштів на користь стягувачів відбулось у відповідності до вимог чинного законодавства.

Станом на день стягнення Виконавцем основної винагороди заборгованість позивача не підлягала врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу». Оскільки ПрАТ «Тернопільміськгаз» стало учасником правовідносин із врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу лише 11 жовтня 2022 року, то Виконавець мав законні підстави для винесення постанов про стягнення основної винагороди до цієї дати.

Закріплені законодавцем підстави для нестягнення основної винагороди приватного виконавця не підлягають застосуванню, оскільки словосполучення «не стягується» означає «зупинення виконавчих дій», а не скасування спірних постанов.

У поданій апеляційній скарзі ПрАТ «Тернопільміськгаз» просило скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити його позов у повному обсязі.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що положення Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (далі Закон №1639-IX) та Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII) поширюються на спірні правовідносини з часу набранням законної сили відповідними положеннями закону, які їх регулюють, а не з часу включення ПрАТ «Тернопільміськгаз» у Реєстр підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу (далі Реєстр) та у подальшому.

Законом №1639-IX було внесено відповідні зміни до Закону №1404-VIII і початок процедури врегулювання заборгованості боржника є підставою для визнання виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця такими, що не підлягають стягненню з огляду на приписи пункту 6 частини 5 статті 27 Закону №1404-VIII.

Незважаючи на те, що внесені до статті 27 Закону №1404-VIII зміни пом`якшили становище боржника, Виконавцем і надалі фактично стягувалася основна винагорода, яка не підлягає стягненню в силу закону. При цьому, на думку скаржника, немає значення за який період Виконавцем було стягнуто основну винагороду і які було вчинено ним дії, зокрема, було зупинено чи закрито виконавче провадження.

Додатково звертає увагу на те, що законодавцем не передбачено скасування постанов про стягнення основного винагороди або закінчення виконавчого провадження по їх виконанню, однак їх слід скасовувати у судовому порядку.

Наполягає на тому, що Виконавець всупереч вимог статті 27 Закону №1404-VII збагатився на 10558948,30 грн, чим було завдано збитків підприємству, яке відноситься до об`єктів критичної інфраструктури, і позбавлено його можливості нормально розвитку.

У відзивах на апеляційну скаргу позивача Виконавець, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»(далі НАК «Нафтогаз України»), Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України (далі ДК «Газ України»), Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі АТ «Укртрансгаз»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі ТОВ «Оператор газотранспортної системи України») підтримали доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечили обґрунтованість апеляційних вимог та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник ПрАТ Тернопільміськгаз» у ході апеляційного розгляду підтримав подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов товариства у повному обсязі.

Представники Виконавця, НАК «Нафтогаз України», ДК «Газ України», АТ «Укртрансгаз» та ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» у судовому засіданні апеляційного суду заперечили обґрунтованість вимог апелянта доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу. Просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, між ПрАТ «Тернопільміськгаз» та його контрагентами за договорами про транспортування та закупівлю природного газу АТ «Укртрансгаз», ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України», ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» виникли спори, які були врегульовані у судовому порядку, зокрема:

1.Господарським судом Тернопільської області 06 липня 2017 року видано наказ про примусове виконання рішення №921/43/17-г/5 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь AT «Укртрансгаз» 59663377,28 грн заборгованості за надані послуги з балансування обсягів природного газу; 1638914,02 грн пені, 641229,21 грн 3% річних, 2629096,89 грн інфляційних нарахувань та 206700,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Заборгованість виникла з умов договору транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року.

На виконання цього наказу Виконавцем відкрито виконавче провадження №60363396 та винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 21 жовтня 2019 року ВП №60363396 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» 6409299,84 грн;

2. Господарським судом Тернопільської області 16 липня 2020 року видано наказ про примусове виконання постанови №921/694/19 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь AT «Укртрансгаз» 138263813,39 грн основного боргу, 9340836,90 грн пені, 1664931,46 грн 3% річних, 3865734,17 грн інфляційних нарахувань, 653255,26 грн судового збору за подання позовної заяви та 979882,89 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Вказана заборгованість виникла з умов договору транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року.

На виконання цього наказу Виконавцем відкрито виконавче провадження №62633348 та винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 21 липня 2020 року ВП № 62633348 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» 15476845,40 грн;

3. Господарським судом Тернопільської області 23 січня 2020 року було видано наказ про примусове виконання постанови №921/608/19 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» 3018798,56 грн інфляційних нарахувань, 826673,34 грн 3% річних і 57682,06 грн судових витрат.

Вказана заборгованість виникла з умов договору про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-1999 від 20 грудня 2010 року.

На виконання згаданого наказу Виконавцем було відкрито виконавче провадження №62919377 та винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 31 серпня 2020 року ВП № 62919377 про стягнення з ПрАТ "Тернопільміськгаз" основної винагороди приватного виконавця у сумі 390315,39 грн;

4. Господарським судом Тернопільської області 12 травня 2016 року було видано наказ про примусове виконання рішення №921/1150/15-г/З про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь ПАТ «Укртрансгаз» 6265540,27 грн боргу за умовами договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 27 вересня 2011 року № /Н38.

На виконання судового наказу Виконавцем було відкрито виконавче провадження №63049544 та винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 16 вересня 2020 року ВП№ 63049544 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» 626554,02 грн;

5. Господарським судом Тернопільської області 14 квітня 2017 року видано наказ про примусове виконання рішення № 921/171/17-г/16 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь ДК «Газ України» 8290103,10 грн, на які збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 957664,62 грн 3% річних, 138716,52 грн сплаченого судового збору.

Заборгованість виникла з умов договору про закупівлю природного газу за державні кошти від 20 грудня 2010 року № 06/10-1999.

На виконання цього наказу Виконавцем було відкрито виконавче провадження №63217375 та винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 05 жовтня 2020 року ВП№ 63217375 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» 835416,35 грн;

6. Господарським судом Тернопільської області 07 липня 2014 року видано ухвалу про затвердження мирової угоди №1/53/5022-578//2012 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь ДК «Газ України» 17685224,25 грн боргу, 1337080,77 грн пені, 736792,05 грн інфляційних нарахувань, 726449,72 грн 3% річних, 64380,00 грн сплаченого судового збору.

Ця заборгованість виникла з умов договору про закупівлю природного газу за державні кошти від 20 грудня 2010 року № 06/10-1999.

На виконання судового наказу Виконавцем було відкрито виконавче провадження №63258444 та винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 08 жовтня 2020 року ВП№ 63258444 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» основної винагороди приватного виконавця у сумі 90426,55 грн, а також постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 03 серпня 2022 року ВП№ 63258444 про стягнення з позивача основної винагороди приватного виконавця у сумі 739870,12 грн;

7. Господарським судом Тернопільської області 01 грудня 2020 року видано наказ про примусове виконання рішення №921/357/20 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» 158441795,47 грн боргу, 5424810,65 грн пені, 876975,91 грн 3% річних, 1535485,88 грн інфляційних нарахувань, 723291,65 грн сплаченого судового збору.

Вказана заборгованість виникла з умов договору на транспортування природного газу № від 31 грудня 2019 року.

На виконання судового наказу Виконавцем було відкрито виконавче провадження №63830557 та винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 04 грудня 2020 року ВП №63830557 про стягнення з позивача 16700235,95 грн;

8. Господарським судом Тернопільської області 19 травня 2016 року було видано наказ про примусове виконання рішення №921/1191/15-г/7 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь AT «Укртрансгаз» 630736,98 грн заборгованості, 16289,30 грн 3% річних, 145126,00 грн інфляційних нарахувань, 149618,91 грн пені та 16371,77 грн сплаченого судового збору.

Ця заборгованість виникла з умов договору на транспортування природного газу №/П38 від 28 вересня 2011 року.

На виконання судового наказу Виконавцем було відкрито виконавче провадження №65807107 та винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 15 червня 2021 року ВП № 65807107 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» 66399,05 грн;

9. Господарським судом Тернопільської області 22 червня 2021 року було видано наказ про примусове виконання рішення №921/16/21 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь АТ «Укртрансгаз» 1370612,01 грн боргу.

Заборгованість виникла з умов договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П38 від 28 серпня 2011 року.

На виконання судового наказу Виконавцем було відкрито виконавче провадження №65941111 та винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 30 червня 2021 року ВП № 65941111 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» 137061,20 грн;

10. Господарським судом Тернопільської області 21 травня 2021 року було видано наказ про примусове виконання постанови №921/43/17-г/5 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь AT «Укртрансгаз» 2102,00 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Вказана заборгованість виникла з умов договору на транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року.

На виконання судового наказу Виконавцем було відкрито виконавче провадження №86652363 та винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 30 серпня 2021 року ВП № 86652363 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» 210,20 грн;

11. Господарським судом Тернопільської області 11 серпня 2022 року було видано наказ про примусове виконання рішення №921/544/21 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» 323941978,40 грн боргу з оплати щодобових негативних небалансів, 4150327,11 грн плати за перевищення договірної потужності, 6112320,18 грн інфляційних нарахувань, 4148677,04 грн 3% річних, 19506527,57 грн пені та 794500,00 грн сплаченого судового збору.

Ця заборгованість виникла з умов договору на транспортування природного газу № від 31 грудня 2019 року.

На виконання судового наказу Виконавцем було відкрито виконавче провадження №69639072 та винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 12 серпня 2022 року ВП№69639072 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» 35865433,03грн;

12. Господарським судом Тернопільської області 15 вересня 2020 року було видано наказ про примусове виконання рішення №921/312/16-г/5 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь АТ «Укртрансгаз» 6970258,40 грн боргу, 104553,88 грн сплаченого судового збору.

Заборгованість виникла з умов договору на транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року.

На виконання судового наказу Виконавцем було відкрито виконавче провадження №63049718 та винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 16 вересня 2020 року ВП№63049718 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» 707481,19 грн.

13. Господарським судом Тернопільської області 05 жовтня 2020 року було видано наказ про примусове виконання рішення №921/111/18 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь НАК «Нафтогаз України» 1085905,33 грн пені, 951834,16 грн 3 % річних, 4746849,99 грн інфляційних нарахувань, 118 057,42 грн судових витрат.

Заборгованість виникла з умов договору на купівлю-продаж природного газу № 13-343-ВТВ від 04 січня 2013 року.

На виконання судового наказу Виконавцем було відкрито виконавче провадження №63217458 та винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 05 жовтня 2020 року ВП№63217458 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» 560699,56 грн;

14. Господарським судом Тернопільської області 21 серпня 2020 року видано наказ про примусове виконання рішення №921/510/19 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь НАК «Нафтогаз України» 407869,65 грн 3 % річних, 57989,16 грн інфляційних нарахувань, 6987,88 грн судових витрат.

Заборгованість виникла з умов договору на купівлю-продаж природного газу № 13-343-ВТВ від 04 січня 2013 року.

На виконання судового наказу приватним виконавцем Пилипчуком В.Г. було відкрито виконавче провадження №62875539 та винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 21 серпня 2020 року ВП№62875539 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» 47284,66 грн;

15. Господарським судом Тернопільської області 07 жовтня 2022 року було видано наказ про примусове виконання постанови №921/269/20 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь АТ «Укртрансгаз» 735700,00 грн судового збору за розгляд позовної заяви та 1103550,00 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Заборгованість виникла з умов договору на транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року.

На виконання судового наказу Виконавцем було відкрито виконавче провадження №70113551 та винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 18 жовтня 2022 року ВП №70113551 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» 183925,00 грн;

16. Господарським судом Тернопільської області 11 липня 2022 року було видано наказ про примусове виконання постанови №921/179/18 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь АТ «Укртрансгаз» 1921 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Заборгованість виникла з умов договору на транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року.

На виконання судового наказу Виконавцем було відкрито виконавче провадження №70113510 та винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 18 жовтня 2022 року ВП№ 70113510 про стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» 192,10 грн.

ПрАТ «Тернопільміськгаз» не погодилося із законністю вказаних постанов про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця та звернувся до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За правилами частини 5 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи та наданих поясненнях, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до оцінки впливу приписів Закону №1639-IX та внесених ним змін до Закону №1404-VIII на правомірність оспорюваних постанови Виконавця про стягнення з боржника основної винагороди.

При цьому представник ПрАТ «Тернопільміськгаз» у ході апеляційного розгляду погодився із висновками суду першої інстанції про безпідставність заявлених позовних вимог у частині виконавчих проваджень №70113510 та №70113551, які стосувалися стягненню з позивача лише сум судового збору на користь АТ «Укртрансгаз», а також щодо постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 21 серпня 2020 року ВП№62875539, яка була винесена не відповідачем, а приватним виконавцем Пилипчуком В.Г.

За приписами частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Як свідчать матеріали справи, ПрАТ «Тернопільміськгаз» у своєму позові заявило вимоги саме про скасування наведених постанов Виконавця про стягнення з товариства основної винагороди виконавця, що були прийняті у період з 21 жовтня 2019 року по 18 жовтня 2022 року з покликанням на відповідні приписи Закону №1639-IX, якими регламентовано особливості погашення заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єктів ринку природного газу, які проводяться за рахунок видатків державного бюджету, які включені до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу за цим Законом.

При цьому апеляційний суд наголошує на тому, що для визнання постанови державного/приватного виконавця протиправною та її скасування суд має встановити наявність обставин, які б свідчили про відсутність у такого суб`єкта владних повноважень відповідних правових та/або фактичних підстав на час ухвалення такого процесуального рішення.

Разом із тим, ПрАТ «Тернопільміськгаз» у поданій апеляційній скарзі та у ході апеляційного розгляду не заперечує того, що у Виконавця на час прийняття ним оспорюваних постанов були належні правові та фактичні підстави для цього, однак з урахуванням приписів Закону №1639-IX та включення 11 жовтня 2022 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ПрАТ «Тернопільміськгаз» до Реєстру такі постанови не підлягали виконання, а відтак їх слід скасувати у судовому порядку.

Таким чином, ПрАТ «Тернопільміськгаз» не наводить доводів про незаконність винесення Виконавцем оспорюваних постанов, а свої позовні вимоги аргументує неможливістю їх реалізації внаслідок внесення товариства 11 жовтня 2022 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до Реєстру, а відтак поширення на позивача особливостей врегулювання заборгованостей перед третіми особами у справі, передбачених приписами Закону №1639-IX.

Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що реалізація рішення суб`єктом владних повноважень свого рішення сама по собі не може ставити під сумнів чи спростовувати правомірність його ухвалення, а позовних вимог про визнання протиправними дій (бездіяльності) Виконавця при виконанні оспорюваних постанови про стягнення з боржника основної винагороди ПрАТ «Тернопільміськгаз» у межах цієї справи не заявлено.

Водночас апеляційний суд погоджується із позицією відповідача, підтриманою судом першої інстанції, про те, що чинним законодавством не було передбачено скасування постанов про стягнення основної винагороди приватного виконавця у зупинених та/або закінчених виконавчих провадженнях у спірних правовідносинах, що не заперечується самим позивачем.

Отже, на переконання апеляційного суду, при формування позовних вимог ПрАТ «Тернопільміськгаз» обрало невідповідний спосіб захисту права, який воно намагався захистити, а відповідно до частини 5 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування постанов Виконавця у зведеному виконавчому провадженні №62633473 про стягнення основної винагороди приватного виконавця (у виконавчих провадженнях №60363396, №62633348, №62919377, №63049544, №63049718, №63217375, №63217458, №63258444, №63830557, №65807107, №65941111, №66652363, № 69639072, №70113510, №70113551), а відтак і для задоволення відповідних позовних вимог ПрАТ «Тернопільміськгаз».

Окрім того, оскільки позовні вимоги ПрАТ «Тернопільміськгаз» про стягнення з Відповідача безпідставно стягнутої основної винагороди за вказаними постановами у загальному розмірі 78837649,50 грн є похідними від вимог про скасування таких постанов, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (Заява № 63566/00) від 18 липня 2006 року, суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше вони не виконують свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції.

Водночас апеляційний суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

У пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

У Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Підсумовуючи наведене, доводи, на які посилається скаржник, на думку апеляційного суду, є надуманими і свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи на свою користь, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз» залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі № 500/4626/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Постанова у повному обсязі складена 26 жовтня 2023 року.