Справа № 522/6734/23
Суддя: Федчишена Т. Ю.
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/6734/23
Провадження № 2-а/522/208/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Глущенко Т. О.,

представника позивача адвоката Федака М. Л.,

представника відповідача Погожого Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства № 118 від 20.05.2020.

У позовній заяві, а також у письмовому клопотанні, викладеному окремим документом, позивач просив поновити йому строк на звернення до суду із даним позовом.

В обґрунтування поважності підстав пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач указує, що копію оскаржуваного рішення він не отримував, а його копія була надіслана засобами поштового зв`язку у відповідь на адвокатський запит та отримана ним лише 31.03.2023.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Витребувано у Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів особової (міграційної) справи громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26.05.2023 до суду від Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Федак М. Л. позов просив задовольнити.

Представник відповідача Погожий Д. В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Заслухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пункт 8 частини першої статті 240 КАС України встановлює, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Аналіз вказаних положень свідчить про те, що залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду може мати місце тільки при встановленні обставин щодо початку перебігу строку звернення до суду, зокрема, обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, та з`ясування причин пропуску цього строку.

Частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Поважними за змістом указаної норми визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними та допустимими доказами.

Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеєр проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

У той же час, з урахуванням приписів статті 44 КАС України позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на судовий захист, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання позовної заяви, її форми та змісту для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивачем оскаржується рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про його примусове повернення в країну походження № 118 від 20.05.2020, проте з позовом до суду ОСОБА_1 звернувся лише 31.03.2023, що підтверджується відбитком штемпеля на поштовому конверті.

Звертаючись до суду позивач посилався на те, що строк звернення до суду ним пропущено з поважних причин, оскільки копію оскаржуваного рішення він не отримував, а його копія була надіслана засобами поштового зв`язку простою кореспонденцією у відповідь на адвокатський запит та отримана ним лише 31.03.2023.

Разом з тим, як слідує із досліджених у судовому засіданні матеріалів справи, зокрема матеріалів особової справи ОСОБА_3 , копію оскаржуваного рішення № 118 від 20.05.2020 позивач отримав у день прийняття відповідачем такого рішення, а саме 20.05.2020, що підтверджується його підписом у розписці від 20.05.2020, у якій зазначено, що другий примірний рішення про примусове повернення в країну походження № 118 він отримав особисто.

Отже, як встановлено судом, позивач отримав оскаржуване рішення 20.05.2020, однак, позовну заяву подав лише у березні 2023 року, тобто після спливу більше ніж двох років, а тому позивачем було пропущено строк на звернення до суду з даним позовом.

При цьому позивачем не спростовано належними засобами доказування факту отримання ним оспорюваного рішення саме 20.05.2020.

З огляду на наведене, суд вважає, що причини пропуску строку звернення до адміністративного суду, зазначені позивачем, з урахуванням доказів, наданих відповідачем, є неповажними, позивачем не наведено обставин, які були об`єктивно непереборними, та не залежали від його волевиявлення чи були пов`язані з дійсними істотними перешкодами або труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, а відтак висновок суду про відкриття провдження у справі був передчасним.

При цьому суд не знаходить інших підстав для визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними.

Пунктом 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин позовна заява ОСОБА_3 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 123, 240 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Повне судове рішення складено 26.10.2023.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА