Справа № 160/22308/23
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчини певні дії,-
01.09.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 31.08.2023 через систему Електронний суд позовна заява ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій представник позивача просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 31.07.2023 року про призначення пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути по суті заяву про призначення пенсії від 31.07.2023 року, призначити та виплачувати позивачу на загальних підставах пенсію за віком, починаючи з 31.07.2023 року, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV, як непрацюючому пенсіонеру, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, із встановленням підвищення до пенсії у розмірі 25% за пізніший вихід на пенсію, компенсацію доходів за затримку виплати пенсії, за період із 31.07.2023 року на день фактичної виплати заборгованості;
- встановити спосіб виконання судового рішення, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплачувати пенсію на вказаний позивачем банківський рахунок, згідно з заявою від 29.07.2023 року.
- відповідно до п.1 ч.2 ст.371 КАС України, допустити негайне виконання рішення суду в повному обсязі заявлених позовних вимог шляхом стягнення усієї суми боргу за пенсіями, починаючи з 31.07.2023 року до дня фактичної виплати;
- відповідно до ч. 6 ст. 245, ч. 1 ст. 382 КАС України, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області у 14-денний строк надати до суду звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайного виконання.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що із заявою про призначення пенсії позивачем через представника за довіреністю відповідачу подано засвідчені кваліфікованим електронним підписом заявника скановані копії необхідних документів для призначення пенсії, що підтверджують, у тому числі, наявність страхового стажу 27 років для призначення пенсії за віком. На підтвердження статусу непрацюючого пенсіонера позивачем, згідно з п. 2.21 Порядку № 22-1, подана до органу ПФУ трудова книжка. Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону № 1058-IV, жінкам, які народилися в період до 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, у розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців пізнішого виходу на пенсію починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку. Отже, позивач має право на встановлення підвищення до пенсії у розмірі 25% за пізніший вихід на пенсію. Відсутність у позивача, який постійно проживає за кордоном, технічної можливості подати пакет документів про призначення пенсії в особистому кабінеті на Веб-порталі ПФУ, з використанням кваліфікованого електронного підпису, через відсутність даних заявника в реєстрі застрахованих осіб, а також особисто з`явитися до органу ПФУ для подання заяви про призначення пенсії у паперовому вигляді, не може бути підставою для позбавлення позивача права на призначення та отримання пенсії за віком. Отже, подання позивачем заяви встановленого зразка, засвідченої кваліфікованим електронним підписом заявника, з необхідними документами, на офіційну електронну адресу органу ПФУ, може вважатися дотриманням позивачем встановленого порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії. Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач досяг пенсійного віку, має необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком, визначений законом, із підвищенням до пенсії за пізній вихід на пенсію, звернулася до відповідача із засвідченою кваліфікованим електронним підписом заявника заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком, з необхідними документами, однак, відповідач відмовив позивачу у розгляді заяви про призначення пенсії, з посиланням на обов`язок особистого звернення із заявою до органу ПФУ або через особистий кабінет на вебпорталі ПФУ за місцем постійного проживання позивача в Україні.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2023 року, зазначена вище справа була розподілена та 04.09.2023 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 року означено позовну заяву було залишено без руху та надано було позивачу трок для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: оригіналу документа про сплату судового збору у сумі 1073,60 грн.; позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог, передбачених статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України із зазначенням у новій редакції позовної заяви уточненого змісту позовних вимог з урахуванням висновків суду, в примірниках відповідно до кількості учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору. Продовжено ОСОБА_3 строк для усунення недоліків позовної заяви, що викладені в ухвалі суду від 06.09.2023 року. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом подання до суду: оригіналу документа про сплату судового збору у сумі 858,88 грн.
У встановлений ухвалою суду від 06.09.2023 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи в приміщенні суду з 29 вересня 2023 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати до суду у строк до 20 жовтня 2023 року: засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копію пенсійної справи відносно ОСОБА_1 .
Згідно з інформацією зазначеною у довідці про доставку електронного листа ухвала від 22.09.2023 року доставлена до електронного кабінету Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 05.10.2023 року о 17:48.
Відповідно до Порядку виплати пенсії та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1596 від 30.08.1999 (далі - Порядок № 1596) визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках. Відповідно до пункту 10 Порядку № 1596, заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України. Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку. Таким чином, підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги (бланк якої передбачений є Додатком № 1 до Порядку № 1596), яка, відповідно до п. 10 Порядку № 1596, може бути подана пенсійному органу двома шляхами, а саме: - особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду; - від установи уповноваженого банку. ОСОБА_4 , через представника за довіреністю звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській про надання заяви про призначення пенсії за віком від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надавши до неї заяву від 29.07.2023 про виплату пенсії або грошової допомоги на банківській рахунок, який відкритий в АТ «Ощадбанк». Тобто позивач подала заяву про виплату пенсії або грошової допомоги на банківський рахунок від 29.07.2023 року через представника за довіреністю. Тож, позивачем не додержано Порядку подання заяви про виплату пенсії через банківську установу. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, регулюються Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України № 1058- IV) . 1. Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. 2. Згідно із п. 1 ч. 1 статті 45 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України № 1058-IV), пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. 3. Отже право на призначення пенсії реалізується шляхом подачі заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 29 № 1058-IV особа, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону. ОСОБА_4 до Пенсійного фонду письмово не зверталась та письмово не сповіщала про бажання працювати надалі та одержувати пенсію з більш пізнього віку. Також в позовній заяві зазначено, що позивач має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 25% за пізніший вихід на пенсію відповідно ч 3. ст. 29 № 1058-IV , при цьому в ч 3. ст. 29 № 1058-IV зазначено, що жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія. На разі позивачу 69 років, тож до цієї категорії позивач теж не відноситься. Як вбачається з наявних матеріалів по справі, ОСОБА_4 не зверталась до Головного управління з заявою про призначення пенсії раніше, на обліку в Пенсійному фонді не перебуває, пенсія не призначалась, тож підстави щодо компенсації доходів за затримку виплати пенсії за період з 31.07.2023 року на день фактичної виплати заборгованості відсутні. Отже, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідають чинному законодавству. Таким чином, позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління призначити та виплачувати пенсію за віком, починаючи з 31.07.2023 року, як непрацюючому пенсіонеру, не менш мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, із встановленням підвищення до пенсії у розмірі 25 % за пізніший вихід на пенсію, компенсацію доходів за затримку виплати пенсії, за період із 31.07.2023 на день фактичної виплати заборгованості, є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Крім того, механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників регулюється Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не має відкритих рахунків в органах Державної казначейської служби для здійснення відповідних видатків. Відповідно до статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Зважаючи на викладене, на підставі статей 44, 162 Кодексу адміністративного судочинства України.
Слід зазначити, що статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Тому, суд враховує подане до суду 23.10.2023 року клопотання представника позивача Райзман Олександра Яковича про прискорення розгляду справи, яке сформоване 23.10.2023 року через систему «Електронний суд».
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04.06.1998 року постійно мешкає в Ізраїлі. Місце постійного проживання зазначено у посвідченні МВС держави Ізраїль про зміну прізвища. В Україні позивач проживала за адресою: АДРЕСА_1 .
Загальний страховий стаж для обчислення пенсії за віком становить 27 років відповідно до копії трудової книжки позивача.
З метою подання заяви про призначення пенсії за віком з необхідними документами через Веб-портал ПФУ, з використанням кваліфікованого електронного підпису, заявник через представника за довіреністю отримала в сервісному центрі ПФУ код заяви та зареєструвалася на веб-порталі ПФУ, однак через відсутність даних заявника у реєстрі застрахованих осіб, у вході в особистий кабінет на веб-порталі ПФУ заявнику відмовлено.
У зв`язку з цим заяву про призначення пенсії за віком, починаючи з 31.07.2023р., за формою дод. 1 до "Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", від 25.11.2005 № 22-1", засвідчене кваліфікованим електронним підписом заявника, з супровідним листом, було направлено на офіційну адресу відповідача.
До заяви додано скановані копії необхідних документів: які засвідчують особу, вік, громадянство, місце постійного проживання, про ідентифікаційний номер, про стаж, заробітну плату, банківський рахунок та інші, що підтверджують право на призначення та отримання пенсії за віком.
В означеному листі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зазначено наступне.
Правові відносини у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регулюються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058), який набрав чинності з 01.01.2004.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
До заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи (пункт 2.1 розділу ІІ Порядку):
документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків;
документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (трудова книжка, диплом про навчання, військовий квиток тощо);
документи про місце проживання (реєстрації);
за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам;
за наявності документи, що підтверджують особливий статус: посвідчення учасника війни, учасника бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС чи потерпілого від Чорнобильської катастрофи, почесного донора України, почесного донора СРСР та інші;
для виготовлення пенсійного посвідчення у паперовій формі надається кольорове фото розміром 60 мм х 40 мм 1 шт.;
для виплати пенсії в установі банку надається заява з банку про відкриття рахунку для зарахування пенсії.
Відповідно до пункту 2.9 Порядку під час подання заяв, передбачених пунктом 1.1 розділу І цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України).
Документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.
З огляду на зазначене для надання заяви та вирішення питання призначення пенсії за віком Ви можете звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) або надати відповідну заяву через вебпортал за посиланням: portal.pfu.gov.ua.
Користувачу, який авторизувався на вебпорталі Пенсійного фонду України за допомогою кваліфікованого електронного підпису (КЕП) або електронної системи BankID, надається можливість, скориставшись пунктом особистого кабінету з блоку Щодо пенсійного забезпечення, заповнити заяву на призначення пенсії, прикріпити скан-копії оригіналів вищевказаних документів, підписати КЕП та надіслати його до централізованої підсистеми Звернення в межах Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України. Після коректного відправлення заяви до ПФУ користувачу надається повідомлення Запис збережено та відправлено на розгляд до ПФУ. Результат обробки заяви можна переглянути в пункті особистого кабінету Мої звернення.
Додатково повідомляємо, що відповідно до пункту 1 розділу IV Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1 (із змінами) надання органами Пенсійного фонду послуг в електронній формі здійснюється з використанням технологій віддаленого доступу (веб-технологій) та автоматизованої передачі і обробки інформації і включає, зокрема, попередній запис на прийом до органів Пенсійного фонду.
Запис на прийом можна здійснити через портал електронних послуг Пенсійного фонду України (pfu.gov.ua) незалежно від форми авторизації.
Процес запису на прийом включає наступні операції:
скориставшись пунктом особистого кабінету з блоку Запис на прийом натиснути кнопку Записатися на прийом;
обравши орган ПФУ Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, сервісний центр, який бажаєте відвідати, тему прийому та натиснути кнопку Завантажити розклад;
за даними графіку прийому громадян в органі ПФУ по визначеним датою та темою відвідування ПФУ формується список годин прийому спеціалістами органу ПФУ;
обравши час, зручний для відвідування органу ПФУ, натиснути кнопку Записатися на прийом;
отримати номер талону щодо відвідування органу ПФУ зайшовши вдруге у повідомлення про Ваш запис на прийом та натиснувши кнопку Друк талону.
Також зазначаємо, що актуальні номери гарячих телефонних ліній органів Пенсійного фонду України Ви можете переглянути за посиланням: pfu.gov.ua у розділі контакти.
Органи Пенсійного фонду України у своїй діяльності керуються нормами чинного законодавства.
Відповідно до Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян», у разі незгоди з наданою відповіддю, маєте право на її оскарження в органах вищого рівня або в судовому порядку…».
Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною та такою, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства, представник позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтями 1, 3, 24 Конституції України, в Україні, як соціальній, правовій державі, людина, її життя та здоров`я, честь та гідність, недоторканність та безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Твердження та забезпечення прав і свобод є головним обов`язком держави. Конституційні правничий та свободи гарантуються і може бути скасовані.
Статтями 24, 25 Конституції закріплено, що громадяни мають рівні конституційні правничий та свободи і є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, місця проживання, за мовними чи іншими ознаками. Крім того, Україна гарантує турботу та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації правами людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії, ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості. Тобто право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.
Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 «Конвенції про захист прав та основних свобод людини", ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», кожна людина має право на свободу пересування та свободу вибору місця проживання Реєстрація місця проживання або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами або міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009, право громадянина на отримання пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава, відповідно до конституційних принципів, зобов`язана гарантувати це право, незалежно від того, де проживає особа, якій призначено пенсію: в Україні чи за її межами.
Пенсія за віком є формою соціального захисту, яка пов`язана, перш за все, з попередньою трудовою діяльністю та трудовими заслугами особи та не може бути залежною від її місця проживання.
Відсутність механізму законодавчого врегулювання порядку виплати пенсій громадянам, які обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідний договір, не може бути підставою для невиконання державою взятих на себе зобов`язань щодо забезпечення конституційного права громадянина на соціальний захист.
Верховним судом сформульовано таку позицію щодо права громадянина України на призначення та отримання пенсії, незалежно від місця постійного проживання.
У ухвалі Пленуму Верховного суду України від 24.04.2015 № 6, з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини у справі " Пічкур проти України", яка вступила остаточним 7 лютого 2014 року, зазначено, що при вирішенні питання про порушене право на призначення пенсії існує можливість застосування аналогії права, вираженого в Рішенні Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25рп / 2009, а саме, незалежно від подальшого місця проживання громадянин має рівні можливості для реалізації свого права на пенсію, а також громадянин, який проживає на території України.
"Тому, незважаючи на відсутність у резолютивній частині Рішення КСУ від 7 жовтня 2009 року № 25-рп / 2009 посилання на статтю 92 Закону № 1788-ХІІ, закріплені у мотивувальній частині цього ж Рішення, затвердження, згідно з яким право громадянина на отримання призначеної йому пенсії не може бути пов`язано з такою умовою, як постійне проживання в Україні, є позицією КСУ щодо підходів до права громадянина на пенсію та зв`язку з умовою постійного проживання".
Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства, що регулюють спірні відносини, суд робить висновок, що особа, яка проживає за кордоном, має право на призначення та виплату пенсії, з усіма надбавками та підвищеннями до пенсії, з проведенням перерахунків, індексації та компенсації втрати частини доходу, реалізація яких має здійснюватися згідно з національним законодавством, на загальних підставах, у порядку, визначеному у Законі № 1058-ІV та затвердженого на виконання його положень Порядку № 22-1.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання.
Відповідно до ст. 8 Закону № 1058-IV позивач має право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи, як громадянин України, який застрахований відповідно до цього Закону та досяг установленого цим Законом пенсійного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років, за наявності страхового стажу не менше ніж 15 років до 31 грудня 2017 року.
Частиною 4 ст. 26 Закону № 1058-IV встановлено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, що дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку та не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Таким чином, загальний страховий стаж позивача становить 27 років та відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 - IV позивач має право на пенсію за віком, як особа, яка досягла пенсійного віку 60 років, за наявності страхового стажу не менше 15 років на 31 грудня 2017 року.
Отже, як вбачається з матеріалів справи і не спростовано відповідачем у справі, позивач досягла пенсійного віку, має необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком, визначений законом, з підвищенням до пенсії за пізній вихід на пенсію, звернулася до відповідача із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком із необхідними документами, при цьому відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, з посиланням на обов`язок особистого звернення із заявою до органу ПФУ або через вебпортал ПФУ, за місцем постійного проживання позивача в Україні.
Відповідно до частини 4 ст. 9 КАСУ, суд вживає передбачених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі, щодо виявлення та витребування доказів за власною ініціативою. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, надати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.
На підтвердження статусу непрацюючого пенсіонера позивачем, згідно з п. 2.21 Порядку № 22-1, було подано до органу ПФУ скановану копію трудової книжки, з якої вбачається, що позивач не працює і не є приватним підприємцем.
Звертається увага суду, що у разі невизначення у судовому рішенні статусу позивача як непрацюючого пенсіонера, позивач свідомо буде зазначений у пенсійній справі працюючою особою, що призведе до нарахування та виплати пенсії у невстановленому законом розмірі.
Вибір судом належного способу захисту порушеного права.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення у правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 р. № 3-рп / 2003).
Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їхньої примусової реалізації, не відповідає вимогам ст. 13 Конвенції.
При оцінці ефективності необхідно враховувати не лише формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий та політичний контекст, в якому вони діють, та особисті обставини заявника (виріш. від 24.07.2012 у справі "Джорджевич проти Хорватії", п. 101, реш . від 06.11.1980 у справі "Ван Остервійк проти Бельгії", п. 36 40).
У ухвалі Верховного Суду України від 24.11.2015 у справі № 816/1229/14 серед іншого зазначено, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, а у разі невиконання чи неналежного виконання рішення не виникала потреба повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Представництво у подібних справах вимагає формування судом активної позиції щодо захисту прав та дотримання принципу верховенства права, оскільки, як показує практика, доктринальні «відписки» окремих суддів про неможливість втручання у дискреційні повноваження призводять виключно до негативних наслідків для суб`єкта звернення.
Підміною органу виконавчої влади можна було б вважати той випадок, коли власне суд вчинив якісь повноваження, властиві певному органу (наприклад, постановою суд закрив виконавче провадження). Однак, якщо дискреція органу передбачає лише два варіанти: "відмовити" або "задовольнити", і за наявних обставин доведено та встановлено судом, що "відмова" була незаконною, то зобов`язання судом органу державної влади задовольнити певне клопотання, вчинити відповідні дії не буде заміною повноважень, а буде способом відновлення порушених прав та інтересів суб`єкта, законності та справедливості загалом, як це передбачено Конституцією та КАС України.
Таким чином, можливість ефективного судового захисту існує, однак, вона залежить не лише від формальної констатації порушення норм законодавства. Якщо адміністративний суд у своєму рішенні визнає факт протиправних дій чи бездіяльності органу влади, але, посилаючись на його дискреційні повноваження, відмовляє у задоволенні позовної вимоги, наприклад, про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, то говорити про належний захист прав, свобод та інтересів позивача доводиться.
Так, громадянину, який не сплатив рахунок, наприклад, за комунальні послуги, не пропонується "повторно розглянути цей рахунок", а стягуються борги у безперечному порядку, зі штрафом за затримку оплати.
З матеріалів справи вбачається, що позивач досягла встановленого законом пенсійного віку, має необхідний стаж для призначення пенсії за віком, встановленим чином звернулася до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії за віком, додавши необхідні документи.
У задоволенні заяви знову незаконно відмовлено, з посиланням на відсутність необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком, ненадання інформації про місце постійного проживання заявника.
Як встановлено, ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах щодо протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Жодних обґрунтованих та достатніх доказів про відсутність правових підстав для призначення пенсії позивачу при розгляді цієї справи пенсійним органом не надано.
Таким чином, відповідач не довів правомірність, обґрунтованість рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком.
Водночас орган ПФУ, реалізуючи відповідні дискреційні повноваження щодо правових підстав для призначення пенсії за віком, при здійсненні зазначеного правового регулювання пов`язаний вимогами Конституції України, яка встановлює, в тому числі, що всі рівні перед законом і судом, а держава зобов`язана гарантувати кожному рівність права і свободи, незалежно від місця проживання.
З аналізу положення Закону № 1058-IV випливає, що орган ПФУ може ухвалити одне з таких рішень:
- про призначення пенсії;
- про відмову у призначенні пенсії.
Іншими словами, при вирішенні питання про наявність права особи на призначення пенсії відповідач не наділений повноваженнями у конкретних фактичних обставинах діяти не за законом, а на власний розсуд.
Водночас у рішенні ЄСПЛ ("Лелас проти Хорватії", п. 74) зазначено, що державні органи, які не дотримуються законодавства та необхідних процедур, не повинні отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків .
Процес надання позивачу формальних відмов у призначенні пенсії за віком може тривати нескінченно - створюється хибне коло.
Суди паралізовані масовими повторними судовими розглядами пенсійних спорів, у результаті різко падає якість прийнятих рішень, і це добре відомо суду.
Адміністративний суд стає мізерним інструментом судової влади, і відповідальність за це лежить на самому адміністративному суді.
Водночас, згідно з абзацом першим ч. 4 ст. 245 КАС України, у разі визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними суд може зобов`язати його ухвалити рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконані всі умови, визначені законом, та прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У постанові від 05.09.2018 у справі № 826/9727/16 Верховний Суд аналізував застосування пункту четвертої частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України і дійшов висновку, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. умов: 1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача; 2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача; 3) виконано всі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема, подано всі необхідні документи, сплачено необхідні платежі та між сторонами немає спору за формою, змістом, повнотою та достовірністю наданих документів; 4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України, яка є імперативною нормою, суд зобов`язаний звернути до негайного виконання рішення про присудження виплати пенсій у межах суми стягнення за один місяць, незалежно від виду пенсійних виплат, а також вправі (частина 2 статті 371 КАС України) винести рішення про негайне стягнення всієї суми боргу.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Крім того, суд зазначає, що пенсії за віком відповідають ознакам такої категорії як власність, а тому не залежать від місця проживання особи пенсіонера, а її протиправне позбавлення буде порушенням гарантій, передбачених частиною четвертою статті 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Порядок нарахування та виплати пенсії регламентовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 3 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР право на забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Статтею 45 Закону № 1058-IV визначаються строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії. При цьому, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня; пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності; У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності. У разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права; пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.
Суд зазначає, що пенсія за віком, за вислугу років та інші форми соціального захисту зумовлені певними особливостями, а саме, призначаються у зв`язку з попередньою трудовою діяльністю (працею) особи, ґрунтуються на примусовому вилучені (крім податків із заробітної плати) з боку держави частини коштів для гарантування функціонування системи пенсійного забезпечення, передбачають безумовний та безстроковий обов`язок держави забезпечувати утримання особи у старості, враховуючи, в тому числі, фінансові можливості такої держави, а також право встановлювати особливі умови для отримання таких форм соціального захисту, які, за будь-яких умов не повинні суперечити самій суті відповідного права, бути справедливими та недискримінаційними.
При цьому, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2005 року № 21-1, затвердженого на виконання наведеного вище Закону, встановлено наступне.
Згідно із пунктом 1.1 зазначеного Порядку заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Відповідно до пунктів 1.6, 1.7 наведеного Порядку звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку, а днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 1 до цього Порядку;
4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;
5) документи, які засвідчують особливий статус особи.
Відповідно до пункту 2.22 наведеного Порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.
Згідно із пунктом 2.23 Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.
Відповідно до пункту 2.25 до заяви про виплату пенсії у зв`язку з виїздом за кордон подається паспорт громадянина України для виїзду за кордон з відповідним записом про виїзд на постійне місце проживання за кордон, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, та довідка або інший документ про зняття з реєстрації місця проживання в Україні.
Згідно із пунктом 4.1 зазначеного Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).
Відповідно до пункту 4.2 наведеного Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Відповідно до пункту 4.3 вказаного вище Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Як встановлено матеріалами справи, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії було посилання на обов`язок особистого звернення із заявою до органу ПФУ або через вебпортал ПФУ, за місцем постійного проживання позивача в Україні.
Так, згідно із частиною другою статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III, документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.
Суд зазначає, що позивач є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_1 , дата видачі 07 вересня 2021 р., строк дії до 07 вересня 2031 року.
Тобто, на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, строк дії закордонного паспорту у позивача не сплинув, тому паспорт є дійсним.
Відповідно до статті 24 Конституції України, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.
Крім того, в рішенні Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 чітко зазначено, що конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення, а держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, не може позбавити цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що законами України не передбачено таких підстав для відмови особі, яка офіційно виїхала на постійне місце проживання за кордон, у призначенні пенсії, як відсутність реєстрації в Україні та проживання за кордоном - в країні, з якою відсутній міждержавний договір щодо пенсійного забезпечення.
Така правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду України, викладеною в постановах від 12 травня 2015 року у справі № 21-180а15, від 19 травня 2015 року у справі №21-168а15, а також Верховного Суду у постановах від 18 вересня 2018 року у справі № 522/535/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 766/1519/17 та від 31 січня 2019 року у справі № 520/9721/16-а.
Тому суд зазначає, що позивач як громадянин України, незалежно від його проживання в Державі Ізраїль, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі і на пенсійне забезпечення, а тому за відсутності законодавчих перешкод відповідач зобов`язаний призначити йому пенсію за віком.
Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, суд наділений правом вийти за межі позовних вимог під час ухвалення рішення у справі та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Щодо вимоги позивача про встановленням підвищення до пенсії у розмірі 25% за пізніший вихід на пенсію, то суд зазначає, що ця вимога є передчасною, а тому суд прийшов до висновку про відмову в цій частині.
Щодо позовної вимоги позивача про встановлення способу виконання судового рішення, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплачувати пенсію на вказаний позивачем банківський рахунок, згідно з заявою від 29.07.2023 року, суд зазначає наступне.
Встановлення способу виконання судового рішення відповідно до статті 378 КАС України здійснюється на стадії виконання судового рішення за заявою сторони або з власної ініціативи. Тому така вимога заявлена позивачем передчасно.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.
Встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України), про що також просить позивач, є правом суду, а не обов`язком, яке не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України).
Щодо звернення до негайного виконання рішення суду в частині присудження позивачу суми платежу за один місяць суд зазначає, що відповідно до статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: 1)присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.
Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.
Суд зазначає, що даним рішенням зобов`язано відповідача здійснити призначення позивачу пенсії за віком та не визначено конкретних сум пенсії, які підлягають виплаті.
Таким чином, у задоволенні даного клопотання слід відмовити.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 858,88 грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 858,88 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 242-243, 245-246, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчини певні дії задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_3 пенсію за віком, починаючи з 31 липня 2023 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, з урахуванням поданих документів про стаж та заробітній платі, як непрацюючому пенсіонеру, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник