Справа № 340/3640/23
Суддя: С.В. ДЕГТЯРЬОВА
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження

16 жовтня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/3640/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянувши у підготовчому засіданні адміністративну справу

за позовом: Світловодської міської ради Кіровоградської області

до відповідача: Державного реєстратора Приютівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області Гришанова Антона Івановича

про визнання протиправним та скасування рішення,

за участі:

секретаря судового засідання Глущенко Т.М.,

представників:

позивача Богданової М.Г.,

відповідача - не з`явився,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Приютівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області Гришанова Антона Івановича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 63699914 від 26.05.2022 10:38:17, щодо об`єкта нерухомого майна №314893426 від 11.11.2022 про реєстрацію права державної власності на земельну ділянку кадастровий номер :50:239:0010 площею 20,698 га за Кіровоградською обласною державною адміністрацією, .

Ухвалою судді від 07.07.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.21).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.09.2023 р. продовжено розгляд справи №340/3640/23 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.10.2023 р.(а.с.35-36).

Відповідно до протоколу судового засідання від 12.10.2023 р. у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 16.10.2023 року.

В судовому засіданні 16.10.2023 року оголошено вступну та резолютивну частину ухвали про закриття провадження у справі.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є вимога скасувати рішення Державного реєстратора Приютівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області Гришанова Антона Івановича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 63699914 від 26.05.2022 10:38:17, щодо об`єкта нерухомого майна №314893426 від 11.11.2022 про реєстрацію права державної власності на земельну ділянку кадастровий номер :50:239:0010 площею 20,698 га за Кіровоградською обласною державною адміністрацією, .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №314893426 від 11.11.2022 власником спірної земельної ділянки кадастровий номер :50:239:0010 площею 20,698 га є Кіровоградська обласна державна адміністрація, код ЄДР 00022543 на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 63699914 від 26.05.2022 10:38:17, ОСОБА_1 . Приютівська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області.

В якості підстави для державної реєстрації зазначено: ч. 5 ст. 122 Земельного Кодексу України. Форма власності: державна (а.с.58-60).

Позивач стверджує, що даний об`єкт нерухомого майна належить до комунальної власності, оскільки дана земельна ділянка розташована в межах м.Світловодськ та являється міським лісом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський спір належить до юрисдикції господарського суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

За змістом частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі, землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також спори у справах щодо майна, що є предметом зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці, вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами (пункти 6 та 13 частини першої статті 20 ГПК України).

Також за змістом пункту 10 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди не розглядають справи у спорах про оскарження актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій.

Так суд наголошує, що спір у цій справі не відповідає ознакам та характеристикам публічно-правового спору з огляду на таке.

Суб`єктом владних повноважень згідно зі статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

У випадку, якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції та, відповідно, не повинен вирішуватися адміністративним судом.

Отже, необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або надання адміністративних послуг, при цьому ці управлінські функції чи адміністративні послуги суб`єкт здійснює саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Таким чином, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їхніх прав та обов`язків у правовідносинах, у яких один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній, відповідно, зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

У силу статей 3, 169 та 172 ЦК України органи місцевого самоврядування є органами, через які територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки як учасники цивільних відносин.

Органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються законодавством України про місцеве самоврядування власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Органи місцевого самоврядування в своїй самоврядній діяльності не є підпорядкованими іншим органам місцевого самоврядування.

Велика Палата Верховного Суду визначила підсудність справи щодо скасування записів про державну реєстрацію прав власності.

Так, державній реєстрації підлягає заявлене право, і здійснюється вона суб`єктом державної реєстрації не за власною ініціативою, а на підставах, встановлених законом, зокрема на підставі заяви особи, за якою проводиться реєстрація права. Тобто відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Якщо в результаті державної реєстрації права власності за третьою особою суб`єктом звернення за послугою порушується (не визнається, оспорюється) право власності позивача, то виникає спір про цивільне право. Ця особа і має бути належним відповідачем у спорі про скасування запису про проведену державну реєстрацію речового права, адже наслідки вирішення такого спору судом безпосередньо впливають на зміст і стан цього права.

Суд вважає, що на разі фактично існує спір між Світловодською міською радою Кіровоградської області та Кіровоградською обласною державною адміністрацією, як особи, за якою зареєстровано право на спірну земельну ділянку. Справи у спорах між органами місцевого самоврядування та державним органом, що виникають з правовідносин, у яких ці органи є учасниками цивільних відносин та реалізують повноваження власника майна, не мають ознак публічно-правового спору та належать до юрисдикції господарських судів.

Тобто цей спір виник із майнових відносин приватноправового характеру і його існування не залежить від того, чи додержав вимог законодавства суб`єкт державної реєстрації прав, роблячи відповідний запис (Постанова від 2 жовтня 2018 року у справі №911/488/18 (провадження № 12-207гс18).

З предмета та підстав позову, викладених у позовній заяві вбачається, що позивач звернувся до суду з цим позовом на захист порушеного (на його думку) права власності на вказану ним земельну ділянку до відповідача як особи, яка зареєструвала право державної власності на земельну ділянку за Кіровоградською обласною державною адміністрацією, тобто станом на день звернення до суду у позивача відсутні будь-які права на зазначену земельну ділянку, а тому даний спір виник із майнових відносин приватноправового характеру.

За таких обставин суд доходить висновку про те, що спір про право власності на земельні ділянки між двома суб`єктами, належить до юрисдикції господарських судів.

Зважаючи на те, що вимоги адміністративного позову фактично направлено на поновлення прав позивача у сфері земельних відносин, з огляду на суб`єктний склад сторін, суд дійшов висновку, що цей спір не є публічно-правовим та має вирішуватися за правилами господарського судочинства, а тому на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України, провадження по справі підлягає закриттю.

Згідно з ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

При цьому, статтею 239 КАС України передбачені наслідки закриття провадження у справі.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 статті 238 КАС України, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч.1, ст.239 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст.239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Частиною другою статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з частиною другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, питання щодо повернення судового збору буде вирішено у разі надходження відповідного клопотання позивача.

Керуючись п.1 ч.1 ст.238, ст. 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі.

Сторонам роз`яснюється, що у відповідності до ч.2 ст.239 КАС України повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Копію ухвали невідкладно надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду у 15 - денний строк, встановлений ст.295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. ДЕГТЯРЬОВА