Справа № 337/3758/23
Суддя: Гнатик Г. Є.
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЄУН № 337/3358/23
Провадження № 2-а/337/37/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Волошина Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, відшкодування судових витрат,

в с т а н о в и в :

19.07.2023 року представник позивача адвокат Стариченко М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У позові зазначив, що 12.07.2023 року старшим інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області Худолій М.В., було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 733888. В постанові зазначено, що 12.07.2023 року, о 10 годині 40 хвилин, у м.Запоріжжя по вул.. Авраменко, 16, він розмістив автозаправну станцію без дозвільної документації, без схеми організації дорожнього руху, узгодженою з відповідними органами національної поліції та не маючи дозвільної документації на стелу з цінами на пальне, чим порушив п.38.1а ПДР, постанову КМУ №198, тим самим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.140 КУпАП. Постановою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Вважає постанову про адміністративне правопорушення незаконною та необґрунтованою, такою що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповним з`ясуванням суб`єктом владних повноважень обставин, що мають значення для справи, невідповідністю зроблених ним висновків, а також чисельних порушень законодавства при винесенні постанови. В оскаржуваній постанові відповідачем зазначено про порушенням ним п.38.1а ПДР України, однак в ПДР лише 34 пункти, тобто не є можливим встановити який саме пункт ПДР, на думку відповідача, порушив позивач. Крім того під час прийняття вказаної постанови не враховано відсутність достатніх даних та доказів, що підтверджують вину особи, яка пригнута до адміністративної відповідальності, не перевірено наявність підстав для визнання його винним у вчиненні правопорушення, доказів його вини у скоєнні адміністративного правопорушення не надано, тому просив суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №733888 від 12.07.2023 року, винесену старшим інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області Худолій М.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.; закрити справу про адміністративне правопорушення, відшкодувати судові витрати.

Ухвалою суду від 05.09.2023 року по справі відкрито провадження, визначено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, копія ухвали направлена сторонам.

20.09.2023 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначено про безпідставність позовних вимог позивача про скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, також стягнення судових витрат. Просив у задоволені позову відмовити у повному обсязі. Просить проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Крім того, 20.09.2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у розгляді вказаного позову у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору старшого інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області Худолія Миколу Володимировича, яким винесено оскаржувану постанову.

Ухвалою суду від 05.10.2023 року ОСОБА_2 залучено до участі у розгляді вказаного адміністративного позову, тим самим задоволено клопотання представника відповідача.

23.10.2023 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, яке залишено без задоволення ухвалою суду від 24.10.2023 року.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Згідно статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Cудом встановлено, що 12.07.2023 року, о 10 годині 47 хвилин, старшим інспектором поліції ВБДР УПП в Запорізькій області, капітаном поліції Худолій Миколою Володимировичем, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №733888, за якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. ( а.с.15).

Відповідно до вказаної постанови, 12.07.2023 року, о 10 годині 40 хвилин, у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 розмістив автозаправну станцію без дозвільної документації, без схеми організації дорожнього руху, узгодженої з відповідними органами національної поліції та не маючи дозвільної документації на стелу з цінами на пальне, чим порушив п.38.1а ПДР, постанову КМУ №198, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.140 КУпАП. Вищевказаною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.15).

Статтею 283 КУпАП встановлено зміст постанови про адміністративне правопорушення та постанова повинна містити:

-найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

-дату розгляду справи;

-відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

-опис обставин, установлених під час розгляду справи;

-зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

-прийняте у справі рішення.

Як вбачається, оскаржувана постанова має помилки.

Крім того, у постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.38.1а ПДР, але ПДР мають лише 34 пункти, тому, неможливо становити, що саме ( який пункт) ПДР порушено ОСОБА_1 .

Також в оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушив постанову КМУ 198, але в чому саме полягає порушення, у постанові не зазначено.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, суд дійшов наступного висновку.

Диспозицією ч. 2 ст. 140 КУпАП передбачена відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

За змістом п. 32.1 Правил дорожнього руху України, з уповноваженими підрозділами Національної поліції узгоджуються: а) розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій; б) умови та порядок руху колон у складі більш як п`яти механічних транспортних засобів; в) порядок буксирування двох і більше транспортних засобів. З органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку про те, що у випадку, коли законодавчими актами передбачено відповідний порядок узгодження з органами Національної поліції окремої діяльності, зокрема, розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, особа, яка не здійснила таке погодження, притягується до адміністративної відповідальності, яка передбачена ч. 2 ст. 140 КУпАП.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із статтею 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Враховуючи вказане вище, суд вважає надуманим та безпідставним клопотання представника відповідача у відзиві на позов, про покладання зобов`язання на позивача, надати докази на ті обставини, на які він посилається в своїй позовній заяві ( а.с.32-33).

Згідно з приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст. інспектор ВБДР УПП в Запорізькій області Худолій М.В., будь-яких заперечень на позов чи доказів на спростування заявлених позовних вимог, до суду не подавав.

Виходячи з викладеного, доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, відповідачем в суді не спростовані, а правомірність складання постанови про накладання адмінстягнення на ОСОБА_1 , не доведена.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Таким чином, окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

Направляючи до суду відзив на позов, представник відповідача, у порушення вимог ст. 77 КАС України, не надав жодних будь-яких доказів щодо правомірності свого рішення, а саме винесення постанови, яка оскаржується позивачем у судовому порядку.

За таких обставин, сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №733888 від 19.07. 2023 року, не дає підстав стверджувати про порушення позивачем п. 38.1а Правил дорожнього руху України, про порушення яких зазначено у постанові, оскільки зазначені обставини не знайшли підтвердження, а доказів, які б спростували доводи позивача, викладені у поданому адміністративному позові, відповідачем не надано.

Враховуючи вказане вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, підлягають задоволенню.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б давали суду підстави прийти до обґрунтованого висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 140 КУпАП, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 140 КпАП.

Щодо позовних вимог позивача про відшкодування судових витрат- судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, варто зазначити наступне.

Відповідно до ст. 132 КАС України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п.1,2 ч.3 ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вказане вище, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат, а саме сплаченої суми судового збору у розмірі 536 грн. 80 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 19, 20, 73-77, 241-245 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 733888 від 12 липня 2023 року, винесену старшим інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області Худолій Миколою Володимировичем, за якою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.140 ч.2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Справу про адміністративне правопорушення, закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: Г.Є. Гнатик