Справа № 420/9288/23
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/9288/23

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.,

повний текст судового рішення

складено 17.07.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області , Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність ГУПФ України в Одеській області та ГУПФ України у Київській області щодо неповідомлення про наслідки, які полягають у зменшенні розміру його пенсії за наслідком подання заяви про призначення пенсії в 2022 році;

зобов`язати ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020, 2021, 2022 з дати призначення йому пенсії, а саме 01.10.2022 року та передати його пенсійну справу для виплати до ГУПФ України у Київській області;

визнати протиправною бездіяльність ГУПФ України у Київській області щодо невиплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення;

зобов`язати ГУПФ України у Київській області нарахувати та виплатити грошову допомогу відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV після проведеного ГУПФ України в Одеській області перерахунку його пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020, 2021, 2022 роки.

В обґрунтування позову зазначено, що ГУПФ України в Одеській області при розгляді заяви позивача від роз`яснень йому прав утримався і не вживає жодних дій щодо проведення перерахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки, а ГУПФ України у Київській області проявляє протиправну бездіяльність щодо проведення перерахунку із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки при обчисленні пенсії позивача, незважаючи на його письмові звернення. Крім того позивач зазначає, що йому протиправно не нараховано та не виплачено грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволений частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність ГУПФ України у Київській області щодо невиплати позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення та зобов`язав відповідача виплатити таку допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що наявні у матеріалах справи докази підтверджують, що позивач має необхідний спеціальний страховий стаж роботи на посаді, передбаченій пунктом «е» статті 55 Закону №1788-XII, вийшов на пенсію за віком, не отримував до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії, а тому має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій на день призначення у відповідності до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV.

Разом з тим, відмовляючи в іншій частині позовних вимог, суд зазначив, що пенсія призначається з дати набуття права на призначення такої пенсії, при цьому 3-місячний термін - це виключно термін, протягом якого особа має право подати заяву про призначення пенсії з дати набуття права на таке призначення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови, посилаючись на порушення норм матеріального права, ОСОБА_1 просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що позивач не зміг скористатись своїм правом на звернення за призначенням пенсії у 2023 році в силу тієї обставин, що відповідачі, на думку апелянта, мали обов`язок роз`яснити права позивача, однак утримались від цього обов`язку, а сам позивач щодо своїх прав не був обізнаний в зв`язку з відсутністю спеціальних знань. Тобто, на думку апелянта, у випадку проведення відповідачами інформаційно-розяснювальної роботи в інтересах позивача він скористався б своїм правом на звернення за призначенням пенсії у січні 2023 року, що призвело б до застосування більшого показника середньої заробітної плати по Україні (за 2020 - 2022 роки, становить 12236,47), в порівняні із застосованим (за 2019 - 2021 роки, становить 10846,37), при незмінній даті призначення пенсії, тобто 01.10.2022 року.

ГУПФ України в Одеській області надало відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому вказує на законність та обґрунтованість рішення суду в оскарженій частині, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Від ГУПФ України в Київській області надійшов відзив, в якому вказує на законність та обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції, просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення, посилаючись на порушення норм матеріального права, ГУПФ просить скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідача зазначено, що в матеріалах електронної пенсійної справи позивача відсутня інформація про факт належності установ освіти до державної чи комунальної власності, в яких позивач працював, у зв`язку з чим встановити право на проведення виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, неможливо.

ОСОБА_1 правом на подання відзиву не скористався.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ України у Київській області та одержуєте пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсію позивачу призначено з 01.10.2022 відповідно до його звернення від 20.12.2022 за допомогою вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України до ГУПФ України у Київській області на підставі рішення ГУПФ України в Одеській області № 01 від 30.12.2022 за принципом екстериторіальності.

Розмір пенсії обчислено із заробітної плати, визначеної за період з 01.07.2000 по 30.11.2022. Середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачені страхові внески застосована в розмірі 10846,37 грн., індивідуальний коефіцієнт по заробітній платі становить 3,01393, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії 32690,20 грн. (10846,37 х 3,01393). Розмір пенсії станом на квітень 2023 року становить 14483,95 грн., де: 13648,16 грн. розмір пенсії (32690,20 х 0,41750), 121,62 грн. доплата за понаднормовий стаж (за 6 років), 614,17 грн. підвищення ст. 29 ч.1, 100,00 грн. індексація з 01.03.2023.

Позивач звернувся до ГУПФ України у Київській області зі зверненням №ВЕБ-10001-Ф-С-23-066901, в якому просив провести перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки.

Проте, листом ГУПФ України у Київській області від 06.02.2023р. йому було відмовлено та зазначено, що пенсію розраховано на підставі документів, які містяться в матеріалах пенсійної справи та відповідно до чинного законодавства.

Крім того, листом ГУПФ України у Київській області від 19.04.2023р. позивачу відмовлено у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення зазначивши, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховується період роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «с» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Оскільки в матеріалах електронної пенсійної справи відсутня інформація про факт належності установ освіти до державної чи комунальної власності, в яких Ви працювали, встановити право на проведення виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, неможливо.

Вважаючи протиправною відмову у перерахунку пенсії та виплаті грошової допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх задоволення, з огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до ч.2 ст. 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення

пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, затри календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з заяво про призначення пенсії у 2022 році, а відповідач враховуючи положення ч. 2 ст. 40 Закону №1058-IV, при призначенні позивачу пенсії за віком обчислював розмір пенсію за 2019-2021 роки, тобто за три роки, що року що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до абз 3. п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: при відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.

З аналізу вищенаведеної правової норми вбачається, що в будь-якому разі пенсія призначається з дати набуття права на призначення такої пенсії, при цьому 3-місячний термін - це виключно термін, протягом якого особа має право подати заяву про призначення пенсії з дати набуття права на таке призначення.

Більш того, колегія суддів зауважує, що жодними положеннями законодавства не передбачено обов`язок територіального органу Пенсійного фонду України повідомляти особу про можливість звернення за призначенням пенсії в інший період.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності ГУПФ України в Одеській області та ГУПФ України у Київській області щодо неповідомлення позивача про наслідки, які полягають у зменшенні розміру його пенсії за наслідком подання заяви про призначення пенсії в 2022 році та зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020, 2021, 2022.

Щодо частини позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУПФ України у Київській області щодо невиплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення та зобов`язання здійснити таку виплату, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок №1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком №909.

Пунктом 5 вказаного Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

За приписами пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена, у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі №466/5637/17.

Згідно з трудовою книжкою позивача він у період з 06.02.1984 по 10.11.1986 працював педагогом у дитячій музичній школі № 23 м. Києва.

З 24.11.1986 по 31.05.1988 проходив строкову військову службу.

З 30.08.1988 по 26.08.1990 був викладачем по класу баяну у дитячій музичній школі №23 м. Києва.

З 27.08.1990 по 01.01.1993 позивач працював в Київському державному музичному училищі імені Р. М. Глієра викладачем народних інструментів.

З 01.01.1993 по 01.01.1996 позивач проходив навчання за спеціальністю.

З 01.01.1996 по 08.09.2008 позивач працював викладачем в Київському державному музичному училищі імені Р. М. Глієра.

09.09.2008 позивача прийнято в порядку переведення до Київського інституту музики імені Р. М. Глієра на посаду викладача коледжу, яку він займає по теперішній час (а/с 44-51).

Як вбачається з матеріалів справи, страховий стаж позивача становить 41 рік 9 місяців 14 днів, що не заперечується відповідачами.

Відмовляючи у нарахуванні та виплати спірної грошової допомоги відповідач виходив з того, що в матеріалах електронної пенсійної справи позивача відсутня інформація про факт належності установ освіти до державної чи комунальної власності, в яких позивач працював.

Разом з тим, на офіційному сайті в публічному доступі знаходиться структурний поділ Київської муніципальної академія музики ім. Р.М.Глієра (відповідно до трудової книжки позивача це нова назва Київського інституту музики імені Р.М. Глієра) за посиланням https://glieracademy.org/golovna/strukturaakadem/.

З цих документів вбачається що структурним елементом академії без статусу окремого навчального закладу є коледж, в якому і обіймає посаду викладача з 09.09.2008 по момент розгляду справи позивач.

З ЄДПРОУ вбачається, що організаційно-правова форма Київського інституту музики імені Р.М. Глієра - комунальна організація (установа, заклад); Форма власності Київського інституту музики імені Р.М. Глієра - Державна власність / власність територіальних громад.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджено "Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (Перелік № 909), яким установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років: у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах - учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Разом з тим, відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, до посад педагогічних працівників відносяться, зокрема, вчителі, викладачі всіх спеціальностей, асистент вчителя, асистент вчителя - реабілітолога, старший викладач вищого навчального закладу I і II рівня акредитації, майстер виробничого навчання, педагог професійного навчання, старший вихователь, вихователь, асистент вихователя, соціальний педагог по роботі з дітьми з інвалідністю, логопед закладу охорони здоров`я та соціального забезпечення, методист, педагог-організатор, практичний психолог, соціальний педагог, керівник гуртка, секції, студії, інших форм гурткової роботи; концертмейстер, художній керівник, культорганізатор, акомпаніатор, екскурсовод, інструктор з туризму закладів освіти; старший вожатий, вожатий, вихователь-методист, музичний керівник, інструктор з фізкультури, інструктор з праці, інструктор слухового кабінету, фахівець (консультант) інклюзивно-ресурсного центру, старший керівник та керівник туристських груп (походу, екскурсії, експедиції) у позашкільних закладах; старший майстер у професійно-технічному навчальному закладі, перекладач - дактилолог; помічник директора з режиму, старший черговий з режиму, черговий з режиму у закладах освіти для громадян, які потребують соціальної допомоги і реабілітації.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що посада педагогічного працівника з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 та положень постанови Кабінету Міністрів України від 14.06.2000№ 963 поширюється на позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №127/159/17-а, від 25.10.2021 у справі №458/36/17.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції щодо часткової обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його часткового задоволення.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції встановлено всі обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційних скарг правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зважаючи, що судом першої інстанції правомірно розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач І.П. Косцова
Судді Ю.В. Осіпов В.О. Скрипченко