Справа № 500/5416/23
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5416/23

24 жовтня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання- Хоміцької С.О., представника позивача- Сабатюк Н.П., представника відповідача Військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_13., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Військової частини НОМЕР_1 Військової частини НОМЕР_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач 1, ВЧ НОМЕР_2 ), Військової частини НОМЕР_1 (далі-відповідач 2, ВЧ НОМЕР_1 ) в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не звільнення ОСОБА_1 з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку із сімейними обставинами, а саме перебування на утриманні військовослужбовця 3-ох і більше дітей віком до 18 років;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 та Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України звільнити ОСОБА_1 з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку із сімейними обставинами, а саме перебування на утриманні військовослужбовця 3-ох і більше дітей віком до 18 років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_2 у званні солдата. Позивач має на утриманні 3-х дітей віком до 18 років, у зв`язку з чим ним 23.07.2023 подано відповідачу 1 рапорт з клопотанням про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, а саме у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

14.08.2023 Військова частина НОМЕР_1 надіслала на доопрацювання Відповідачу 1 матеріали на звільнення позивача у зв`язку із відсутністю у них правових підстав для задоволення рапорта.

Позивач вважає, що підстави для відмови у звільненні не відповідають чинному законодавству та інформації, яка була зазначена в документах, доданих до рапорту, відтак бездіяльність відповідача щодо не звільнення з військової служби є протиправною.

Ухвалою суду від 30.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 25.09.2023.

Представник відповідача 2 у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 18.09.2023, позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що Військова частина НОМЕР_1 не є належним відповідачем, оскільки згідно директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 26.07.2023 передана до складу НОМЕР_4 окремої механізованої бригади (ВЧ НОМЕР_3 ), а тому питання звільнення з військової служби позивача на даний час не є компетенцією ВЧ НОМЕР_1 . Разом із відзивом було заявлене клопотання про заміну відповідача на належного.

В судовому засіданні 25.09.2023 представник позивача заперечив проти задоволення клопотання представника ВЧ НОМЕР_1 щодо заміни неналежного відповідача, однак зазначив, що не заперечує проти залучення до справи ВЧ НОМЕР_3 як співвідповідача.

Ухвалою суду від 25.09.2023 залучено Військову частину НОМЕР_3 до участі у справі як співвідповідача.

Відповідач 1 надіслав до суду 25.09.2023 заяву про розгляд справи без їх участі у якій, зокрема, зазначив, що уповноваженою частиною щодо прийняття рішення про звільнення позивача з військової служби є ВЧ НОМЕР_1 .

В судовому засіданні 24.10.2023 представник позивача позовні вимоги просила задоволити, представник ВЧ НОМЕР_1 просив відмовити в задоволенні позовних вимог за відсутністю підстав для звільнення з військової служби.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_2 .

23.07.2023 позивач звернувся до командира ВЧ НОМЕР_2 із рапортом про звільнення з військової служби у запас відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 "Про військовий обов`язок і військову службу" в силу сімейних обставин, які склались, зокрема, необхідністю здійснення утримання та догляду за неповнолітніми дітьми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Факт утримання дітей позивачем підтверджується наступними документами, доданими до рапорту:

- Акт-довідка №168 від 06.06.2023 про сумісне проживання, з якої вбачається, що неповнолітні діти проживають разом зі ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 ;

- Свідоцтво про шлюб, з якого вбачається що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 10.05.2023 року укладено шлюб;

- Свідоцтво про народження ОСОБА_4 , видане 10.05.2018;

- Свідоцтво про народження ОСОБА_2 , видане 07.12. 2006;

- Свідоцтво про народження ОСОБА_3 , видане 05.12.2006;

- Довідка №243 від 06.06.2023 видана ОСОБА_2 , з якої вбачається, що він навчається на 1 курсі у ВСП "Фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій Західноукраїнського національного університету" в м. Тернополі.

- Довідка №248 від 09.06.2023 видана ОСОБА_3 , з якої вбачається, що він навчається на 1 курсі у ВСП "Фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій Західноукраїнського національного університету" в м. Тернополі.

- Копія рішення суду по справі № 149/1155/17 від 15.05.2017 року з якого вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано.

- Заява від ОСОБА_6 , з якої вбачається, що вона проживає за кордоном у Чеській Республіці, а син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та перебуває на утриманні у батька ОСОБА_1 ;

- Копія рішення суду по справі № 149/4/14-ц від 11.03.2014 року, з якого вбачається, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 шлюб розірвано.

- Довідка №22.28-29/22902 від 06.06.2023 року з якої вбачається, що після розірвання шлюбу ОСОБА_5 не отримує аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У відповіді від 14.08.2023 на рапорт позивача відповідач 2 вказав на відсутність підстав для задоволення рапорту у зв`язку з недостатністю доказів для звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 "Про військовий обов`язок і військову службу".

Враховуючи вищезазначену відповідь, на даний час рапорт про звільнення з військової служби ОСОБА_1 не задоволений та відмовлено у звільненні з військової служби.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідачів протиправною, а тому звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною третьою статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону №2232-ХІІ).

З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України від 12.05.2015 №389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану, який діє й на час розгляду справи судом.

Підстави звільнення з військової служби встановлені статтею 26 Закону №2232-ХІІ, підпунктом г) пункту 2 частини четвертої якої встановлено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

- у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

- у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

- військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

- військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

- один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

- військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;

- перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

У рапортах зазначаються:

- підстави звільнення з військової служби;

- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до вимог п.5 додатку 19 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 170 від 10.04.2009 року (далі- Інструкція №170) при звільненні військовослужбовця через сімейні обставини або з інших поважних причин подаються:

1)копія аркуша бесіди;

2) копія рапорту військовослужбовця;

3) документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин;

4) копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Тобто, п.5 додатку 19 Інструкції № 170 не містить вичерпного перелік документів які необхідно надати в підтвердження наявності сімейних обставин, тобто надаються всі наявні документи які, підтверджують той чи інший факт.

Згідно з абз. 13 п. 14.10 Розділу XIV Інструкції № 170 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Згідно з п. 117 Дисциплінарного статуту ЗСУ, пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Наслідком написання рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту.

Виходячи з вищезазначених норм, підставою для звільнення з військової служби під час воєнного стану є, зокрема, перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Отже, предметом доказування в цій справі є доведеність факту перебування на утриманні позивача трьох і більше дітей віком до 18 років та, як наслідок, наявність підстав для звільнення з військової служби під час воєнного стану.

Як вбачається з матеріалів справи, починаючи із 2017 року позивач перебував у цивільному шлюбі із ОСОБА_5 , з якою 10.05.2023 зареєстрував шлюб.

Згідно статті З СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Частиною третьою статті 11 Закону України від 26.04.2001 №2402-ІІІ "Про охорону дитинства" (далі - Закон №2402-ІІІ) встановлено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом частин першої та другої статті 15 Закону №2402-ІІІ дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За приписами частин першої - третьої статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до акту-довідки №168 від 06.06.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із своєю дружиною ОСОБА_5 і дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 проживають без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 .

Як вбачається із Акту обстеження мов проживання від 09.08.2023, виданого начальником управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей, що за адресою проживають та мають постійне місце проживання: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - батько; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - мати; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - син; ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 - син та ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_2 - донька. Батьки з дітьми проживають без реєстрації на підставі договору оренди квартири від 11.07.2017 року.

З договору оренди житлового приміщення вбачається, що ОСОБА_1 та члени сім`ї уклали договір з ОСОБА_10 про оренду будинку по АДРЕСА_1 . Строк оренди складає 10 років з 11.07.2017 по 11.07.2027 року.

З довідки №22.28-29/22902 від 06.06.2023 року виданої Хмільницьким відділом Державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області, вбачається, що згідно даних АСВП виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_8 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на виконання станом на 06.06.2023 року не надходив.

Згідно рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11.03.2014, справа №149/4/14-ц шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 розірвано.

Як вбачається із довідки №02-13/238 від 16.08.2023 року ОСОБА_3 з 2017 року по 2021 рік навчався в Тернопільській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №3 з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради Тернопільської області. Мати хлопця, ОСОБА_11 та вітчим, ОСОБА_1 , брали участь в освітньому процесі хлопця.

Також, саме позивач оплачує ОСОБА_3 заняття з англійської мови, про що свідчить довідка видана ФОП ОСОБА_12 №5 від 18.08.2023.

Також позивач здійснив оплату за страховий договір ОСОБА_3 , про що свідчить платіжна інструкція, копія якої додана до позовної заяви.

Фактом, який підтверджує те, що ОСОБА_3 перебуває на утриманні ОСОБА_1 є те, що вони, проживаючи однією сім`єю з 2017 року, неодноразово відпочивали за межами України, про що свідчить копія договору на туристичне обслуговування.

Також, відповідно до нотаріально посвідченого договору, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_3 перебуває на повному утриманні Матері, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

На даний час ОСОБА_3 навчається на 1 курсі у ВСП "Фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій Західноукраїнського національного університету" за освітньо-кваліфікаційним рівнем "Фаховий молодший бакалавр" на денній формі навчання.

Таким чином, з поданих до рапорту від 24.07.2023 про звільнення з військової служби документів, суд приходить до висновку, що позивачем в повній мірі доведено факт перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей.

А тому, відповідач неправомірно відмовив у звільненні позивача з військової служби під час дії воєнного стану на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ.

Що стосується позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України щодо не звільнення позивача з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" та, відповідно, зобов`язати звільнити позивача з військової служби, то вона не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до розділу XII, статті 225, пункту 2, Указу Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 "Про положення про проходження військової служби громадянами України військової служби в ЗСУ", Звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється:

під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

На підставі Наказу Міністра Оборони України від 10.04.2009 № 170 "Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" Розділу XII, п. 12.9. Документи на звільнення військовослужбовців з військової служби надсилаються безпосередньо до служби персоналу, підпорядкованій посадовій особі, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з військової служби, у таких випадках звільнення:

"за підставами, передбаченими пунктами "г" - "е" частини третьої, підпунктами "а", "ґ", "д", "е" пункту 1, підпунктом "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктами "д", "е", "є", "и" - "о" пункту 1, підпунктами "д", "е", "є", "з" - "м" пункту 2, пунктом 3 частини п`ятої, підпунктами "д" - "і" пункту 1, підпунктами "ґ" - "з" пункту 2, пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова частина НОМЕР_2 є окремим стрілецьким батальйоном, а командир цієї ВЧ не наділений повноваженнями приймати рішення щодо звільнення військовослужбовців з військової служби.

Натомість, в порядку підлеглості, ВЧ НОМЕР_2 направила рапорт та усі інші подані позивачем документи до ВЧ НОМЕР_1 .

Військова частина НОМЕР_2 , відповідно до директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України, 26.08.2023 передана до складу НОМЕР_4 окремої механізованої бригади (ВЧ НОМЕР_3 ).

Саме тому, питання щодо звільнення позивача з військової служби на даний час відноситься до компетенції командира ВЧ НОМЕР_3 .

Тому, з метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача слід зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 звільнити ОСОБА_1 з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку із сімейними обставинами, а саме: перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов підлягає до задоволення частково.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, витрат, пов`язаних з розглядом справи, не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку із сімейними обставинами, а саме: перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_3 звільнити ОСОБА_1 з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку із сімейними обставинами, а саме: перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідач:

- Військова частина НОМЕР_2 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 );

- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_4 );

- Військова частина НОМЕР_3 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_5 );

Головуючий суддя Осташ А.В.