Справа № 2-а-4930/11
Суддя: Похваліта С. М.
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-4930/11
№ провадження 6-а/208/3/23
УХВАЛА

Іменем України

10 січня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді - Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Заводського відділу ДВС у місті Кам?янське Кам?янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Пілінкевич І.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Державний виконавець Заводського відділу ДВС у місті Кам?янське Кам?янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Пілінкевич I.В. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №2-а-4930/11 виданий 24 квітня 2014 року про стягнення з нього на користь ДМЦЗ боргу у розмірі 15 972,96 грн..

Зазначає, що боржником до теперішнього часу виконавчий документ не виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено. Зазначає, що боржник може виїжджати за межі України, а тому державний виконавець просить подання задовольнити, та тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов?язань.

Суд, вивчивши матеріали подання, вважає, що подання не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Судом встановлено, що на виконанні Заводського відділу ДВС у місті Кам?янське Кам?янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебуває виконавче провадження №43178841 з виконання виконавчого документа № 2-а-4930/11, виданого 24 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДМЦЗ боргу у розмірі 15 972,96 грн..

Звертаючись до суду з даним поданням, державний виконавець посилається на ст.377-1 ЦПК України, яка є нечинною, та діяла в редакції ЦПК України до 15.12.2017 року. Вказана стаття передбачала можливість тимчасового обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Норма ст.377-1 ЦПК, якою передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, на яку посилається державний виконавець у своєму поданні, міститься у ст.441 ЦПК.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.441 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Частиною першою статті 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 4 ст.441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров?я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифіковано Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19 жовтня 1973 року №2148-VIII) передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об?єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду і в?їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України може бути, зокрема, ухилення від виконання зобов?язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов?язань.

Верховний Суд України в судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року зазначив, що з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов?язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите, зокрема, у пункті 18 частини третьої статті 11 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження», позначає з об?єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов?язків.

Так, державним виконавцем не надані суду будь-які відомості щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов?язань, покладених на нього виконавчим документом, а також не доведено суду взагалі чи відомо останньому про наявність виконавчого провадження, вручення постанови про відкриття виконавчого провадження, у зв?язку із зазначеним у суду відсутні підстави для задоволення подання державного виконавця про обмеження у виїзді за межі України ОСОБА_1 ..

Крім того, суд зазначає, що КАС України визначено особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу тимчасового обмеження права громадян України на виїзд за межі території України, які визначені в ст. 289-2, за якою у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов?язку щодо сплати грошових зобов?язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 241, 248 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні подання Заводського відділу ДВС у місті Кам?янське Кам?янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Пілінкевич І.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в п?ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя Похваліта С. М.