Справа № 380/12504/23
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 рокусправа №380/12504/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 16.02.2023 №1.

Ухвалою від 09.06.2023 суд залишив позовну заяву без руху. Позивач у встановлений строк недоліки позовної заяви усунула належним чином.

Ухвалою від 19.06.2023 суд відкрив спрощене позовне провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою позивача із оскарженим рішенням. Вказано, що Акт перевірки складений без участі ОСОБА_1 , а сама перевірка проведена без присутності ОСОБА_1 і працівника суб`єкта господарювання. Згідно з Актом перевірки така проведена за участі продавця ОСОБА_2 , проте вказана особа ОСОБА_2 взагалі не має будь яких трудових відносин з позивачем, а також не є представником позивача. Із незрозумілих причин працівниками ГУ ДПС у Львівській області не забезпечено можливість присутності позивача, або посадових осіб суб`єкта господарювання, на час проведення такої перевірки. Зазначені обставини, з позиції позивача, є істотним порушенням статті 80 Податкового кодексу України. Згідно з поясненнями працівника ОСОБА_3 останній не був присутнім на робочому місці. В Акті перевірки вказано, що прихідні накладні до перевірки (відповідно до складеного додатку №1 до акту перевірки) станом на 26.01.2023 на загальну суму 201710,00 грн. не представлено. Проте як уже зазначалось особа ОСОБА_2 не був продавцем, тому не мав повноважень надавати такі документи та не міг знати де ці документи перебувають, а можливість бути присутнім при фактичній перевірці позивачу ОСОБА_1 , працівники ГУ ДПС у Львівській області не забезпечили. Також, позивач просить суд взяти до уваги, що працівниками ГУ ДПС у Львівській області до початку проведення такої перевірки, не надано ні ОСОБА_1 ні її представнику копії рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом про проведення фактичної перевірки, що також є грубим порушенням пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вказує, що у посадових осіб ГУ ДПС у Львівській області були усі правові підстави для проведення фактичної перевірки магазину, який належить ФОП ОСОБА_1 . Докази і обґрунтування, наведені позивачем у позовній заяві, не спростовують висновки Акта перевірки від 27.01.2023 та не підтверджують неправомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення. Фактична перевірка господарської одиниці, а саме: магазину, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та належить суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_1 проведена у присутності продавця магазину - ОСОБА_2 , тобто особи, яка проводила розрахункові операції на час проведення фактичної перевірки. Відтак, саме ОСОБА_2 відповідно до норм ПК України, працівниками ГУ ДПС у Львівській області, що здійснювали перевірку, пред`явлено службові посвідчення, наказ та направлення на перевірку.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, а також долучених письмових доказів,-

в с т а н о в и в :

ГУ ДПС у Львівській області відповідно до наказу від 26.01.2023 №287-ПП «Про проведення фактичних перевірок» та направлень на перевірку від 26.01.2023 №№527, 528, 529, 530 проведена фактична перевірка господарської одиниці - магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить суб`єкту господарювання - ФОП ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено Акт №1756/13-01-09-01/ НОМЕР_1 від 27.01.2023 «Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями та тютюновими виробами».

Відповідно до висновків викладених в Акті під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено факт реалізації одноразової електронної сигарети, а саме: ELF BAR KIWI (1500), по ціні реалізації згідно наданого пояснення ОСОБА_2 (26.01.2023) 270,00 грн. за одну штуку без марок акцизного податку встановленого зразка чим порушено абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та п. 226.9 ст. 226 Податкового кодексу України.

Прихідні накладні до перевірки (відповідно до складеного Додатку №1 до акту перевірки) станом на 26.01.2023 на загальну суму 201710,00 грн. не представлено, чим порушено п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: не забезпечено облік товарних запасів за місцем їх реалізації/зберігання.

Алкогольні напої в реалізації/зберіганні в магазині відсутні.

За виявлене порушення до позивача застосована штрафна санкція відповідно до ст. 20 Закону №265, а саме: до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі Акту перевірки від 27.01.2023 винесене податкове повідомлення - рішення від 16.02.2023 №1, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 201710,00 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (ст. 1 ПК України).

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями ст. 80 ПК України.

З доказів у справі суд з`ясував, що фактична перевірка проводилася контролюючим органом відповідно до наказу ГУ ДПС у Львівській області «Про проведення фактичних перевірок» від 26.01.2022 №287-ПП /арк.спр.40/ та направлень 26.01.2023 №№527, 528, 529, 530 /арк.спр.41,42/.

За правилами п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 ПК України у разі відмови платника податків та/ або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

З аналізу викладеного правового регулювання з`ясовано, що у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/ позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Поряд з цим закон пов`язує правомірність проведення, зокрема фактичної перевірки, із виконанням контролюючим органом обов`язку із вручення/пред`явлення визначених п. 81.1 ст. 81 ПК України документів:

- платнику податків,

- уповноваженій особі,

- особі, яка фактично здійснює розрахункову операцію.

У даному випадку суд враховує твердження відповідача про те, що немає правового значення наявність чи відсутність оформлених трудових відносин із особою, яка фактично проводить розрахункові операції. При цьому, приписи абз. 7 п. 81.1 ст. 81 ПК України зобов`язують особу, яка розписується у направленні, окрім інших реквізитів, проставити посаду, яку вона займає на підприємстві. Відтак саме вказана особа і, відповідно, платник податків несуть відповідальність за достовірність повідомленої ними інформації посадовим особам контролюючого органу щодо того, чи є така особа здійснюючою розрахункові операції.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №540/2613/19.

З доказів у справі судом встановлено, що фактична перевірка господарської одиниці, а саме: магазину, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та належить суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_1 проведена у присутності продавця магазину - ОСОБА_2 , тобто особи, яка проводила розрахункові операції на час проведення фактичної перевірки.

Відповідно до довідки-пояснення, наданого ОСОБА_2 , він є продавцем, який працює у ФОП ОСОБА_1 за адресою місця здійснення діяльності АДРЕСА_1 та 26.01.2023 продав ELF BAR KIWI (1500), а саме: одноразову електронну сигарету по ціні реалізації 270,00 грн. за одну штуку без марок акцизного податку встановленого зразка /арк.спр.37/.

Отже, саме ОСОБА_2 відповідно до норм ПК України, працівниками ГУ ДПС у Львівській області, що здійснювали перевірку, пред`явлено службові посвідчення, наказ та направлення на перевірку. Вказане підтверджується також тим, що у направленнях на перевірку від 26.01.2023 №№527, 528, 529, 530 ОСОБА_2 власноруч вказав, що є продавцем у ФОП ОСОБА_1 і якому 26.01.2023 о 14:00 год. пред`явлено службове посвідчення, направлення на проведення перевірки та вручено копію наказу /арк.спр.41,42/.

З огляду на вказане, суд висновує, що на момент проведення перевірки у службових осіб контролюючого органу не було підстав для сумніву у тому, що ОСОБА_2 , у даному випадку є особою, яка фактично здійснює розрахункову операцію, тобто є продавцем. Факт оформлення трудових відносин не є ключовим фактором, який може свідчити про недотримання службовими особами контролюючого органу вимог ПК України.

Тому, у посадових осіб ГУ ДПС у Львівській області було достатньо правових підстав для проведення фактичної перевірки магазину, який належить ФОП ОСОБА_1 .

Суд також враховує, що обґрунтовуючи позовні вимоги позивач не спростовує наявність порушень, а покликається на те, що станом на 26.01.2023 у ФОП ОСОБА_1 було працевлаштовано лише одного працівника - продавця ОСОБА_3 , відповідно до пояснень працівника ОСОБА_3 останній не був присутнім на робочому місці 26.01.2023, з 12:00 години у зв`язку з сімейними справами, та запросив на робоче місце свого знайомого. Про факт не перебування на робочому місці працівник не повідомив позивача. За результатами вказаних дій, працівника притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану.

З даного приводу суд зазначає, що вказані обставини, жодним чином не спростовують правомірність дій службових осіб контролюючого органу під час проведення перевірки та висновків за її результатами.

Крім того, суд також бере до уваги покликання відповідача на те, що працівниками ГУ ДПС у Львівській області здійснено виклик на « 102», за яким прибули дільничий офіцер поліції відділу превенції Яворівського РВП ГУМП у Л/о старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , також прибули представники територіального управління БЕБ у Л/о - старший детектив відділу детективів на правах самостійного відділу ОСОБА_5 та детектив відділу детективів на правах самостійного відділу Дмитро Маркевич. Дані представники прибули для проведення огляду приміщення магазину за адресою: м. Новояворівськ, вул. С.Бандери,9 та проведення відповідних заходів. Вказане відображено у Акті перевірки.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд, вирішуючи даний спір, також зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема, у п. 45 рішення в справі «Бочаров проти України», п. 53 рішення в справі «Федорченко та Лозенко проти України», п. 43 рішення в справі «Кобець проти України», при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоб не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів чи зобов`язань має саме податкове управління.

Суд враховує, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Позивач жодними допустими та належними доказами не довела протиправності оскарженого рішення, не навела конкретних законодавчих норм порушених відповідачем, відповідач у свою чергу надав докази правомірності оскарженого рішення. Тому, суд висновує, що спірне рішення відповідає вимогам які висуваються до нього, як до акта індивідуальної дії, а отже, таке не підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, законність та обгрунтованість дій та рішень відповідача. Отже, у задоволені позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України відшкодування судових витрат позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено повністю, не передбачено.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 258-262, 294, 295 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців О.Р.