Справа № 480/7990/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 р. Справа № 480/7990/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 (головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах) по справі № 480/7990/23

за позовом ОСОБА_1

до Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 індексації за період з 01.01.2016 по 28.02.2018;

- зобов`язати Національну академію Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням для обчислення індексації коефіцієнтів місяця підвищення тарифної ставки (окладу) - січень 2008 року;

- визнати протиправною бездіяльність Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по день виключення зі списків особового складу;

- зобов`язати Національну академію Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по день виключення зі списків особового складу з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, як різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу та здійснити виплату такої індексації з урахуванням виплаченої раніше суми.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 позов залишено без руху з підстав пропуску строку звернення до суду та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав такого пропуску та надати докази поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду, позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначив, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню тримісячний строк, встановлений ст. 233 КЗпП України, оскільки спір стосується індексації грошового забезпечення як складової заробітної плати.

Вказує, що дізнався про порушення свого права лише у липні 2023 р. з дня отримання довідки-розрахунку виплаченої індексації та в межах строку, встановленого ст. 233 КЗпП України звернувся до суду.

Також, просив врахувати, що відповідно до ч. 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Враховуючи, що карантин запроваджений з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) діяв до 30.06.2023, строки звернення до суду були подовженими та не могли бути обмеженими.

З урахуванням наведеного просив поновити строк звернення до суду та відкрити провадження у справі.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 позовну заяву повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України місячний строк звернення до суду з цим позовом без поважних причин, у зв`язку з чим дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню на підставі ч.2 ст.123 КАС України.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, оскільки дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Вказує, що спірні правовідносини стосуються виплати індексації грошового забезпечення, яка є структурою грошового забезпечення, а тому на них поширюються норми ч. 2 ст. 233 КЗпП України, які є спеціальними по відношенню до ч. 5 ст. 122 КАС України.

Зазначає, що про обставини невиплати належних сум індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 дізнався лише у липні 2023 р., в день отримання письмового повідомлення про нараховані та виплачені суми індексації, та в межах строку, встановленого ст. 233 КЗпП України звернувся до суду.

При цьому зауважує, що не мав обв`язку вчиняти дій щодо отримання вищевказаної інформації раніше, а розраховував на добросовісність дій відповідача щодо визначення вірного розміру індексації.

Також, просив врахувати, що на момент звільнення позивача зі служби (08.06.2019) діяла редакція ст. 233 КЗпП, якою право звернення до суду про стягнення сум індексації грошового забезпечення не обмежувалося будь-яким строком. Вважає, що мав право звернутись до суду з урахуванням процесуальних строків, встановлених станом на 08.06.2019.

Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького (далі - відповідач) не подала відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частинами 3, 5 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За приписами частин 1, 2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Як вбачається зі змісту позову та апеляційної скарги, ОСОБА_1 проходив службу у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького до травня 2019 р. та 08.06.2019 виключений зі списків особового складу Національної академії та усіх видів забезпечення.

В липні 2023 р. отримав від відповідача довідку-розрахунок виплаченої індексації.

17.07.2023 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до суду стосовно протиправної бездіяльності відповідача, яка полягала у не нарахуванні та не виплаті індексації грошового забезпечення в належному розмірі за період з 01.01.2016 по день виключення зі списків особового складу Національної академії та зобов`язання вчинити дії шляхом нарахування та виплати спірної індексації .

За висновком суду першої інстанції позивач пропустив місячний строк звернення до суду, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України. При цьому, суд виходив з того, що спір стосується проходження публічної служби, грошове забезпечення є щомісячним періодичним платежем, а тому її розмір відомий особі, вона має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було проведено відповідний розрахунок та на підставі яких нормативно-правових актів.

На виконання вимог ухвали про залишення позову без руху позивач подав заяву, в якій вказував на необхідність застосування тримісячного строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 233 КЗпП України, який він не пропустив з урахуванням дати отримання від відповідача письмового повідомлення про нараховані та виплачені суми індексації грошового забезпечення.

Проте суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність позивачем поважності причин пропуску строку звернення до суду, а під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосував положення КАС України, як норми спеціального процесуального закону.

Надаючи оцінку висновкам суду щодо застосування строків звернення до суду колегія суддів виходить з того, що спір щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Так, відповідно до частин 1, 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 3 ст. 9 цього Закону передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Субсидіарне застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг.

Правова позиція стосовно систематичного та постійного характеру виплати індексації наведена у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №638/9697/17, від 30 грудня 2020 року у справі №359/8843/16-а.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що грошове забезпечення є щомісячним періодичним платежем, входить до структури грошового забезпечення, та має періодичний характер.

Водночас суд помилково застосував до спірних правовідносин норми ч. 5 ст. 122 КАС України та наслідки пропуску процесуального строку.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, колегія суддів, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч. 5 ст. 122 КАС України, що не враховано судом першої інстанції.

Так, на момент звільнення позивача з військової служби та виключення його зі списків особового складу академії та всіх видів забезпечення (червень 2019 р.) ч. 2 ст. 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

До 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Крім того, колегія суддів звертає увагу і на те, що відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (з наступними змінами), відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 введено карантин з 12.03.2020, який діяв до 30.06.2023 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року №383 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року №338 і постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236».

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2023 року у справі №380/15245/22, від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21, від 18 жовтня 2023 року у справі № 380/14605/22.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 30 червня 2023 р. на всій території України карантин.

Таким чином, тримісячний строк звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 233 КЗпП України фактично почав відліковуватись з 01.07.2023 (з дня скасування карантину) та мав закінчитись у жовтні 2023 р., тоді як позов поданий ОСОБА_1 17.07.2023, тобто в межах установлених законодавством строків.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є помилковими, оскільки його право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком, крім того, станом на час звернення позивача до суду, тримісячний строк, визначений ч. 2 ст. 233 КЗпП України у редакції, чинній з 19 липня 2022 року ще не сплинув.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.241 КАС України, зокрема процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відповідно до п.п.7 ч.5 ст.243 КАС України окремим документом викладаються ухвали з питань продовження та поновлення процесуальних строків.

Разом з тим, суд першої інстанції надавши оцінку доводам, викладеним у клопотанні щодо поважності/неповажності наведених позивачем підстав пропуску строку, жодного процесуального рішення за наслідками його розгляду не прийняв.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позову, у зв`язку з чим ухвала суду на підставі ст.320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 312, 315, 317, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 11.08.2023 по справі № 480/7990/23 - скасувати.

Адміністративну справу № 480/7990/23 направити до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій