Справа № 160/20331/23
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періодів роботи з 25.12.1980 по 01.09.1981 в Біляївській восьмилітній школі Новоронцовського району Херсонської області, з 15.07.1982 по 01.12.1982 в Нововоронцовському районному вузлу зв`язку, з 31.01.1983 по 27.08.1984 в Криворізькій взуттєвій фабриці, з 25.01.1985 по 01.07.2000 в Колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Мічуріна (Радгоспі ім. Мічуріна) до загального страхового (трудового) стажу, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 27 вересня 2022 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27 вересня 2022 року на підставі заяви про призначення пенсії від 27 вересня 2022 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протиправні дії пенсійного органу порушують право позивача на призначення пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за правилами ст. 263 КАС України.
Роз`яснено відповідачу про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України.
Відповідач у наданому відзиві зазначив, що діє в межах повноважень, згідно діючого законодавства, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Також вказав, що у призначенні пенсії відмовлено правомірно, а спірні періоди не зараховано з огляду на недоліки трудової книжки та встановлену у архівні довідці від № 584 від 08.08.2022 за період роботи з 25.01.1985 по 01.07.2000 невідповідність в наказах з особового кладу про прийняття на роботу в радгосп ім. Мічуріна Криворізького району Дніпропетровської області, оскільки прийнята ОСОБА_2 , ім`я не відповідає даним паспорта, по паспорту ОСОБА_3 . Дана архівна довідка направлена на перевірку.
Також разом з відзивом надав до суду копії матеріалів пенсійної справи позивача.
Представником позивача подано до суду відповідь на відзив.
Згідно ч. 3, 4 ст. 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Так, 27.09.2022 позивач після досягнення 60 років, 27.09.2022 року звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Заява позивача про призначення пенсії та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області за принципом екстериторіальності.
Рішенням ГУ ПФУ в Черкаській області від 03.10.2022 № 11 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком.

Не погоджуючись з вказаним позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 03.10.2022 року № 11 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 27.09.2022, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

На виконання вказаного судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянуто заяву позивача від 27.09.2022 та прийнято рішення № 11 від 22.06.2023, яким у призначенні пенсії відмовлено.

Вказаним рішення зазначено, що дата народження заявника 07.08.1962, вік заявника 60 років 1 місяць 20 днів, дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 27.09.2022.

Необхідний стаж, визначений частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон), становить 29 років.

Згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 по справі 160/330/23, набрало законної сили 14.04.2023, зобов`язано повторно розглянути заяву від 27.09.2022.

За результатами повторного розгляду заяви від 27.09.2022 та документів, до страхового стажу не зараховані періоди:

- з 25.12.1980 по 01.09.1981 за роботу в Біляївській восьмилітній школі Нововоронцовського району Херсонської області, оскільки відсутній наказ на звільнення;

- з 15.07.1982 по 01.12.1982 Нововоронцовського району вузлі зв`язку, оскільки виправлення у даті прийняття на роботу та у даті звільнення.

За вище вказані періоди перевірку здійснити не можливо у зв`язку з веденням бойових дій на території Херсонської області.

- з 25.01.1985 по 01.07.2000 оскільки відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу.

В архівній довідці №584 від 08.08.2022 за період роботи з 25.01.1985 по 01.07.2000 зазначено, що в наказах з особового складу про прийняття на роботу в радгосп ім. Мічуріна Криворізького району Дніпропетровської області прийнята ОСОБА_2 , ім`я не відповідає даним паспорта, по паспорту ОСОБА_3 .

Архівна довідка № 584 від 08.08.2022, службовою запискою №68138/01-16 від 05.06.2023 направляється на перевірку до відділу контрольно-перевірочної роботи.

З огляду на викладене, в призначені пенсії за віком відмовлено у зв`язку з відсутністю страхового стажу.

Крім того, листом від 27.06.2023 пенсійний орган у відповідь на адвокатський запит повідомив, що за наданими документами та даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, загальний страховий стаж ОСОБА_1 для визначення права на призначення пенсії складає 18 років 06 місяців 27 днів.

В додаток до заяви від 27.09.2022 про призначення пенсії ОСОБА_1 надала архівну довідку від 08.08.2022 № 584, яка видана радгоспом ім. Мічурина Криворізького району Дніпропетровської області, за період з 25.01.1985 01.07.2000.

З метою підтвердження зазначених в ній відомостей первинним документам, було направлено зазначену довідку до управління контрольно - перевірочної роботи.

Після надходження результатів перевірки, можливо буде повернутися до визначення права.

Враховуючи рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 по справі № 160/330/23, повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 27.09.2022 та відділом перерахунків пенсій № 4 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (29 років).

Не погоджуючись з вказаним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1058-ІV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

За правилами статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина 5статті 45 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07.07.2014) (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.1. Порядку № 22-1 встановлено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За приписами статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-XII від 05.11.1991 (зі змінами) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 №412), (надалі - Інструкція № 162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з п.2.2, 2.3 Інструкції № 162, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства;

відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Пунктом 2.9 Інструкції № 162, у розділі «Відомості про роботу», трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за № таким недійсний». Прийнятий за такою професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення та переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, встановленого органом з розгляду трудових спорів, та відновлення на колишній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за № таким-то недійсний, відновлений на колишній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за таким-то недійсний, звільнений..." і вказується нове формулювання.

Відповідно до п. 2.26 Інструкції № 162, запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з дотриманням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 дата звільнення; у графі 3 причина звільнення; у графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дату та номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 162, питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови визначено, що при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18, відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Аналогічні норми визначено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 1.1. Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції №58, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

Відповідно до пункту 2.14-2.15 Інструкції №58, 2.14. У графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу.

Якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Суд зазначає, що згідно копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 позивач був зайнятий у наступних спірних періодах:

- 25.12.1980 прийнято на посаду техпрацівника Біляєвської восьмирічної школи Нововоронцовського району Херсонської області (наказ № 28 від 25.12.1980);

- 01.09.1981 звільнено у зв`язку з поданою заявою (наказ відсутній);

- 15.07.1982 прийнято листоношою з доставки творів друку поштових відправлень 3 класу до Нововоронцовського районного вузлу зв`язку (наказ № 49 від 16.07.1982);

- 01.12.1982 звільнено за власним бажанням ст. 38 КЗпП УРСР (наказ № 84 від 09.12.1982);

- 31.01.1983 прийнято до пошивочного цеху учнем пошивника взуття до Криворізької взуттєвої фабрики (наказ № 46 від 27.01.1983);

- 27.08.1984 звільнено за власним бажанням ст. 38 КЗпП УРСР (наказ № 367 від 29.08.1984);

- 25.01.1985 прийнято робочим цеху переробки (наказ № 15 від 25.01.1985);

- 05.09.1986 переведено телятницею (наказ № 149-к від 05.09.1986);

- 20.12.1989 переведено робочим реалізації талонів їдальні та продавця ларька (наказ № 141 від 28.12.1989);

- 14.03.1994 переведено поваром 5 р-ду їдальні радгоспу (наказ № 14г від 14.03.1994);

- 01.03.1996 переведена в члени КСП ім. Мічуріна в якості повара 5 розряду їдальні (протокол № 1 від 29.02.1996);

- 01.07.2000 звільнена з КСП ім. Мічуріна за ст. 38 КЗпП України (наказ № 33а від 01.07.2000).

Так, дослідивши трудову книжку позивача, судом встановлено, що у записі 2, арк. 2-3 (період роботи 25.12.1980-01.09.1981) в графі «на підставі чого внесено запис» не зазначено наказ, яким позивача звільнено з посади.

У записах 6-7, арк. 6-7 (період роботи 15.07.1982-01.12.1982) в графі дати прийняття/звільнення на роботу наявні виправлення у датах, які внесені без дотримання визначеного діючою на той час Інструкцією порідку.

Разом з цим, інші дані щодо роботи позивача у вказані періоди є дійсними та сумнівам відповідачем не піддавались.

Щодо доводів відповідача про незарахування до страхового стажу періоду роботи на КСП ім. Мічуріна з 25.01.1985 по 01.07.2000, суд зазначає таке.

Згідно записів трудової книжки (арк. 8-11), позивача прийнято наказом № 15 від 25.01.1985 на посаду робочого цеху переробки та у подальшому неодноразово переведено на тому ж підприємстві на інші посади та у подальшому, згідно запису 9 (арк. 10-11), позивача звільнено з КСП ім. Мічуріна 01.07.2000 наказом № 33а від 01.07.2000.

Таким чином, з огляду на вказане період роботи позивача з 25.01.1985 по 01.07.2000 на КСП ім. Мічуріна підтверджується записами трудової книжки.

Тобто, посилання відповідача у спірному рішенні про неможливість врахування вказаного періоду до стажу позивача оскільки відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу судом до уваги не беруться, оскільки її можна встановити проаналізувавши записи трудової книжки за весь період роботи у зазначений спірний період та таку чітко зазначено при звільненні позивача у записі 9 (арк. 10-11).

Суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження його страхового (трудового) стажу.

Помилки в заповненні трудової книжки та недотримання роботодавцем встановленого на той час порядку заповнення трудової книжки не можуть нівелювати відомості трудової діяльності та позбавляти права позивача на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним стажу, а відмова відповідача в зарахуванні спірного стажу порушує принцип рівності особи перед законом.

Суд зазначає, що незарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Право особи на гарантоване Конституцією і законами України пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від дотримання відповідальною особою правильності заповнення довідок про заробітну плату, належне зберігання архівної документації, або неможливості підтвердження даних зазначених у трудовій книжці через надзвичайні або непереборні події, у тому числі війни чи ведення бойових дій на території, де розташоване підприємство, оскільки трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами довідок про заробітну плату, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку їх заповнення.

При цьому, при вирішенні цієї справи суд враховує те, що позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.

Суд звертає увагу, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці та підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при її заповненні.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 25.12.1980 по 01.09.1981, з 15.07.1982 по 01.12.1982 та з 25.01.1985 по 01.07.2000 підтверджуються записами трудової книжки, а тому підлягають зарахуванню до загального страхового стажу.

Суд наголошує, що посилання відповідача у спірному рішенні на визначену у архівній довідці № 584 від 08.08.2022 невідповідність ім`я позивача даним паспорта до уваги не береться з огляду на підтвердження періоду роботи позивача у радгоспі ім. Мічуріна записами трудової книжки.

Крім того, не дивлячись на зазначену архівною установою невідповідність анкетних даних (ім`я) позивача, суд звертає увагу, що номери та дати наказів зазначені в даній довідці про прийняття на роботу та звільнення, відповідають номерам та датам зазначеним у трудовій книжці позивача, що також підтверджує його роботу на вказаному радгоспі у спірний період.

Щодо періоду роботи з 31.01.1983 по 27.08.1984 у Криворізькій взуттєвій фабриці, суд зазначає наступне.

Згідно листа відповідача від 27.06.2023, позивачу до страхового стажу за результатами повторного розгляду на виконання рішення суду у справі № 160/330/23 зараховано 18 років 06 місяців 27 днів.

Крім того, відповідно до розрахунку стажу наявного в матеріалах пенсійної справи за заявою від 27.09.2022, період роботи з 31.01.1983 по 27.08.1984 зараховано позивачу до страхового стажу.

Вказаний період у спірному рішенні пенсійного органу серед періодів, які ним не зараховано до страхового стажу, не зазначено.

Таким чином, з огляду на зарахування відповідачем такого періоду до страхового стажу суд зазначає, що вимоги позивача щодо його зарахування не підлягають задоволенню.

Зазначене обумовлює протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови зарахувати до страхового стажу позивача періодів роботи з 25.12.1980 по 01.09.1981, з 15.07.1982 по 01.12.1982 та з 25.01.1985 по 01.07.2000.

Таким чином, з огляду на зобов`язання зарахування вказаних періодів до страхового стажу, досягнення 60 років у 2022 році та наявності необхідного страхового стажу (понад 29 років), позивач мав право на призначення пенсії за віком при зверненні до пенсійного органу.

Щодо дати з якої має бути призначена пенсія.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З урахуванням звернення позивача із заявою до пенсійного органу 27.09.2022, в межах 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ), суд дійшов висновку, що пенсія позивачу має бути призначена з 08.08.2022.

Щодо вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з п.п.3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Крім того, щодо дискреційних повноважень, Верховний Суд зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Наведені висновки викладені у постанові Верховного Суду, зокрема, від 11.04.2018 у справі № 806/2208/17.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Викладене свідчить, що в даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області мало прийняти рішення на користь позивача, а саме призначити пенсію, оскільки прийняття такого рішення, з урахуванням встановлених судом обставин, не передбачало права пенсійного органу діяти на власний розсуд.

Щодо вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає в незарахуванні періодів роботи до страхового стажу позивача, суд зазначає, що вони поглинаються вимогою про визнання протиправним та скасування рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії, яким спірні періоди не зараховано до такого стажу та окремого розгляду не потребують.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених висновків, а також ефективності захисту прав позивача, суд вважає, що вимоги підлягають частковому задоволенню в такий спосіб: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.06.2023 № 11 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 25.12.1980 по 01.09.1981 в Біляївській восьмирічній школі Новоронцовського району Херсонської області, з 15.07.1982 по 01.12.1982 в Нововоронцовському районному вузлі зв`язку, з 25.01.1985 по 01.07.2000 в Колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Мічуріна (Радгоспі ім. Мічуріна) до загального страхового (трудового) стажу, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.08.2022 на підставі заяви про призначення пенсії від 27.09.2022.

Частиною 2 ст. 2 КАС України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ухваленого у справі рішення, судовий збір у розмірі 1073,60 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.06.2023 № 11 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) періоди роботи з 25.12.1980 по 01.09.1981 в Біляївській восьмирічній школі Нововоронцовського району Херсонської області, з 15.07.1982 по 01.12.1982 в Нововоронцовському районному вузлі зв`язку, з 25.01.1985 по 01.07.2000 в Колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Мічуріна (Радгоспі ім. Мічуріна) до загального страхового (трудового) стажу, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсію за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.08.2022 на підставі заяви про призначення пенсії від 27.09.2022.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 25 жовтня 2023 року.

Суддя Н.Є. Калугіна