Справа № 380/1261/23
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/1261/23 пров. № А/857/11846/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Судової-Хомюк Н.М.,

суддів: Онишкевича Т.В.,

Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

представника позивача Фостяк О.Я.,

представника відповідача Герасимюк О.В.

розглянувши в судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року у справі № 380/1261/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

суддя в 1-й інстанції Потабенко В.А.,

час ухвалення рішення 12 год. 30 хв.,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 02.06.2023,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі також ГУ НП у Львівській області, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №3689 від 29.12.2022;

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №2 о/с від 02.01.2023;

- поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління ГУ НП у Львівській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно проведеного службового розслідування позивач 19.12.2022, перебуваючи поза службою в цивільному одязі без вогнепальної зброї, керуючи автомобілем Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння проїхав перехрестя вулиць Героїв УПА - Любінська у м. Львові на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «є» ПДП України. У подальшому, керуючись почуттям власної безкарності та намагаючись уникнути відповідальності, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, чим проявив своє зверхнє ставлення до усталених норм поведінки, та порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Позивач вважає, що викладене у висновку службового розслідування не відповідає дійсності та звертає увагу суду на те, що в ході проведення службового розслідування, ОСОБА_1 категорично заперечував факти порушення ним Правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, так і проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофора. Зокрема, долучив до матеріалів службового розслідування довідку про результати аналізу крові на вміст етилового спирту. Звернув увагу суду, що перехрестя вулиць Героїв УПА - Любінська не існує, оскільки зазначені вулиці не перетинаються. Вказав, що посадові особи відповідача цілеспрямовано та однобічно (а отже, не достатньо об`єктивно, без повного та всебічного з`ясування наведених обставин) встановили підстави для звільнення позивача зі служби. Відтак вважає, що висновки, які містяться в наказі від 29.12.2022 №3689, є передчасними, необґрунтованими та такими, що не відповідають обставинам справи та не підтверджені належними доказами.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року у в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішення суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги те, що постановою Франківського районного суду міста Львова від 07.03.2023 у справі №465/16/23 було закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Також, судом першої інстанції безпідставно не взяв до уваги те, що Франківським районним суду м. Львова у справі №465/93/23, яким визнано протиправною та скасовано постанову інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області департаменту патрульної поліції України, старшого лейтенанта поліції Десятник Лілії Сергіївни серії ЕАР №6303608 від 19 грудня 2022 року про накладення адміністративного стягнення за ч.2. ст.122 КУпАП на позивача.

Апелянт звертає увагу колегії суддів на те, що мотивуючи прийняття оскаржуваного рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вказав на правові висновки Верховного Суду, відповідно до яких «...адміністративна і дисциплінарна відповідальність є різними видами юридичної відповідальності, мають різний склад порушення, тому притягнення чи непритягнення до дисциплінарної відповідальності не може обумовлюватись наявністю чи відсутністю складу іншого правопорушення чи фактом притягнення до іншого виду відповідальності. Суд у межах розгляду даної справи не досліджував питання наявності або відсутності вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а надав правову оцінку обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку...» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2022 року у справі №9901/159/19).

Також апелянт вважає, що суд першої інстанції не просто відверто знехтував вимогами процесуального закону стосовно оцінки наявних у справі доказів, але й свідомо спотворено (безпідставно) застосував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 30.06.2022 року у справі №9901/159/19, оскільки у вказаній постанові Верховний Суд не тільки зазначив, що суд «у межах розгляду цієї справи не досліджує питання наявності або відсутності вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а надає правову оцінку обставинам наявності або відсутності вчинення най дисциплінарного проступку», але й доволі чітко описав, що позивач обґрунтовував відсутність у своїх діях складу дисциплінарного проступку відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, однак його непритягнення саме до адміністративної відповідальності гуртувалось не на відсутності протиправної поведінки у вигляді відмови проходити огляд на стан сп`яніння (бо наявність такої поведінки якраз було встановлено в справі про адміністративне правопорушення), а на порушенні його конституційного права на захист (надання правової допомоги). Відтак, обґрунтовуючи оскаржуване рішення суд першої інстанції застосував судову практику, яка зовсім не є релевантною до справи №380/1261/23, оскільки, як вже було зазначено, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за відмову пройти належним чином огляд на стан алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом було закрито зовсім не з формальних підстав, а у зв`язку чітким доведенням належними доказами, що позивач діючи відповідно до закону не відмовлявся від такого огляду.

Апелянт стверджує, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні і допустимі докази, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 ознак власне дисциплінарного проступку, не пов`язаних безпосередньо з процесом встановлення вчинення чи невчинення ним правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (або ж ного оформлення), як от: нетактовна поведінка, вживання ненормативних висловлювань, вияв неповаги, неприйнятний вигляд тощо.

Відтак просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, натомість подав додаткові пояснення щодо підстав проведення службового розслідування та притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , з покликанням на судову практику. Просив долучити дані пояснення до матеріалів справи та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив службу органах внутрішніх справ та Національній поліції України проходив з 2006 року. 16.09.2021 призначений на посаду слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління ГУ НП у Львівській області, де працював до дня звільнення.

20.12.2022 ГУ НП у Львівській області видало наказ № 3573 «Про призначення службового розслідування, створення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» за фактом складення відносно капітана ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

26.12.2022 ГУ НП у Львівській області видало наказ № 3649 від 26.12.2022 «Про внесення змін до складу дисциплінарної комісії, створеної наказом ГУНП від 20.12.2022 №3573».

Підставою для призначення і проведення службового розслідування став рапорт від 20.12.2022 інспектора ВП ГУ НП у Львівській області М.Корбяк про те, що 19.12.2022 до ГУ НП у Львівській області від керівництва Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області надійшла інформація про те, що працівниками УПП у Львівській області ДПП Національної поліції України складено адміністративні матеріали за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 ..

В подальшому встановлено, що 19.12.2022 близько 19:30 год. капітан поліції ОСОБА_1 , керуючи приватним автомобілем марки Skoda Осtavia А5, д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Любінській, 77 у м. Львові, будучи неуважним порушив Правила дорожнього руху, а саме: здійснив проїзд регульованого перехрестя на заборонений сигнал світлофора, після чого був зупинений працівниками УПП у Львівській області ДПП Національної поліції України. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , в останнього виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та координації рухів), у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі. В свою чергу капітан поліції ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд у медичному закладі, однак прибувши до медичної установи, від проходження медичного огляду відмовився. У подальшому працівниками УПП у Львівській області ДПП Національної поліції України відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 156958 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову серії ЕАР № 6303608 за ч. 2 ст.122 КУпАП. На момент вчинення зазначеного правопорушення, капітан поліції ОСОБА_1 перебував поза службою у цивільному одязі, без вогнепальної зброї.

В ході проведеного службового розслідування було встановлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, зокрема встановлено, що слідчий ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_1 , 19.12.2022 перебуваючи поза службою в цивільному одязі, без вогнепальної зброї, керуючи автомобілем «Skoda Octavia A-5», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, проїхав перехрестя вулиць Героїв УПА Кульпарківська у м. Львові на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «є» Правил дорожнього руху України. У подальшому, керуючись почуттям власної безкарності та намагаючись уникнути відповідальності, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, чим проявив своє зверхнє ставлення до установлених норм поведінки, та порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Крім цього, під час проведення службового розслідування установлено ряд порушень ОСОБА_1 вимог чинного законодавства під час проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях, зокрема щодо виконання письмових вказівок прокурора наданих в порядку ст. 36 КПК України, дотримання строків проведення слідчих дій, які мають суттєве значення для прийняття рішення у кримінальних провадженнях № 00945 від 09.11.2021, за ч. 2 ст. 286 КК України, № 0000651 від 21.08.2020, за ч.2 ст. 286 КК України та №0000420 від 23.05.2020, за ч. 2 ст. 286 КК України, №0000952 від 31.10.2016, за ч. 2 ст. 286 КК України та №0000001 від 01.01.2022, за ч. 2 ст. 286 КК України. Зазначені порушення службової дисципліни, допущені окремими працівниками відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП стали можливими унаслідок грубого порушення службової дисципліни зі сторони слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 , зокрема, порушення вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Розділу І, п. 5 ст. 15 Розділу ІІІ Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, п. 5 розділу І та п. 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, ст. ст. 2, 9, 28, 40, 91-93, 110, КПК України, підпунктів 1, 2 пункту 3 розділу 6 Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, підпунктів 1.1, 1.2 пункту 1 наказу ГУ НП у Львівській області від 27.02.2020 № 803 «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», а також Присяги поліцейського, відтак, своїм вчинком поставив під сумнів доцільність свого подальшого проходження служби в органах Національної поліції України.

З огляду на наведене, дисциплінарна комісія вважала за необхідне застосувати до капітана поліції ОСОБА_1 найсуворіший захід дисциплінарного впливу, передбачений ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VШ звільнення зі служби в поліції. При цьому, обставини, що пом`якшують відповідальність капітана поліції ОСОБА_1 , під час службового розслідування дисциплінарною комісією не встановлені.

Висновок службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни окремими працівниками поліції ГУ НП у Львівській області від 28.12.2022 затверджено начальником ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 28.12.2022.

В подальшому, за грубе порушення службової дисципліни, зокрема за невиконання вимог ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Розділу І, п. 5 ст. 15 Розділу ІІІ «Дисциплінарного статуту Національної поліції України», затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, п. 5 розділу І та п. 3 розділу IV «Правил етичної поведінки поліцейського», затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, ст. ст. 2, 9, 28, 40, 91-93, 110 КПК України, підпунктів 1, 2 пункту 3 розділу 6 Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, підпунктів 1.1, 1.2 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.02.2020 № 803 «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування»», а також Присяги поліцейського, на підставі п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України застосовано до слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 (0090047) дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції (наказ № 3689 від 29.12.2022).

Наказом ГУ НП у Львівській області № 2 о/с від 02.01.2023 позивача звільнено зі служби в поліції з 02.01.2023 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», за п. 6 ч 7 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Копію наказу № 2 о/с від 02.01.2023 ОСОБА_1 отримав 02.01.2023.

Вважаючи накази № 3869 від 29.12.2022 та № 2 о/с від 02.01.2023 протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вказав про те, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни. А саме відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, непритягнення до адміністративної відповідальності за вчинення певних дій не є тотожним із застосуванням дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які несумісні з подальшим проходженням служби, оскільки працівники внутрішніх справ власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись.

Суд звернув увагу на те, що з записів з портативних відеореєстраторів пропозицію як працівників патрульної поліції, так і медичних працівників ОСОБА_1 пройти тестування за допомогою газоаналізатора «Драгер» не можна оцінювати двояко або сумнівно. Позивачу декілька разів чітко оголошувалась пропозиція пройти тестування за допомогою газоаналізатора «Драгер», а в медичному закладі газоаналізатор «Драгер» був навіть розпакований медсестрою та наданий ОСОБА_1 для проходження тестування. Однак, позивач все ж відмовився від проходження тестування, наголошуючи, що бажає здати кров. Відтак на думку суду, матеріалами справи беззаперечно підтверджено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», так в спеціалізованому медичному закладі.

Щодо долученого позивачем як до матеріалів справи, так і до матеріалів службового розслідування результату токсикологічного дослідження № 7174 від 21.12.2022, відповідно до якого концентрація етанолу в крові ОСОБА_1 становить 0 г/л %, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до Журналу реєстрації відбору зразків біологічного матеріалу ВНМД, що ведеться КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» ВП «Лікарня Святого Луки», дата та час відбору зразка крові у ОСОБА_1 20.12.2022 о 01:30 год.

Суд врахував, що за своєю специфікою стан алкогольного сп`яніння супроводжується лише тимчасовою зміною свідомості, викликаною дією етилового спирту на центральну нервову систему, з огляду на що як науковці, так і законодавець дотримуються єдиної думки (позиції) та вказують, що з метою забезпечення достовірності результатів медичного обстеження на стан алкогольного сп`яніння, огляд особи повинен бути проведений не пізніше двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. В іншому випадку результати такого огляду слід вважати недійсними. З цього приводу, суд звертає увагу на те, що у постанові від 04.10.2018 у справі № 806/2272/16 Верховний Суд дійшов висновку про необхідність проведення огляду особи на перебування у стані алкогольного сп`яніння протягом двох годин після виявлення ознак такого сп`яніння.

Також суд вказав про те, що відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17.08.2019 у справі №806/2555/17, сам факт відмови позивача від виконання законних вимог працівників поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння можна вважати невиконанням службової дисципліни, тобто дисциплінарним проступком в розумінні ст. 12 Дисциплінарного статуту.

Відтак, суд вважав, що позивач власними діями порушив Закон України «Про Національну поліцію», Дисциплінарний статуту органів внутрішніх справ України, Присягу на вірність Українському народові, Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виявилось у відмові пройти належним чином огляд на стан алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом. Отже, в даному випадку позивач вчинив діяння, несумісне з його посадою, оскільки позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про національну поліцію» (далі також Закон №580-VІІІ) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Основні обов`язки поліцейського визначені статтею 18 Закону №580-VІІІ.

Так, згідно з частиною першою статті 18 Закону №580-VІІІ поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону №580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга статті 19 Закону №580-VІІІ).

Так, Дисциплінарний статут затверджений Законом №2337-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Згідно з частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з частиною першою статті 64 Закону № 580-VІІІ особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається - протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського, або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовку пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Частиною 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно з ч. 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

Частиною 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Таким чином, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість таких, обставини, за яких вони вчинені, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації.

Відповідно п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція № 1413/27858), передбачено, що ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду. Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 6-7 розд. 1 Інструкції №1413/27858 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту 8 розділу 1 Інструкції у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 9 розд. ІІ Інструкції № 1413/27858, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до пункту 1 розд. І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 року № 1179, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року за № 1576/29706 (далі - Правила №1179): ці Правила є узагальненим зібранням професійно -етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

За змістом пункту 5 розд. І Правил №1179 поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

Згідно з пунктом 1 розд. ІІ Правил №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати .

Приписами пункту 3 розд. IV Правил №1179 передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306: водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд звертає увагу, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

При цьому, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Отже, службовим розслідуванням має бути встановлено, зокрема наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) воно було призначено.

Водночас суд повинен дослідити чи відповідають висновки службового розслідування меті та підставам його призначення, і чи дійсно в ході проведення службового розслідування підтвердилися відомості, які стали підставою для його призначення.

Відповідно до частини 8 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

З матеріалів справи встановлено, що з метою дослідження фактів та обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку, наявності чи відсутності дисциплінарного проступку, Головним управлінням Національної поліції у Львівській області видано наказ від 20.12.2022 №3573, яким призначено службове розслідування щодо ОСОБА_1 ..

За результатами вказаного розслідування складено висновок від 28.12.2022, який затверджений начальником Головного управління Національної поліції у Львівській області О.Шляховським.

Апеляційний суд зазначає, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосовувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №816/1534/16, від 17 липня 2019 року у справі №806/2555/17, від 13 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.000121.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2020 року у справі №1.380.2019.000121, дисциплінарний проступок не завжди передбачає безумовну наявність складу адміністративного правопорушення, проте проступок може утримувати в собі також не дотримання службової дисципліни. Так, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Таким чином, в межах розгляду цієї справи не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. При цьому, як вже зазначалось вище, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

Як свідчить зміст висновку службового розслідування, та не спростовано представником відповідача під час судового розгляду справи, рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача прийнято на підставі матеріалів справи про вчинення останнім адміністративного правопорушення.

Відповідно до висновку про результати службового розслідування щодо ОСОБА_1 , особи, які проводили службове розслідування, прийшли до переконання, що ОСОБА_1 грубо порушено службову дисципліну, вчинено дії, які несумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, що у свою чергу, дискредитує звання поліцейського, підриває довіру та авторитет органів поліції.

Також, комісія за змістом висновку зазначала, що у ході службового розслідування не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях капітана поліції ОСОБА_1 , щодо склааду адміністративних правопорушень, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним саме дисциплінарного проступку, при цьому наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує наявність в діях на поліції ОСОБА_1 , складу дисциплінарного проступку.

В ході службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, однак на думку комісії ОСОБА_3 керуючись почуттям власної безкарності та намагаючись уникнути відповідальності від такого проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, чим проявив своє зверхнє ставлення до установлених норм поведінки та порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Крім цього, під час проведення службового розслідування установлено ряд порушень вимог чинного законодавства під час проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме матеріалів службового розслідування, та записів подій, які мали місце 19.12.2022, з портативного відеореєстратора № 471887 інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП Національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_4 та портативного відеореєстратора № 471924 інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП НП України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», однак від такого огляду ОСОБА_1 відмовився, зазначивши, що алкоголь не вживав давно, однак дав згоду на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, куди і був доставлений на службовому автомобілі патрульної поліції.

У кабінеті водія черговим лікарем було розпочато процедуру огляду на встановлення ступеню сп`яніння (вимірювання тиску, встановлення координації рухів та інше тестування). Після проведення зовнішнього огляду черговим лікарем ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд за допомогою газоаналізатора «Драгер», однак останній повідомив, що бажає здати кров для лабораторного дослідження на встановлення перебування у стані сп`яніння. Черговим лікарем було роз`яснено, що огляд проводиться згідно вимог чинного законодавства та основною процедурою являється саме тестування за допомогою газоаналізатора «Драгер» без лабораторного дослідження біоматеріалів, однак ОСОБА_1 знову повідомив, що бажає здати кров для лабораторного дослідження на встановлення перебування у стані сп`яніння, у зв`язку з чим черговим лікарем було повідомлено, що відмова від проходження тесту за допомогою газоаналізатора «Драгер» буде зазначена як відмова від огляду на стан сп`яніння, про що буде складено відповідний висновок.

Також матеріалами справи встановлюється, що постановою Франківського районного суду м.Львова від 07.03.2023 у справі №465/16/23, яка набрала законної сили, провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Так, у вказаній постанові суд зауважив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що працівники закладу охорони здоров`я мали намір отримати в ОСОБА_1 зразки біологічного середовища, однак такі відібрати не було можливості через фізичні (анатомічні) особливості особи або відмови даної особи від їх надання. Суд встановив, що працівниками закладу охорони здоров`я таких заходів вжито не було та огляду ОСОБА_1 за його проханням на стан сп`яніння шляхом дослідження його крові ними не проведено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я і наполягав на його проведені у спосіб, передбачений Інструкцією, однак такого огляду в закладі охорони здоров`я відповідними компетентними особами йому проведено не було. Суд вважав, що ОСОБА_1 виконав усі необхідні дії, спрямовані на проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що спростовує дані, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що порядок виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2, 3 статті 266 КУпАП, пункти 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452).

У розділі ІІІ цієї Інструкції визначено порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.

Згідно п.п.3, 4 розділу ІІІ Інструкції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (п.8).

Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п.9).

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук (п.12).

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу (п.13).

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п.15).

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. (п.16 Інструкції)

Таким чином, враховуючи наведені вище вимоги Інструкції, єдиним і достатнім доказом перебування особи в стані алкогольного сп`яніння є висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, складений особою, що пройшла тематичне удосконалення за відповідною програмою. Крім того, такий висновок складається за результатами дослідження біологічного середовища.

У даному випадку, колегія суддів вважає, що цього не було зроблено, тому процедура огляду особи на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі була порушена, оскільки в порушення вимог інструкції у позивача не було відібрано зразків біологічного матеріалу, що підтверджується вищезазначеною постановою Франківського районного суду м.Львова від 07.03.2023 у справі №465/16/23.

Згідно ч.1, ст.73, ч.2 ст.74 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому суд також керується правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 17.07.2019 у справі № 806/2555/17, відповідно до якого суд має встановити факт відмови позивача від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім того, із записів з портативних відеореєстраторів встановлюється, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, натомість після прибуття до закладу також вказав, що готовий пройти огляд шляхом відібрання у нього біологічного матеріалу для лабораторного дослідження, однак всупереч Інструкції медпрацівник не відібрав зразка біологічного середовища - крові та навіть не запропонував відібрати у обстежуваного слину, сечу, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, натомість ствердив, що відмова від проходження тесту за допомогою газоаналізатора «Драгер» буде зазначена як відмова від огляду на стан сп`яніння, про що буде складено відповідний висновок.

Також, комісія за змістом висновку зазначала, що капітан поліції ОСОБА_1 , з метою уникнути дисциплінарної відповідальності до наданого письмового пояснення додав заяву на отримання копії акту до висновку, виданого 21.12.2022 за № 7174, щодо токсикологічного дослідження, проведеного у КНП «8-ма міська клінічна лікарня» ТП 1 ТМО, згідно якого, концентрація етанолу у крові ОСОБА_1 становить 0% (лікар Тарас). Зазначене дослідження розпочате 20.12.2022 та закінчено 20.12.2022.

Дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що до результату який відображений у висновку токсикологічного дослідження, виданого ОСОБА_1 21.12.2022 за №7174, слід віднестись критично, оскільки 19.12.2022 поліцейські УПП на місці зупинки неодноразово пропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер» та у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовлявся.

Водночас слід зазначити, що положеннями Інструкції встановлено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до Журналу реєстрації відбору зразків біологічного матеріалу ВНМД, що ведеться КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» ВП «Лікарня Святого Луки», дата та час відбору зразка крові у ОСОБА_1 20.12.2022 о 01:30 год.

Суд враховує, що вищезазначене дослідження було проведено з ініціативи позивача поза часовим проміжком визначеним Інструкцією, оскільки ОСОБА_1 здав кров для аналізу о 01:30 год. 20.12.2022, однак слід врахувати, що такий час проведення дослідження зумовлений порушенням процедури проведення огляду у медичному закладі, на який забезпечили явку позивача працівники патрульної поліції, з яким позивач не погодився. А тому, суд погоджується з доводами позивача, що в інший спосіб захистити свої права позивач був позбавлений можливості, та вчинив всі можливі дії за для доведення відсутності в нього стану алкогольного сп`яніння.

Отже, зібраними у справі доказами та висновком службового розслідування не підтверджено вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, який полягає у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, під час проведення службового розслідування, відповідачем не було враховано, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Комісією не було враховано того, що від моменту зупинки транспортного засобу до часу складення патрульними поліцейськими протоколу, в тому числі під час проходження огляду на стан сп`яніння, позивач вів себе спокійно, не мав ознак алкогольного сп`яніння, надавав оцінку своїм діям, поводив себе коректно, не чинив перешкод, що підтверджується наданими відеофайлами.

Під час проведення службового розслідування, позивачем надано пояснення, в яких він вказав, що інкриміновані йому порушення не визнає, факт перебування в стані алкогольного сп`яніння заперечує.

Вказане вище свідчить, що позивач порушень службової дисципліни не допускав, від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, більш того, з метою спростування факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння добровільно пройшов освідування в медичному закладі.

За встановлених обставин, враховуючи долучений до матеріалів справи відеозапис з боді-камери інспектора УПП, відсутність на час проведення службового розслідування діючого дисциплінарного стягнення, службову характеристику позивача, оскільки факт керування позивачем автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не знайшов свого підтвердження, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, яке є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Суд зазначає, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ, як вид стягнення, є крайнім заходом.

Отже, застосовуючи крайню міру дисциплінарного стягнення, відповідач повинен був належним чином обґрунтувати необхідність застосування, саме такої міри та неможливість застосування інших його видів.

Як вбачається зі змісту акту службового розслідування, відповідачем не встановлювалась можливість застосування до позивача більш м`якого дисциплінарного стягнення та не обґрунтовано належним чином необхідність застосування дисциплінарного стягнення, саме у вигляді звільнення зі служби.

Відтак, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи оскаржувані накази, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, який передбачений чинним законодавством, що свідчить про необхідність визнання їх протиправними та скасування, а відповідно, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 235 КЗпП України, поновлення позивача на посаді з якої останній був звільнений.

Таким чином, суд беручи до уваги критерії правомірності рішень дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування саме п.1 наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 29.12.2022 №3689 в частині застосування до слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відповідно, інший наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 02.01.2023 №12 о/с «Про особовий склад» про звільнення позивача зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 ( у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) суд визнає протиправним і скасовує як такий, що був прийнятий внаслідок реалізації наказу від 29.12.2022 №3689.

Щодо поновлення позивача на роботі на відповідній посаді, то суд зазначає таке.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до ч.ч.2-3 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивача належить поновити на посаді слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління ГУ НП у Львівській області з 02.01.2023.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 4 Розділу 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 (далі також - Порядок), грошове забезпечення виплачується поліцейським, які призначені на штатні посади в Національній поліції, та курсантам ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання.

Згідно з п. 15 Розділу 1 Порядку при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду.

Відповідно до п. 9 Розділу 1 Порядку при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за неповний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Згідно з п. 6 Розділу 3 Порядку поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Отже період з 02.01.2023 по 17.10.2023 є періодом вимушеного прогулу, який становить 320 календарних днів, та за який відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Суд встановив, що загальна сума доходу позивача за останні два місяці перед звільненням становить 31408,89 грн.

Отже середньоденна заробітна плата позивача складає 31408,89/61=514,89 грн., середньомісячна заробітна плата позивача складає 514,89*30,5= 15704,14 грн.

З урахуванням того, що час вимушеного прогулу позивача становив 320 робочих днів, відтак на його користь з відповідача підлягає стягненню середній заробіток на суму 164764,80 грн..

При обчисленні зазначених сум суд брав до уваги інформацію, зазначену у довідці про грошове забезпечення, видану ОСОБА_1 від 11.10.2023 №173/68.

Відтак, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, при вирішенні цього публічно-правового спору суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та допустив невідповідність висновків, викладених у його судовому рішенні, таким обставинам. Відтак, апеляційну скаргу слід задовольнити, скасувати оскаржуване рішення суду та задовольнити частково позовні вимоги.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року у справі № 380/1261/23 скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 3689 від 29.12.2022 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників ГУПН» в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 2 о/с від 02.01.2023 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління ГУ НП у Львівській області з 02 січня 2023 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (адреса: м. Львів, площа Генерала Григоренка, 3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 164 764 грн. (сто шістдесят чотири тисячі сімсот шістдесят чотири гривні) 80 коп. середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 24 жовтня 2023 року