Справа № 160/13480/23
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.06.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Максінет" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю шодо нарахування ТОВ «Максінет» адміністративно- господарських санкцій за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2022 році та скасувати розрахунок сум адміністративно -господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місця для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 59 025,40 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч двадцять п`ять грн. 40 коп.).
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 17 квітня 2023 Товариством з обмеженою відповідальністю «Максінет» отримано від Дніпропетровського обласного відділення фонду соціального захисту осіб з інвалідністю розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідно до якого сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місця для працевлаштування осіб із інвалідністю становить 59 025,40 грн. Так, відповідно до змісту розрахунку відповідач дійшов висновку, що позивач не виконав нормативу, призначеного для працевлаштування осіб з інвалідністю, як це передбачено статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», у зв`язку з чим здійснив розрахунок розміру адміністративно-господарських санкцій, що підлягає стягненню з позивача, у розмірі 59 025,40 грн. Позивач вважає протиправними дії Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів щодо нарахування ТОВ «Максінет» адміністративно-господарських санкцій за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2022 році. Зазначає, що при заповненні податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 1 та 3 квартал 2022 року відповідальною особою товариства мало місце допущення фактичних помилок при заповненні звітності, а саме в кодах рядків щодо працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність і замість числа 1, було поставлено 0. Вказані обставини свідчать про допущення помилки відповідальною особою при формуванні та поданні звітності, і як наслідок, вони не можуть тягнути за особою відповідальність у вигляді застосування адміністративно-господарських санкцій, оскільки такі санкції застосовуються до роботодавця за невиконання нормативу робочих місць по працевлаштуванню осіб з інвалідністю, а не за допущення помилок при складані самого звіту.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
04.07.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що позивачем не було виконано нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, що є підставою для застосування вказаних вище сум адміністративно-господарських санкцій. Внаслідок допущення позивачем помилки при заповненні звітності середньооблікова чисельність штатних працівників, яким встановлена інвалідність, у роботодавця склала 0 осіб. Позивачем було подано уточнюючі податкові розрахунки сум доходів, проте чинним законодавством не передбачено прийом уточнюючих податкових розрахунків сум доходу, нарахованого на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 1 та 3 квартали 2022 року позивача, а отже немає законних підстав приймати до уваги, що позивачем вжито всіх заходів щодо виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2022 році.
06.07.2023 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву в якій підтримано позицію, заявлену у позовній заяві та зазначено, що відповідачем у відзиві не спростовано доводів позивача.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив та зазначає наступне.
18.04.2022 року позивачем подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 1 квартал 2022 року, в якому відображено середньооблікову кількість штатних працівників за звітний період у кількості 21 особа та кількість працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність у кількості 0 осіб (102).
12.07.2022 року позивачем подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 2 квартал 2022 року, в якому відображено середньооблікову кількість штатних працівників за звітний період у кількості 21 (13, 10) особа та кількість працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність у кількості 1 особа ( 102).
28.10.2022 року позивачем подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 3 квартал 2022 року, в якому відображено середньооблікову кількість штатних працівників за звітний період у кількості 10 (9) осіб та кількість працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність у кількості 0 осіб ( 102).
05.02.2023 року позивачем подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 4 квартал 2022 року, в якому відображено середньооблікову кількість штатних працівників за звітний період у кількості 6 (3,2) осіб та кількість працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність у кількості 1 особа ( 102).
27.04.2023 року позивач звернувся до відповідача та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою в якій висловив свою незгоду з проведеним розрахунком на встановленням адміністративно-господарських санкцій. Оскільки середньооблікова чисельність штатних працівників підприємства становить 12 осіб, відповідно норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю складає 1 особа. У штаті позивача з 2017 року по теперішній час працює одна особа з інвалідністю 3 групи, ОСОБА_1 , інвалідність якій встановлено безстроково. Відповідно самостійно поданих розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 1 та 3 квартали 2022 року, у графі 102 помилково вказано 0 осіб з інвалідністю та цю помилку виправити неможливо. Проте у розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 2 та 4 квартали 2022 року, у графі 102 вірно зазначено кількість працевлаштованих осіб з інвалідністю у кількості 1 особа. Зазначає, що позивачем виконано вимоги діючого законодавства у частині дотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та підстави для нарахування адміністративно-господарських санкцій відсутні. Просить скасувати розрахунок, як помилковий.
25.05.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано відповідь в якій зазначено, що Пенсійний фонд України здійснює лише надсилання отриманих розрахунків від Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.
05.06.2023 року позивачем подано уточнюючий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 1 квартал 2022 року, в якому код рядка 102 містить уточнення кількості працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність у кількості 1 особа.
05.06.2023 року позивачем подано уточнюючий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 3 квартал 2022 року, в якому код рядка 102 містить уточнення кількості працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність у кількості 1 особа.
05.06.2023 року позивачем повідомлено відповідача про надіслані уточнюючі податкові розрахунки за 1 та 3 квартали 2022 року з виправленими даними щодо однієї працевлаштованої особи з інвалідністю, надано підтверджуючі документи щодо такого працевлаштування.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Максінет» вважає, що дії Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю щодо нарахування адміністративно-господарських санкцій за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2022 році є протиправними, а тому звернулось до суду з даним адміністративним позовом
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, гарантії рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначені Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».
Відповідно до частини 3 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць.
При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення. У межах зазначеного нормативу здійснюється також працевлаштування осіб з інвалідністю внаслідок психічного розладу відповідно до Закону України "Про психіатричну допомогу". Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.
До виконання підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, зараховується забезпечення роботою осіб з інвалідністю на підприємствах, в організаціях громадських об`єднань осіб з інвалідністю шляхом створення господарських об`єднань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, та підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю з метою координації виробничої, наукової та іншої діяльності для вирішення спільних економічних та соціальних завдань. Пенсійний фонд України у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію: про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю; необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.
Отримана від Пенсійного фонду України інформація, яка містить ознаки порушень законодавства про створення робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, є підставою для проведення перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю.
Порядок контролю за виконанням нормативу робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування, визначається Кабінетом Міністрів України. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування. Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.
Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону. Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України.
Статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» закріплено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.03.2023 року №14-1 затверджено Порядок надсилання розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік.
Цей Порядок відповідно до статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» визначає механізм надсилання розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік.
За пунктом 2 Порядку встановлено, що розрахунок надсилається у формі електронного документа Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю за формою, наведеною у додатку.
З дослідженого судом розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю» за 2022 рік, обчислених відповідно до статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», вбачається нарахування позивачу адміністративно-господарських санкцій за не працевлаштування 1 особи з інвалідністю.
Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» зазначений розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю» за 2022 рік, обчислених відповідно до статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» відповідач міг надіслати позивачу лише після проведення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Максінет», у разі отримання відповідачем від Пенсійного фонду України інформації, що містить ознаки порушень товариством законодавства про створення робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, що є підставою для проведення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Максінет».
Відповідачем не надано до суду доказів проведення зазначеної перевірки.
Також, відповідачем не надано до суду доказів того, що розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю» за 2022 рік, обчислених відповідно до статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», ним складено з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності.
В свою чергу, судом встановлено, що поряд з поданими з помилками податковими розрахунками за 1 та 3 квартали 2022 року, 12.07.2022 року та 05.02.2023 року позивачем було подано податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 2 та 4 квартали 2022 року, в яких відображено середньооблікову кількість штатних працівників за звітний період та кількість працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність у кількості 1 особа ( 102), які не були враховані відповідачем про здійсненні розрахунку.
Отже, відповідачем до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів у розумінні положень статей 73, 74 Кодексу адміністративного судочинства України на підтвердження доводів, викладених у відзиві на адміністративний позов.
Разом з тим, з наданих до матеріалів справи письмових доказів встановлено, що у 2022 році ТОВ «Максінет» була середньооблікова кількість працівників-12; необхідна кількість осіб з інвалідністю становить 1 особа, фактична кількість осіб з інвалідністю 1.
З поданих суду доказів вбачається, що на виконання норм чинного законодавства України у 2022 році позивачем було виконано норматив робочих місць для працездатних осіб з інвалідністю, який при середньообліковій кількості штатних працівників 12 осіб становить 1особу, зокрема з 20.03.2017 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , яка має 3 групу інвалідності, працевлаштована на посаді «юрисконсульт», що підтверджується наказом ТОВ «Максінет» №03к/тр від 15.05.2020 року та записом трудової книжки серії НОМЕР_2 .
Так, відповідно до наказу ТОВ «Максінет» від 20.03.2017 року та запису трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , прийнята на роботу на посаду «диспетчер».
Відповідно посвідчення серії НОМЕР_3 та довідки МСЕК №АВ 0028817 від 12.11.2013 ОСОБА_2 має 3 групу інвалідності.
Згідно наказу (розпорядження) ТОВ «Максінет» №03к/тр від 15.05.2020 року про переведення на іншу роботу, ОСОБА_2 , переведено на посаду «юрисконсульт».
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що докази, які містяться в матеріалах справи підтверджують недотримання відповідачем порядку нарахування розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, а отже позовні вимоги в частині визнання протиправними дій шодо нарахування адміністративно - господарських санкцій за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2022 році підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині скасування розрахунку сум адміністративно -господарських санкцій, суд зазначає, що розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій не має ознак нормативно-правового акта чи акта індивідуальної дії, оскільки не містить обов`язкових приписів. Розрахунок не є рішенням суб`єкта владних повноважень, дією чи бездіяльністю, які в даному випадку породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.
Отже, розрахунок є документом, який підтверджує факт діяльності відповідача та є лише носієм доказової інформації, не містить обов`язкових для виконання приписів, не тягне за собою виникнення, зміну або припинення прав та обов`язків, не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні приписів статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, його скасування не призведе до захисту прав позивача, а тому позивачем обраний неправильний спосіб захисту порушеного права.
Подібна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18.10.2016 року у справі №500/2776/14-а, в якій зазначено, що у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов`язки позивача.
При цьому, відшкодування сум адміністративно-господарських санкцій не може бути примусово здійснене на підставі розрахунку відповідача. Такі суми відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Тобто, оцінка поданого розрахунку може бути надана під час розгляду справи за позовом відповідача про стягнення з підприємства сум адміністративно-господарських санкцій у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2022 рік.
З огляду на викладене вище, враховуючи порушення відповідачем положень вищезазначених норм права та порядку надсилання розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Позивачем у рамках даної справи сплачено судовий збір на суму 2684,00 грн. згідно платіжної інструкції №1933 від 16.06.2023 року.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Положеннями частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору в розмірі 2684,00 грн., адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача.
Керуючись статтями 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю щодо нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю «Максінет» адміністративно- господарських санкцій за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2022 році.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Максінет» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суму сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська