Справа № 280/7114/22
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2023 року м. Дніпросправа № 280/7114/22
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року (суддя Кисіль Р.В.)

у справі № 280/7114/22

за позовом ОСОБА_1 в особі представника Акермана Олега Матвійовича,

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника Акерман Олега Матвійовича звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 07.04.2022 про відмову в поновленні виплати пенсії за вислугу років позивачу;

зобов`язати відповідача перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за вислугу років позивачу, починаючи з 07.10.2009, з врахуванням компенсації втрати частини доходів та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою, поданою представником.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 15.04.1994 позивачу призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». До грудня 1996 року позивач проживав у м. Запоріжжя, після, виїхав з України на постійне місце проживання до Ізраїлю. 29.01.2021 через уповноваженого представника, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення/поновлення пенсії за вислугу років, як працівнику МВС. Листом Головне управління ПФУ в Запорізькій області від 11.02.2021 повідомило представника позивача, що позивач, як отримувач пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в Головному управлінні ПФУ в Запорізькій області ніколи не перебував. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.02.2022 у справі №280/11552/21, яке набрало законної сили 10.03.2022, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву позивача від 29.01.2021 про призначення/перерахунок пенсії, з урахуванням висновків суду. Відповідач розглянувши заяву представника позивача про призначення/перерахунок пенсії, рішенням від 07.04.2022 відмовив у її задоволенні з посиланням на відсутність пенсійної справи та на те, що заява про призначення/перерахунок пенсії повинна подаватись безпосередньо позивачем.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 07.04.2022 про відмову в поновленні виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , починаючи з 07.10.2009, на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою, поданою представником.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, позивач має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання. Щодо позовної вимоги про виплату позивачу компенсації втрати частини доходів, суд дійшов висновку, що вказана позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки є передчасною.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач вказує про відсутність визначеного на законодавчому рівні порядку та механізму виплати пенсії особам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору. Також відповідач зазначає, що відповідно до п.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2017 № 3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності подаються цими особами до органів Пенсійного фонду через уповноважені структурні підрозділи, серед іншого Міністерства внутрішніх справ. Саме уповноважені структурні підрозділи МВС готують та направляють документи до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії, а не позивач особисто. Крім того, позивач не перебуває на обліку у відповідача, у зв`язку з чим у останнього відсутні будь-які документи, оскільки позивач ніколи не був на пенсійному обліку у відповідача та не надав жодного документу, який би надав можливість здійснити розрахунок пенсії.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в цій частині.

Рішення суду в частині незадоволених позовних вимог не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до грудня 1996 року проживав у АДРЕСА_1 , потім виїхав з України на постійне місце проживання до Ізраїлю.

З 15.04.1994 (до виїзду за кордон на постійне місце проживання) позивачу призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

29.01.2021 через уповноваженого представника позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення/поновлення пенсії за вислугу років, як працівнику МВС. До заяви додано: нотаріально засвідчені копії довіреності, паспорта; заяву про перерахування пенсійних виплат на банківський рахунок; засвідчена копія довідки про розмір грошового атестату та розрахунку вислуги років; копія картки платника податків; копія пенсійного посвідчення; копія паспорта представника.

Листом Головного управління ПФУ в Запорізькій області від 11.02.2021 №0800-0203-8/10344 представника позивача повідомлено про те, що позивач, як отримувач пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в Головному управлінні ПФУ в Запорізькій області ніколи не перебував. Таким чином, з усіх питань, які стосуються призначення (поновлення) пенсії позивачу, представнику запропоновано звертатися до уповноваженого органу міністерства (відомства), з якого він був звільнений.

Така відмова пенсійного органу оскаржена позивачем в судовому порядку.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.02.2022 у справі №280/11552/21, яке набрало законної сили 10.03.2022, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву позивача від 29.01.2021 про призначення/перерахунок пенсії, з урахуванням висновків суду.

Приймаючи таке рішення, Запорізький окружний адміністративний суд врахував висновки Верховного Суду у постанові від 09.09.2020 у справі №243/6213/17, виходив з того, що доводи пенсійного органу, покладені в основу відмови в призначенні/поновленні пенсії позивачу, суперечать положенням чинного законодавства України, оскільки системний аналіз норм Закону №2262-ХІІ, Порядку №3-1 дає підстави для висновку, що ними розрізняються поняття органу, до якого особа звертається за призначенням пенсії за вислугу років, та органу, який здійснює призначення такої пенсії. Враховуючи положення статті 48 Закону №2262-ХІІ та пунктів 1, 14 Порядку №3-1, особа має право звернутись із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років як до уповноваженого структурного підрозділу органу, в якому особа проходила службу, так і безпосередньо до головного управління Пенсійного фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (як органу, що призначає пенсії). Зокрема, можливість особи прямо звертатись до органу, що призначає пенсії обумовлена пунктом 14 Порядку №3-1.

На виконання рішення суду від 04.02.2022 у справі №280/11552/21, Головне управління ПФУ в Запорізькій області розглянуло заяву позивача про призначення/перерахунок пенсії та рішенням від 07.04.2022 відмовило у її задоволенні з посиланням на відсутність пенсійної справи позивача та на те, що заява про призначення/перерахунок пенсії повинна подаватись безпосередньо позивачем.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач в особі представника звернувся до суду з цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

Позивач є громадянином України і незалежно від країни свого проживання вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі, і правом на пенсійне забезпечення.

У відповідності до ч.ч.3, 4 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Статтею 4 Угодою між Україною та Державою Ізраїль про соціальне забезпечення від 28.09.2012 передбачено, що якщо інше не передбачено цією Угодою, громадяни іншої Договірної Сторони, на яких поширюється дія цієї Угоди, і які проживають на території однієї з Договірних Сторін, мають такі ж самі права та обов`язки згідно із законодавством цієї Договірної Сторони, як і її власні громадяни.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до ст.52 Закону № 2262-XII в редакції на час виникнення спірних правовідносин пенсіонерам з числа військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Іншим особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних документів, що оформляються органом Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 62 Закону № 2262-XII пенсії звільненим зі служби особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, не призначаються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пенсії, призначені зазначеним особам в Україні до виїзду на постійне місце проживання за кордон, виплачуються в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частина 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV передбачала припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (п.2), втім ці положення втратили чинність як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009.

Таким чином, з 07.10.2009 порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону № 1058-ІV з урахуванням рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера. Держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від місця проживання особи.

Відповідно до ст.49 Закону №1058-ІV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Стосовно тверджень скаржника про необхідність особистого звернення позивача до органу, що призначає пенсію, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-ІV в редакції на час виникнення спірних правовідносин заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до п.1.5 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, в редакції на час подання заяви від 29.01.2022 до пенсійного органу, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії,

Також відповідно абз.2 п.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2017 № 3-1, передбачено, що заява про припинення виплати пенсії у зв`язку з виїздом за кордон, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні тощо, подається пенсіонером, або його законним представником особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання. При цьому в заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, які перебувають на повному державному утриманні, указується адреса одержувачів цієї частини пенсії.

Наведені правові норми не встановлюють обов`язку пенсіонера подавати заяву, зокрема, про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший особисто, натомість передбачають можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його представником, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

В даному випадку судом встановлено, що волевиявлення позивача щодо поновлення виплати пенсії оформлено ним письмово через його повноважного представника що не суперечить жодній нормі діючого законодавства, з наданням усіх необхідних документів,

За правилами п.14 17 Порядку № 3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (додаток 3).

Заявнику або посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу органом, що призначає пенсії, видається розписка - повідомлення із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в тримісячний термін з дня прийняття заяви (додаток 4).

Особа, яка звертається за призначенням пенсії (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити уповноваженій особі органу, що призначає пенсію, паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Для неповнолітніх дітей, які не мають паспорта, документом, який засвідчує вік, є свідоцтво про народження.

При прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії:

перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів;

перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.

Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Таким чином, прийняттю рішення органом Пенсійного фонду передує певна процедура розгляду поданої заявником заяви, спрямована на перевірку правильності оформлення поданих документів та їх достатності. Більше того, законодавством надано право уповноваженому органу вимагати, в тому числі, від заявника дооформлення поданих при зверненні документів та подання додаткових відомостей, необхідних для прийняття вмотивованого рішення.

За результатами розгляду поданої пенсіонером заяви відповідний орган Пенсійного фонду України повинен прийняти одне з таких рішень: про призначення (перерахунок), або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку з відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення, яке він має згідно з рішенням суду.

Враховуючи викладене, вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 07.04.2022 про відмову в поновленні виплати пенсії за вислугу років, а також зобов`язання відповідача перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за вислугу років позивачу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 20 травня 2020 року у справі №815/1226/18 пенсію позивачу слід поновити з 07.10.2009.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив правильне рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі № 280/7114/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко