Справа № 280/2329/23
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2023 року м. Дніпросправа № 280/2329/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року

у справі № 280/2329/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, у якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача, оформлену листом-рішенням №1 від 27.01.2023 щодо переведення позивача з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов`язати уповноважених на те осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перевести позивача з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 14.02.2022, виплативши різницю між розміром нарахованої пенсії за вислугу років та розміром отримуваної пенсії по інвалідності.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року у справі № 280/2329/23 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Судом зазначено, що загальна вислуга років позивача, яка дає право на призначення пенсії на підставі пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ (в редакції після 01.11.2011) на час його звернення до відповідача була недостатньою для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону 2262-ХІІ в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Відтак, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача діями Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року у справі № 280/2329/23, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вказує, що ст. 12 Закону №2262-ХІІ після 07 липня 2011 року збільшено стаж, який дає право скаржнику на пенсію за вислугу років, що звужує права скаржника. Зазначає, що з розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Скаржник вважає, що він має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону №2262-ХІІ.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідно до наказу (витягу) Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 21.11.2018 №458о/с звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу). Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні складає - 20 років 03 місяці 04 дні; у пільговому обчисленні та для призначення пенсії 20 років 05 місяців 28 днів.

23.11.2018 позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ.

14.02.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.12.2022 у справі №280/5505/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізької області рішенням №1 від 27.01.2023 відмовило у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до вимог п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, оскільки позивач на день звільнення зі служби (22.11.2018) мав менше ніж 24 календарних років вислуги.

Позивач, не погодившись з відмовою у переведенні на пенсію за вислугу років, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які проходили службу, зокрема в органах внутрішніх справ, Національній поліції є Закон України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ).

Згідно із пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІ (в редакції, яка діяла на час звернення позивача із заявою про переведення) пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Отже, положеннями статті 12 Закону N 2262-XII визначено, що право на пенсію за вислугу років відповідно виникає за наявності двох умов: звільнення зі служби та наявність необхідної вислуги років.

У постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №700/668/16-а вказано, що суб`єкт владних повноважень під час розгляду питання, пов`язаного з реалізацією особою свого права, зокрема, права на соціальний захист, зобов`язаний застосовувати той закон або інший нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишається чинним на момент виникнення відповідних правовідносин між особою та державою, в особі її уповноважених органів.

Як правильно звернув увагу суд першої інстанції, визначене у нормативно-правовому акті право, якщо особою не було здійснено конкретних дій щодо його реалізації під час чинності такого нормативно-правового акта, не може бути збережене у майбутньому після того, як відповідний акт втратив свою чинність, а новим нормативно-правовим актом таке право не передбачено або встановлено у іншому обсягу. Крім того, це означає, що особа може скористатися правом та механізмом реалізації відповідного права лише за законом, чинним на момент прояву реального бажання скористатися відповідним правом та механізмом.

Також, суд першої інстанції вірно враховав, що в постанові Верховного суду від 6 березня 2018 року у справі № 727/8049/17 зроблено висновок, що виникнення права, яке не було реалізоване, не отримало жодних юридичних наслідків, а тому безпідставним є застосування закону, який втратив чинність на момент волевиявлення особи щодо реалізації певного права.

З цих підстав, колегія суддів вважає, що в спірному випадку необхідно застосовувати приписи пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІ саме в редакції, яка діяла на час звернення позивача із заявою про переведення.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу (витягу) Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 21.11.2018 №458о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Також, матеріалами справи підтверджено, що вислуга років позивача на день звільнення в календарному обчисленні складає - 20 років 03 місяці 04 дні; у пільговому обчисленні та для призначення пенсії 20 років 05 місяців 28 днів.

Відтак, колегія суддів зазначає, що вислуга років позивача є недостатньою для переведення його на пенсію за вислугою років, що передбачена положеннями пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІ в редакції, яка діяла на час звернення позивача із заявою про переведення. В свою чергу, доводи скаржника про те, що він має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону №2262-ХІІ, свого підтвердження не знайшли.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року у справі №280/2329/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко