Справа № 160/7705/23
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2023 року м. Дніпросправа № 160/7705/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року (суддя Бондар М.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року позов задоволено.

Суд вирішив визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №357665 від 29.03.2023 щодо накладення адміністративно-господарського штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у сумі 17000 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати:

- на сплату судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят гри) гривні 60 копійок;

- на професійну правову допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі гривень) 00 копійок.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не було враховано що у справі, що розглядається мова йде про різні види відповідальності господарсько-правова та адміністративна, а також суб`єктний склад фізична особа та суб`єкт господарювання, який зареєстрований як фізична особа-підприємець, що свідчить про можливість одночасного застосування ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» та ст. 1231 КУпАП.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, 01.03.2023 постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії БАВ №364888 щодо ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення (штраф) у розмірі 340 грн. В постанові встановлено, що керуючи транспортним засобом MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_2 , 01.03.2023 о 11.40 на а/д Н-31, Дніпро - Царичанка - Кобеляки Решетилівка 32 км. Дніпровського району, водій ОСОБА_1 керував вантажним автомобілем MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , який не пройшов обов`язковий технічний контроль в установленому порядку на 2023 рік, чим порушив п.п. 31.3 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КупАП).

25.03.2023 позивачем сплачено адміністративний штраф у подвійному розмірі 680 грн, що підтверджується фіскальним чеком АТ «УКРПОШТА» №.

01.03.2023 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області складено акт №353642 про те, що під час перевірки 01.03.2023 о 12:02 год. (а/д Н-31, Дніпро - Царичанка - Кобеляки Решетилівка, смт. Партизанське вантажних перевезення) транспортного засобу MAN платформа тентова, державний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_2 , водій ОСОБА_1 , автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 , виявлено порушення статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», перевізник не забезпечив виконання вимог цього закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення вантажів, а саме, відсутній протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, чим порушено вимоги статті 35 Закону України «Про дорожній рух», у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», абзац 3 частина 1 - перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених статтею 48 цього закону, а саме: протокол перевірки технічного стану транспортного засобу MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 .

06.03.2023 складено протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00396-00342-23 про те, що транспортний засіб MAN, номерний знак НОМЕР_1 , після технічного контролю визнано технічно справним, дата чергового проходження обов`язкового технічного контролю не пізніше 06.03.2024.

16.03.2023 начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області виписано Повідомлення позивачу про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, яке призначено на 29.03.2023.

29.03.2023 позивачем надано письмові пояснення та клопотання відповідачу про закриття провадження по справі щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення. Також позивачем долучено протокол перевірки технічного стану транспортного засобу від 06.03.2023 та квитанцію щодо сплати штрафу в сумі 680 грн. згідно з постановою БАВ №364888 від 01.03.2023.

29.03.2023 начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області за результатами розгляду справи відносно ФОП ОСОБА_1 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №357665 в сумі 17 000 грн за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що підтверджується актом №353642 від 01.03.2023.

Вважаючись протиправною зазначену постанову, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що фізична особа підприємець не має бути притягнута до адміністративно-господарської відповідальності у зв`язку з порушенням принципу «non bis in idem» як складового елементу принципу верховенства права.

Колегія суддів з судом першої інстанції погоджується.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За вимогами статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII передбачено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища. Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації щороку. На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 3 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивача, як фізичну особу - водія та фізичну особу-підприємця автоперевізника за вчинення одного порушення (відсутність 01.03.2023 протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу) притягнуто до адміністративної відповідальності за КУпАП та адміністративно-господарської відповідальності у вигляді штрафу на підставі статті 60 Закону №2344-ІІІ.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що ключовою відмінністю статті 60 Закону №2344-ІІІ та статті 121 КУпАП є суб`єктний склад правопорушення. Завдяки цьому одночасно до відповідальності може бути притягнута юридична особа транспортний перевізник і водій транспортного засобу за порушення - відсутність протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу. При вчиненні такого порушення фізичною особою підприємцем, який одночасно є і водієм збігається суб`єкт відповідальності та вид порушення.

Вірно суд першої інстанції врахував загальний принцип in dubio pro tributario (пріоритет з найбільш сприятливим для особи тлумаченням норми права): у разі якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, або якщо норми різних законів або нормативних актів дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків особи у її взаємовідносинах з державою (в особі відповідних суб`єктів владних повноважень), тлумачення такого закону здійснюється на користь особи (суб`єкта приватного права).

Норми про застосування правила про пріоритет норми з найбільш сприятливим для особи тлумаченням закріплені, зокрема, у частині сьомій статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»: у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків суб`єкта господарювання або повноважень органу державного нагляду (контролю), така норма трактується в інтересах суб`єкта господарювання.

Загальний принцип «non bis in idem» не виключає проведення подвійного провадження, за умови, що будуть виконані певні умови. Зокрема, в аспекті статті 4 Протоколу № 7 ЄСПЛ такою умовою називає доведення, що подвійні провадження були «досить тісно пов`язані за суттю та у часі». Інакше кажучи, що вони об`єднані на комплексній основі і утворюють єдине ціле. Це означає, що не тільки мета і засоби, які використовуються для її досягнення мають доповнювати одне одного за суттю та бути пов`язаними у часі, а й те, що можливі наслідки такого правового реагування на відповідну поведінку мають бути пропорційними і передбачуваними для осіб, яких вони стосуються.

Матеріальні критерії для визначення того чи існує досить тісний зв`язок за суттю, включають в себе:

- чи переслідують різні провадження взаємодоповнюючі цілі і, таким чином, стосуються не тільки in abstracto, але й in concreto, різних аспектів соціально неправомірної поведінки;

- чи є подвійність провадження передбачуваним наслідком (як в законодавстві так і на практиці), одного й того ж оспорюваного діяння (idem);

- чи проводяться паралельні провадження таким чином, щоб уникнути, наскільки це можливо, будь-якого дублювання у збиранні, а також оцінці доказів, зокрема, шляхом належної взаємодії між різними компетентними органами з тим, щоб факти, встановлені в одному провадженні також використовувалися в іншому провадженні;

- і, перш за все, чи враховується санкція у першому завершеному провадженні в тих провадженнях, які завершуються пізніше з тим, щоб особа, якої вони стосуються, не несла надмірний тягар. Останній ризик буде менш ймовірним у правових системах, де налагоджений компенсаційний механізм, призначений для забезпечення пропорційності загальної суми накладених штрафів (п.п. 130, 132 рішення Великої палати Європейського суду з прав людини у справі «А. та Б. проти Норвегії» (А. and B. v. Norvey) (заяви №№ 24130/11, 29758/11) від 15.11.2016 р.).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що в умовах одночасного застосування санкцій до фізичної особи - підприємця та цієї ж особи як фізичної особи за статті 60 Закону №2344-ІІІ та статті 121 КУпАП, очевидно, що провадження не є пов`язаними за своєю суттю, виходячи з озвучених критеріїв, оскільки за цілями та застосовуваними санкціями не є взаємодоповнюючими, а передбачають подвійне застосування щодо однієї і тієї ж особи двох штрафних каральних заходів.

Суд першої інстанції вірно врахував, що розмежування статусу фізичної особи та фізичної особи - підприємця не зумовлює можливостей відходу від цих висновків, оскільки в обидвох випадках каральна мета відповідальності реалізується щодо єдиного суб`єкта права - фізичної особи, яка з метою законного здійснення господарської діяльності отримує додатковий правовий статус.

Оскільки правовий статус підприємця фізична особа з повною цивільною дієздатністю набуває в порядку реалізації свого права на здійснення підприємницької діяльності, яка не заборонена законом (згідно з частиною першою статті 42 Конституції України, частиною першою статті 50 Цивільного кодексу України, частиною першою статті 128 Господарського кодексу України).

Вірними є висновки суду першої інстанції, що фізична особа підприємець не має бути притягнута до адміністративно-господарської відповідальності у зв`язку з порушенням принципу «non bis in idem» як складового елементу принципу верховенства права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 25 жовтня 2023 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш