Справа № 420/2760/23
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/2760/23

Перша інстанція: суддя Токмілова Л.М.,

повний текст судового рішення

складено 05.07.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченко К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України, військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України, військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність начальника Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України, яка полягає у невиданні наказу про продовження дії контракту та поновлення на службі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з 05 грудня 2022 року;

- зобов`язати начальника Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України видати наказ про поновлення на службі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з 05 грудня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку з винесенням 05 грудня 2022 року постанови про внесення змін щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) О.В. Фесенко у кримінальному провадженні №0000147 від 09.04.2022 року та внесенням змін щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч.4 ст.408 КК України на ч.4 ст.409 КК України, підстави для продовження призупинення позивачу військової служби, відпали, а тому відповідач протиправно не вчиняє жодних дій щодо поновлення на службі позивача.

Ухвалою суду від 01.05.2023 року залучено до розгляду справи №420/2760/23 як другого відповідача - військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони).

16.05.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначає, що факт зміни щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч.4 ст.408 КК України на ч.4 ст.409 КК України не є підставою для продовження військової служби та дії контракту, які були призупинені на підставі ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 48-1 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України.

18.05.2023 року на виконання вимог ухвали суду відповідачам надано копії витребуваних документів по справі.

27.06.2023 року від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог.

Ухвалою суду від 05.07.2023 року відмовлено у прийнятті та повернуто без розгляду заяву представника позивача про уточнення позовних вимог у справі №420/2760/23.

Справу розглянуто в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України, військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Апелянт вважає зазначене рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.

Крім того, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року відмовлено у прийнятті та повернуто без розгляду заяву представника позивача про уточнення позовних вимог у справі №420/2760/23.

Позивач звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на зазначену ухвалу суду, в якій просить ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року скасувати.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України, військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії на підставі п.1 ч.1 ст.299 КАС України.

21.08.2023 року (вхід.№19448/23) на адресу суду апеляційної інстанції від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 року в справі №420/2760/23 без змін.

Також, 21.08.2023 року (вхід.№19450/23) на адресу суду апеляційної інстанції від Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, майстер-старшина ОСОБА_1 на військову службу в Державну прикордонну службу України був призваний 09.06.1999 року та призначений на посаду начальника 3 комендантської групи комендантського відділення НОМЕР_2 загону Морської охорони Регіонального управління Морської охорони 04.08.2021 року.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України 24 лютого 2022 року, військовослужбовцями 23 загону Морської охорони навесні 2022 року приймалась безпосередня участь у веденні інтенсивних бойових дій в м. Маріуполь в умовах оточення.

09.04.2022 року уповноваженою особою Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил на підставі повідомлення від 07.04.2022 року з Головного відділу внутрішньої та власної безпеки «Південь» ДПС України внесені відомості до ЄРДР за №0000147 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Відповідно до Наказу №124-ОС від 21.04.2022 року позивача було зараховано до оперативного підпорядкування Адміністрації ДПС України.

Згідно до наказу Начальника Регіонального управління Морської охорони від 19.05.2022 року №96-ОС, внесення відомостей до ЄРДР відносно ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, стало підставою для призупинення його військової служби з 09 квітня 2022 року у відповідності до вимог ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.48-1 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України.

05 грудня 2022 року постановою про внесення змін щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) О.В. Фесенко постановлено у кримінальному провадженні №0000147 від 09.04.2022 року внести зміни щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч.4 ст.408 КК України на ч.4 ст.409 КК України.

16 грудня 2022 року позивач письмово звернувся до Командира 23 загону Морської охорони капітана І рангу Паславського М.М. та просив вжити заходів щодо продовження військової служби та дії контракту. Звернення мотивував тим, що кваліфікація ст.409 КК України не передбачає призупинення контракту про проходження військової служби для військовослужбовців відносно яких внесені відповідні відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.409 КК України.

Листом від 10.01.2023 року за №14/П-46-23-Вих «Про надання відповіді» з 23 загону Морської охорони ДПС України повідомлено, що згідно ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» зміни щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч.4 ст.408 КК України на ч.4 ст.409 КК України не є підставою для продовження військової служби та дії контракту. Роз`яснено право оскарження відповіді вищому керівництву або в судовому порядку.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність начальника Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України, яка полягає у невиданні наказу про продовження дії контракту та поновлення його на службі, звернувся до суду з даним позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009 (далі Положення №1115/2009) визначено порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період.

Згідно з вимогами п.1 Положення №1115/2009 це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням в органах Держприкордонслужби кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Відповідно до вимог п.6 Положення №1115/2009 початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на військовій службі визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до вимог п.48-1 - 48-3 Положення №1115/2009 для військовослужбовців, які самовільно залишили органи Держприкордонслужби або місця служби, дезертирували із Держприкордонслужби або добровільно здалися в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військова служба для військовослужбовців призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяв, повідомлень начальників органів Держприкордонслужби про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються, про що видається наказ начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходив службу.

Звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яких призупинено, здійснюється наказами по особовому складу посадових осіб, зазначених у пункті 89 цього Положення.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається, зокрема, день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

Військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту «г» частини другої, пункту «г» частини третьої, підпункту «д» пункту 1, підпункту «в» пункту 2 частини четвертої, підпунктів «е» пунктів 1 і 2, підпункту «в» пункту 3 частини п`ятої та підпункту «е» пункту 1, підпункту «д» пункту 2, підпункту «в» пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.

Військовослужбовці, яким призначено кримінальне покарання у вигляді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту «ґ» пункту 1 частини четвертої, підпунктів «д» пунктів 1 та 2 частини п`ятої та підпункту «д» пункту 1, підпункту «ґ» пункту 2 частини шостої статті 26 цього Закону.

ОБГРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

На виконання ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 48-1 Положення, наказом Регіонального управління Морської охорони від 19.05.2022 року №96-ос, ОСОБА_1 з 09 квітня 2022 року військова служба була призупинена.

Колегія суддів зазначає, що законодавством передбачені підстави для продовження військової служби.

Так, відповідно до абзацу 8 ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Відповідно до пункту 48-7 Положення №1115/2009, для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги i соціальні гарантії, встановлені військовослужбовців. законодавством для військовослужбовців.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що законодавством, а саме: абзацом 8 ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пунктом 48-7 Положення №1115/2009 встановлені дві підстави для продовження військової служби та дії контракту:

- судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили;

- закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що закриття кримінального провадження має бути тільки з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України а саме:

1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення;

2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення;

3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Таким чином, колегія суддів наголошує, що підставою для продовження військової служби та дії контракту є саме закриття кримінального провадження.

Натомість, постановою слідчого в кримінальному провадженні №0000147 внесено зміни щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч.4 ст.408 КК України на ч.4 ст.409 КК України.

Разом з тим, частиною 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», факт внесення змін щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення не зазначено як підстава для продовження військової служби та дії контракту.

З урахуванням наведеного, зміни щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч.4 ст.408 КК України на ч.4 ст.409 КК України не є підставою для продовження військової служби та дії контракту, які були призупинені на підставі ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 48-1 Положення №1115/2009.

Як вже зазначено вище, ОСОБА_1 було призупинено військову службу на законних підставах у відповідності до вимог ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 48-1 Положення про проходження громадянами України військової служби Державній прикордонній службі України. Наказ Начальника Регіонального управління Морської охорони від 19.05.2022 року №96-ОС є на теперішній час діючим та не є предметом розгляду даної справи.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем правомірно не видано наказ про продовження дії контракту та поновлення на службі ОСОБА_1 з 05 грудня 2022 року, у зв`язку з чим позовні вимоги не ґрунтуються на приписах закону, що регулюють спірні правовідносини, а отже не підлягають задоволенню.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 року про відмову у прийнятті та повернення без розгляду заяви представника позивача про уточнення позовних вимог шляхом викладення прохальної частини позовної заяви наступним чином:

- визнати протиправним та скасувати Наказ №96-ОС від 19 травня 2022 року «Про особовий склад» начальника Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України Олега Костура;

- визнати протиправною бездіяльність начальника 23 загону Морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) капітана 1 рангу ОСОБА_2 , яка полягає у не виданні наказу про продовження дії контракту та поновлення на службі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з 09 квітня 2022 року;

- зобов`язати начальника НОМЕР_2 загону Морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) капітана 1 рангу ОСОБА_2 видати наказ про поновлення на службі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з 09 квітня 2022 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення заявником строку, визначеного ч.1 ст.47 КАС України. Отже, ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 року про відмову у прийнятті та повернення без розгляду заяви представника позивача про уточнення позовних вимог є такою, що постановлена відповідно до вимог діючого процесуального законодавства України.

З урахування наведеного, колегія суддів не надає правової оцінки вимогам заяви про уточнення позовних вимог (вх.№ ЕС/6585/23 від 27.06.2023 року).

З огляду на наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що Регіональне управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України, під час прийняття рішення в грудні 2022 року, після перекваліфікації кримінального правопорушення з ч.4 ст.408 КК України на ч.4 ст.409 КК України, прийшло до вірного висновку про відсутність підстав для продовження військової служби та дії контракту стосовно позивача, які були призупинені в підставі ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 48-1 Положення.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька