Справа № 120/2668/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 жовтня 2023 р. Справа № 120/2668/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 16 серпня 2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за Списком № 2.

Проте рішенням відповідача відмовлено в підтвердженні періодів роботи, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення з 01 квітня 1990 року по 31 грудня 1991 року, оскільки первинними документами не підтверджується зайнятість працівника в новому будівництві; з 04 квітня 1989 року по 31 березня 1990 року та з 01 січня 1992 року по 21 серпня 1992 року - з огляду на те, що професія дорожній робочий, бригадир та майстер не відповідають чинним на період роботи Спискам; з 22 серпня 1992 року по 17 грудня 2007 року - оскільки відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць та професія позивача не відповідає чинним на період роботи Спискам; з 18 грудня 2007 року по 07 лютого 2011 року - з тих підстав, що первинними документами не підтверджується робота за пільговою професією, зокрема в індивідуальних відомостях про застраховану особу ознака про спеціальний (пільговий) стаж відсутня, а також з підстав відсутності акту зустрічної перевірки наданих на розгляд комісії архівних довідок стосовно ритмічності роботи підприємства та відображення кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів за період роботи у приватному акціонерному товаристві "Південьзахідшляхбуд".

Позивач вважає таке рішення пенсійного органу протиправним, тому й звернувся до суду з цим позовом із вимогами визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 20 вересня 2022 року № 7, а також зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 01 квітня 1990 року по 31 грудня 1991 року, з 04 квітня 1989 року по 31 березня 1990 року, з 01 січня 1992 року по 21 серпня 1992 року, з 22 серпня 1992 року по 17 грудня 2007 року, з18 грудня 2007 року по 07 лютого 2011 року та поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 12 серпня 2022 року.

Ухвалою від 22 березня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області належним чином засвідчені копії заяви ОСОБА_1 про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, а також заяви про призначення пенсії (якщо така подавалася).

10 квітня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.

Так, 16 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Того ж дня ОСОБА_1 подав до Комісії при Головному правлінні заяву про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. За результатами розгляду заяви Комісією було прийнято рішення № 7 від 20 вересня 2022 року, відповідно до якого позивачеві відмовлено в підтвердженні наступних періодів роботи: з 01 квітня 1990 року по 31 грудня 1991 року - оскільки первинними документами не підтверджується зайнятість позивача в новому будівництві; з 04 квітня 1989 року по 31 березня 1990 року та з 01 січня 1992 року по 21 серпня 1992 року - оскільки професії дорожній робочий, бригадир та майстер, за якими працював позивач, не відповідають чинним на період роботи Спискам; з 22 серпня 1992 року по 17 грудня 2007 року - оскільки відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць. Крім того, професії бригадир та майстер, за якими працював позивач, не відповідають чинним на період роботи Спискам; з 18 грудня 2007 року по 07 лютого 2011 року - оскільки первинними документами не підтверджується робота за пільговою професією, зокрема в індивідуальних відомостях про застраховану особу ознака про спеціальний (пільговий) стаж відсутня. Крім того, відсутній акт зустрічної перевірки наданих на розгляд комісії архівних довідок щодо ритмічності робити підприємства та відображення кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів за періоди роботи у приватному акціонерному товаристві "Південьзахідшляхбуд".

Відтак, на думку представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, рішення про відмову у підтвердженні періодів роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, є правомірним. За наведених обставин представник відповідача вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

08 вересня 2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшло клопотання про долучення до справи додаткових доказів, до якого долучено копію рішення від 19 серпня 2022 року № 55, що прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за результатами розгляду заяви позивача від 16 серпня 2022 року.

Ухвалою суду від 11 вересня 2023 року до участі у справі як співвідповідача залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та встановлено цьому пенсійному органу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Копія такої ухвали отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 09 жовтня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Проте у встановлений судом строк пенсійний орган не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

А тому на підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку справу вирішувати за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як слідує з трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 протягом періоду з 01 квітня 1989 року по 31 березня 1990 року працював дорожнім робітником по 5 розряду у Вінницькому управлінні механізації дорожнього будівництва № 6 трест "Вінницяшляхбуд".

З 01 квітня 1990 року ОСОБА_1 переведено майстром; роботу майстра він виконував до 31 травня 2005 року.

З 01 червня 2006 року позивача переведено на іншу роботу - виконавця робіт служби земляних робіт; тут він пропрацював до 07 лютого 2011 року.

16 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, долучивши до заяви довідку про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків, копію паспорта серії НОМЕР_2 , копію військового квитка серії НОМЕР_3 , копію диплому серії НОМЕР_4 , довідку про заробітну плату, довідку про зміну назви організації, довідку про прийняття на роботу (навчання) та трудову книжку.

Того ж дня ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про підтвердження стажу роботи, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду заяви про переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 19 серпня 2022 року прийнято рішення № 55, у якому зазначено, що рішення про переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" буде переглянуто після надходження рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи.

20 вересня 2022 року Комісією, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, прийнято рішення № 7, яким ОСОБА_1 відмовлено в підтвердженні наступних періодів роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення:

- з 01 квітня 1990 року по 31 грудня 1991 року, оскільки первинними документами не підтверджується зайнятість заявника в новому будівництві;

- з 04 квітня 1989 року по 31 березня 1990 року та з 01 січня 1992 року по 21 серпня 1992 року з огляду на те, що професії "дорожній робочий", "бригадир" та "майстер", за якими працював позивач, не відповідають чинним на період роботи Спискам;

- з 22 серпня 1992 року по 17 грудня 2007 року з підстав відсутності даних про проведення та результати проведення атестації робочих місць, а у зв`язку із тим, що професії "дорожній робочий", "бригадир" та "майстер", за якими працював позивач, не відповідають чинним на період роботи Спискам;

- з 18 грудня 2007 року по 07 лютого 2011 року, оскільки первинними документами не підтверджується робота за пільговою професією, зокрема в індивідуальних відомостях про застраховану особу ознака про спеціальний (пільговий) стаж відсутня. Крім того, відсутній акт зустрічної перевірки наданих на розгляд комісії архівних довідок стосовно ритмічності роботи підприємства та відображення кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів за період роботи в приватному акціонерному товаристві "Південьзахідшляхбуд".

Надаючи правову оцінку рішенню Комісії, що оскаржується, суд зважає на таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статі 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відтак право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, мають чоловіки після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (надалі Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок № 637), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

На реалізацію пункту 20 Порядку № 637 постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1 затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії (надалі - Порядок № 18-1).

Пунктом 1 Порядку № 18-1 передбачено, що цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, зокрема й для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника.

Дія Порядку № 18-1 поширюється на осіб, які працювали: на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України; на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах; на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років; у період до 01 січня 2004 року на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, та якщо в трудовій книжці є записи з виправленням або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи.

Відповідно до Порядку № 18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники профспілок та організацій Спільного представницького органу репрезентативних всеукраїнських об`єднань профспілок на національному рівні та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи (пункт 6 Порядку № 18-1).

Із заявою про підтвердження стажу роботи заявник (його законний представник або представник, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально) може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу (пункт 11 Порядку № 18-1).

Згідно з пунктом 10 Порядку № 18-1 рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи приймається більшістю голосів членів Комісії, присутніх на засіданні, підписується головою Комісії або його заступником та набуває чинності з дня його прийняття.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 18-1 рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку.

Відтак зі змісту наведених положень Порядку № 18-1 слідує, що такий застосовується щодо підтвердження періодів роботи, які зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, зокрема й у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника. При цьому для підтвердження стажу роботи заявник (уповноважений представник) подає до територіального органу Пенсійного фонду України відповідну заяву, за результатами розгляду якої комісією, що діє при органі Пенсійного фонду, приймається рішення про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що 16 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Комісія, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, 20 вересня 2022 року розглянула подану ОСОБА_1 заяву та за результатами розгляду такої прийняла рішення № 7.

Таким рішенням відмовлено заявнику в підтвердженні періодів роботи з 01 квітня 1990 року по 31 грудня 1991 року, з 04 квітня 1989 року по 31 березня 1990 року, з 01 січня 1992 року по 21 серпня 1992 року, з 22 серпня 1992 року по 17 грудня 2007 року, з 18 грудня 2007 року по 07 лютого 2011 року як таких, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Підставою для відмови у підтвердженні періоду роботи позивача з 01 квітня 1990 року по 31 грудня 1991 року слугувало те, що первинними документами не підтверджується зайнятість заявника в новому будівництві.

Так, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 01 квітня 1990 року по 31 грудня 1991 року працював майстром у Вінницькому управлінні механізації дорожнього будівництва № 6, трест "Вінницяшляхбуд" (перейменовано в Управління земельних робіт Акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд").

В подальшому таке товариство неодноразово перейменовувалося та було ліквідоване, що підтверджується історичною довідкою акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд" за 1969-2021 роки від 23 травня 2022 року вих. № Д/24/81064/24-30, що видана архівним відділом Вінницької міської ради.

Архівною довідкою від 23 травня 2022 року вих. № Д/24/81062/24-30, виданої архівним відділом Вінницької міської ради, також підтверджується те, що ОСОБА_1 працював за професією "дорожній робітник 5 розряду" з 04 квітня 1989 року.

Із архівної довідки від 23 травня 2022 року вих, № Д/24/81061/24-30, що видана архівним відділом Вінницької міської ради, слідує, що ОСОБА_1 протягом 1989-1993 років працював у Вінницькому управлінні шляхового будівництва № 6 тресту "Вінницяшляхбуд" дорожнім робітником, майстром.

Крім того, записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 підтверджується те, що з 01 квітня 1990 року по 31 грудня 1991 року ОСОБА_1 працював майстром.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

В період роботи позивача з 01 квітня 1990 року по 31 грудня 1991 року чинними були Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173

Так, у розділі ХХІХ Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, згадується про майстра (десятника) та прораба.

Тобто, зазначеним Списком № 2 передбачена в тому числі і професія "майстра", за якою працював позивач з 01 квітня 1990 року по 31 грудня 1991 року.

При цьому суд критично оцінює підстави непідтвердження пенсійним органом спірного періоду роботи з тих підстав, що первинними документами не підтверджується зайнятість заявника в новому будівництві, оскільки чинним законодавством не передбачено обов`язку особи, яка звертається за призначенням пенсії, надавати докази на підтвердження таких обставин, як участь у будівництві чи в новому будівництві.

Натомість, зайнятість особи на роботах із шкідливими і важкими умовами праці має підтверджуватись відповідними записами у трудовій книжці та відповідними архівними довідками (у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника).

Більше того, незбереження таких документів не може бути самостійною підставою для відмови у підтвердженні пільгового стажу, оскільки у разі коли такі документи про трудовий (пільговий) стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

Однак відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися.

В силу приписів статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 672/914/16-а, від 11 липня 2019 року у справі № 127/1849/17, від 31 березня 2020 року у справі № 127/16245/17.

Відтак Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області безпідставно не підтверджено пільговий стаж позивача за період роботи з 01 квітня 1990 року по 31 грудня 1991 року.

Далі, Комісією відмовлено у підтвердженні стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, періоди роботи з 04 квітня 1989 року по 31 березня 1990 року та з 01 січня 1992 року по 21 серпня 1992 року, оскільки професії дорожній робочий, бригадир та майстер, за якими працював заявник, не відповідають чинним на період роботи спискам.

Разом із тим вище вже йшлося про те, що в такі періоди чинними були Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 01 квітня 1989 року по 01 квітня 1990 року працював дорожнім робітником 5 розряду, а з 01 січня 1992 року по 21 серпня 1992 року - майстром.

При цьому професія майстра відповідала чинним на момент роботи ОСОБА_1 . Спискам, а тому Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправно відмовлено в підтвердженні періоду роботи з 01 січня 1992 року по 21 серпня 1992 року як такого, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Водночас професія "дорожній робітник по 5 розряду", за якою позивач працював з 04 квітня 1989 року по 31 березня 1990 року, не передбачена чинним на час роботи Списком, а тому пенсійним органом правомірно не підтверджено цей період роботи як такий, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Більше того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували те, що робота дорожнього робітника по 5 розряду дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

А відтак в цій частині рішення Комісії є обгрунтованим.

Також рішенням Комісії не підтверджено період роботи позивача з 22 серпня 1992 року по 17 грудня 2007 року як такий, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, у зв`язку з відсутністю даних про проведення та результати проведення атестації робочих місць, а також з огляду на невідповідність професій "бригадир" та "майстер" чинним на момент роботи позивача Спискам.

Такі аргументи слід оцінити критично з наступних міркувань.

Особи, які зайняті на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, оскільки на працівника, зайнятого на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Відтак непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19 лютого 2020 року.

Не заслуговує на увагу також і інша підстава для відмови в підтвердженні згаданого вище періоду роботи ОСОБА_1 як такого, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, адже з 22 серпня 1992 року по 11 березня 1994 року чинними були Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

При цьому робота майстром, яку виконував позивач в період з 22 серпня 1992 року по 11 березня 1994 року відповідає Списку, що затверджений постановою Радою Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, а тому цей період безпідставно не підтверджено як такий, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Водночас 11 березня 1994 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 162, якою затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а 16 січня 2003 року Урядом прийнято постанову № 36, якою затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Отож, для підтвердження періоду роботи позивача з 11 березня 1994 року по 16 січня 2003 року слід застосовувати Списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року, а з 16 січня 2003 року - Списки, що затверджені постановою Уряду № 36 від 16 січня 2003 року (яка була чинна до 24 червня 2016 року).

Із записів у трудовій книжці серії НОМЕР_5 слідує, що з 01 квітня 1990 року ОСОБА_1 працював майстром у Вінницькому управлінні механізації дорожнього будівництва № 6 (пізніше перейменовано в Управління земельних робіт Акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд", яке реорганізовано у відкрите акціонерне товариство "Південьзахідшляхбуд").

З 01 червня 2006 року ОСОБА_1 переведений на посаду виконавця робіт служби земляних робіт, на якій пропрацював по 07 лютого 2011 року.

У розділі ХХVII "Будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація та ремонт будівель, споруд та інших об`єктів" Списків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року, йдеться про те, що до посад, які надають право на пільгове пенсійне забезпечення, відносяться зокрема посади майстрів будівельних і монтажних робіт, а також виконавці таких робіт.

Розділом ХХVII "Будівництво" Списків, затверджених постановою Уряду № 36 від 16 січня 2003 року, передбачено, що посади виконавців робіт, майстрів будівельних та монтажних робіт.

Таким чином, наведене спростовує твердження пенсійного органу про те, що займана позивачем посада не відповідала чинним на момент його роботи Спискам, а тому суд доходить висновку, що Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області безпідставно не підтверджено період роботи позивача з 22 серпня 1992 року по 31 травня 2005 року, з 01 червня 2006 року по 17 грудня 2007 року як такі, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Разом із тим варто звернути увагу на те, що, окрім інших документів, на розгляд комісії надавалася копія наказу "Про результати атестації робочих місця за умовами праці на ВАТ "Південьзахідшляхбуд" від 14 вересня 1995 року № 80, відповідно до якого не підтверджено право на пенсійне забезпечення ОСОБА_1 за Списком № 2 на посаді "майстер будівельних та монтажних робіт".

Тобто, Комісія в описовій частині рішення № 7 зазначає, що таким наказом не підтверджено право на пенсійне забезпечення по Списку № 2 майстрам будівельних та монтажних робіт (саме таку посаду і займав позивач), натомість в іншій частині рішення (у висновку) йдеться про те, що позивачеві відмовлено у підтвердженні періоду роботи з 22 серпня 1992 року по 17 грудня 2007 року як такого, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, оскільки відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць.

Така неузгодженість підстав для відмови у підтвердженні пільгового періоду роботи позивача зі змістом документів, які досліджувалися Комісією, свідчить про суперечливість рішення Комісії в означеній частині, що унеможливлює зобов`язання пенсійний орган підтвердити такий період як такий, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

За таких обставин суд доходить висновку, що Комісію слід зобов`язати повторно розглянути заяву позивача про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, в частині, що стосується періоду роботи з 22 серпня 1992 року по 17 грудня 2007 року.

Що ж стосується підстав непідтвердження стажу роботи з 18 грудня 2007 року по 07 лютого 2011 року, то слід зауважити таке.

Зі змісту рішення Комісії, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, слідує, що такий період не підтверджено, оскільки первинними документами не підтверджується робота за пільговою професією, зокрема в індивідуальних відомостях про застраховану особу ознака про спеціальний (пільговий) стаж відсутня. Також відсутній акт зустрічної перевірки наданих на розгляд комісії архівних довідок стосовно ритмічності роботи підприємства та відображення кількості відпрацьованих ОСОБА_1 робочих днів.

Відповідно до наданої позивачем трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач з 18 грудня 2007 року по 07 лютого 2011 року обіймав посаду виконавця робіт служби земляних робіт. Така посада віднесена до розділу ХХVII "Будівництво" Списків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року, що надає ОСОБА_1 право на пільгове пенсійне забезпечення, про що зазначалося судом вище.

При цьому, на переконання суду, твердження відповідача про непідтвердження періоду роботи позивача з 18 грудня 2007 року по 07 лютого 2011 року як такого, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, у зв`язку з відсутністю акту зустрічної перевірки наданих на розгляд архівних довідок є безпідставними, оскільки відсутність документів щодо зустрічної звірки не може ставитися у вину особі, яка звернулася за призначення пенсії на пільгових умовах, адже в такому випадку весь тягар доказування при призначенні пенсії покладався би на позивача.

Так, у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 Верховний Суд вказав на те, що "перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії".

Отже, саме пенсійний орган має вчинити дії щодо перевірки наданих позивачем документів для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, Комісією безпідставно відмовлено в підтвердженні періоду роботи з 18 грудня 2007 року по 07 лютого 2011 року як такого, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

За наведених вище обставин суд дійшов висновку, що рішення Комісії, яка діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, від 20 вересня 2022 року № 7 в частині непідтвердження періодів роботи з 01 квітня 1990 року по 31 грудня 1991 року, з 01 січня 1992 року по 21 серпня 1992 року, з 22 серпня 1992 року по 17 грудня 2007 року та з 18 грудня 2007 року по 07 лютого 2011 року як таких, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

За огляду на протиправність прийнятого Комісією рішення підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області підтвердити періоди роботи ОСОБА_1 з 01 квітня 1990 року по 31 грудня 1991 року, з 01 січня 1992 року по 21 серпня 1992 року та з 18 грудня 2007 року по 07 лютого 2011 року як таких, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас з огляду на неузгодженість прийнятого Комісією рішення № 7 в частині непідтвердження періоду роботи ОСОБА_1 з 22 серпня 1992 року по 17 грудня 2007 року Комісію слід повторно зобов`язати розглянути заяву позивача в цій частині з урахуванням висновків суду, що наведені у цьому судовому рішенні.

Окрім того, у позові також йдеться про необхідність зобов`язання пенсійний орган призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 12 серпня 2022 року.

Визначаючись із тим, чи така вимога є обгрунтованою, суд враховує наступне.

Так, 16 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, долучивши до такої заяви довідку про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків, копію паспорта серії НОМЕР_2 , копію військового квитка серії НОМЕР_3 , копію диплому серії НОМЕР_4 , довідку про заробітну плату, довідку про зміну назви організації, довідку про прийняття на роботу (навчання) та трудову книжку.

За результатами розгляду такої заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 19 серпня 2022 року прийнято рішення № 55, у якому зазначено, що рішення про переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" буде переглянуто після надходження рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи.

Водночас відповідно до частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина 5 статті 45 Закону № 1058-IV).

Пунктом 4.1 Порядку № 22-1 визначено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

При прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через веб-портал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (пункт 4.2 Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відтак наведеними вище приписами передбачено, що за результатами поданих до пенсійного органу заяву приймається одне з наступних рішень:

- про призначення пенсії або про відмову в її призначенні;

- про перерахунок пенсії або про відмову в перерахунку пенсії;

- про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії або про відмову в такому переведенні.

При цьому у разі негативного результату розгляду поданої заяви рішення пенсійного органу має бути обґрунтованим, тобто із зазначенням конкретних причин відмови.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Проте рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19 серпня 2022 року № 5 не містить висновків про результати розгляду поданої позивачем заяви про переведення його з одного виду пенсії на інший.

А цим рішенням лише повідомлено позивача про те, що рішення про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" буде переглянуто після надходження рішення Комісії з питань підтвердження роботи.

Водночас прийняття такого рішення не передбачено ані Законом № 1058-IV, ані Порядком № 22-1, що свідчить про неприйняття рішення за результатами розгляду поданої ОСОБА_1 заяви щодо переходу з одного виду пенсії на інший.

Відтак суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19 серпня 2022 року № 55 є протиправним та підлягає скасуванню.

В той же час, суд не може перебирати на себе функції органу Пенсійного фонду і вирішувати питання про переведення позивача з одного виду пенсії на інший.

Отже, з метою захисту порушених прав та інтересів позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області слід зобов`язати розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 серпня 2022 року про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах із урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього судового рішення.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, що підтверджується квитанцією від 16 березня 2023 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак з огляду на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, а тому на його користь слід стягнути 536,80 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивача, суд зважає на те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 1073,60 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, на користь позивача слід пропорційно стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір у розмірі по 268,40 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, № 7 від 20 вересня 2022 року в частині непідтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з 01 квітня 1990 року по 31 грудня 1991 року, з 01 січня 1992 року по 21 серпня 1992 року, з 22 серпня 1992 року по 17 грудня 2007 року та з 18 грудня 2007 року по 07 лютого 2011 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області підтвердити стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, з 01 квітня 1990 року по 31 грудня 1991 року, з 01 січня 1992 року по 21 серпня 1992 року та з 18 грудня 2007 року по 07 лютого 2011 року.

Зобов`язати Комісію, що діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, від 16 серпня 2022 року в частині, що стосується періоду роботи з 22 серпня 1992 року по 17 грудня 2007 року, врахувавши при цьому висновки суду, що наведені в мотивувальній частині цього рішення.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 55 від 19 серпня 2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах від 16 серпня 2022 року із урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього рішення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 )

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84100, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, буд. 8; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13486010)

Рішення суду в повному обсязі складено 26.10.2023

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович