Справа № 300/2893/23
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/2893/23 пров. № А/857/14944/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Гудима Л.Я.,

за участі секретаря судового засідання Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року (суддя Шумей М.В., м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано- Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 про скасування рішення старшого державного виконавця про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ГУПФУ в Івано-Франківській області) у травні 2023 року звернулося до суду з адміністративним позовом доУправління забезпечення примусового виконання рішень в Івано- Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просило: визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Леськів Л.З. щодо винесення постанови від 08.05.2023 ВП № 67332547 про накладення штрафу протиправними; скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Леськів Л.З. від 08.05.2023 ВП № 67332547 про накладення на ГУПФУ в Івано-Франківській області штрафу в розмірі 10200 грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Леськів Л.З. щодо винесення постанови від 08.05.2023 ВП № 67332547 про накладення штрафу є протиправними.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим судовим рішення, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ГУПФУ в Івано-Франківській області добровільно вчинено весь обсяг дій і прийнято достатньо правових рішень, які забезпечили виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 у справі №300/844/20. Зазначає, що фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Леськів Л.З. при примусовому виконанні виконавчого листа № 300/844/20, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 21.09.2020 у виконавчому провадженні № 67332547 винесено постанову від 08.05.2023 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області штрафу в розмірі 10200 грн.

Постанову старшого державного виконавця від 08.05.2023 року Головним управлінням отримано 12.05.2023 № 1222/14.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 по справі № 300/844/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання до вчинення дій - задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо застосування обмеження граничним розміром при виплаті пенсії з 01 березня 2017 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії за вислугу років з 01 березня 2017 року без обмеження граничним розміром, з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2020 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у справі № 300/844/20 повернуто скаржнику.

Отже, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі №300/844/20 набрало законної сили 20.08.2020.

21.09.2020 року видано виконавчий лист по справі №300/844/20.

04.11.2021 року на підставі даного виконавчого листа старшим державним виконавцем Леськів Л.З. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67332547 та направлено для виконання Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

08.12.2021 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Леськів Л.З. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану від 08.12.2021 у виконавчому провадженні №67332547 та встановлено часткове виконання боржником виконавчого листа №300/844/20, виданого 21.09.2020 Івано-Франківським окружним адміністративним судом. Дане рішення набрало законної сили 05.05.2022.

Дана постанова була скасована рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 в адміністративній справі №300/219/22 за позовом ОСОБА_1 .

Надалі виконавче провадження було відновлене постановою державного виконавця Леськів Л.З. від 20.04.2022 року.

04.05.2022 року на адресу Головного управління надійшла вимога державного виконавця щодо вжиття боржником заходів та вчинення дій щодо виконання виконавчого листа № 300/844/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 12.05.2022 № 0900-0903-5/15345 було повідомлено державного виконавця, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі № 300/844/20, 25.09.2020 здійснено нарахування пенсії за вислугу років без обмеження граничним розміром, з урахуванням проведених виплат, починаючи з 01.03.2017 року, розмір пенсії після перерахунку склав 26242,05 грн. За період з 01.03.2017 по 31.09.2020 нараховано доплату в сумі 226314,13 грн., яка виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України. Вказана доплата внесена в Реєстр судових рішень (реєстр рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою) 23.09.2020 та буде виплачена при наявності додаткового фінансування з Державного бюджету в порядку черговості з урахуванням дати надходження рішення суду.

Старшим державним виконавцем Леськів Л.З. 01.08.2022 року винесено постанову про накладення штрафу, згідно з якою за невиконання боржником рішення суду на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, на підставі ст. ст. 63,75 Закону України Про виконавче провадження, накладено штраф у розмірі 5 100 грн.

Головним управлінням було оскаржено до суду дану постанову та рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року у справі № 300/3235/22, що залишено без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

Старшим державним виконавцем Леськів Л.З. винесено постанову від 08.05.2023 року про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області штрафу в розмірі 10200 грн.

Не погодившись з такими діями відповідача та даною постановою позивач звернуся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів вжиття дієвих заходів для отримання в установленому порядку коштів для погашення заборгованості по виплаті пенсії стягувачу ОСОБА_1 , через що боржником допущено недобросовісне зволікання із виконання обов`язків по виконавчому провадженню.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У відповідності до статті 2 Закону №1404-VІІІ виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 26 Закону №1404-VІІІ визначено підстави початку примусового виконання рішення виконавцем.

Відповідно до частин 5, 6 статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Пунктом 16 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 63 Закону №1404-VІІІ, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VІІІ, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть слугувати будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид та обсяг яких залежить від характеру правовідносин, суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання та мотивів рішення, яке примусово виконується.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З аналізу вказаних норм можливо дійти висновку про те, що на момент винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте цього не зробив.

Як вбачається з матеріалів справи позивач обґрунтовує поважність причин невиконання рішення суду в повному обсязі тим, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 у справі №300/844/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , за вислугу років. Перерахований розмір пенсії становить 26 242,05 грн. та виплачується з 01.10.2020. Виплата заборгованості за період з 01.03.2017 по 31.09.2020 у сумі 226 314,13 грн внесена в Реєстр судових рішень 23.09.2020 та буде виплачена при наявності додаткового фінансування з Державного бюджету України.

Тобто, ГУПФУ в Івано-Франківській області посилається на поважність причин невиконання рішення суду у повному обсязі відсутністю бюджетного фінансування на ці потреби.

Разом з тим, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 в адміністративній справі №300/219/22 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за наслідками розгляду позов задоволено частково та визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Леськів Л.З. про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.12.2021 року у виконавчому провадженні №67332547 та встановлено часткове виконання боржником виконавчого листа №300/844/20, виданого 21.09.2020 Івано-Франківським окружним адміністративним судом.

Дане рішення набрало законної сили 05.05.2022.

Відповідно до статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вірно зазначає суд першої інстанції, доказів того, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 в адміністративній справі № 300/844/20 виконане в повному обсязі позивачем не надавалося.

Апеляційний суд погоджується, що в даному випадку позивачем не надано доказів вжиття дієвих заходів для отримання в установленому порядку коштів для погашення заборгованості по виплаті пенсії стягувачу ОСОБА_1 , через що боржником допущено недобросовісне зволікання із виконання обов`язків по виконавчому провадженню.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово констатував, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Крім того, відповідно до рішень ЄСПЛ «Кечко проти України» (заява №63134/00, п.23, п.26) та «Ромашов проти України» (заява №67534/01, п.43), реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.

Таким чином, виконання судового рішення, як завершальна стадія судового провадження, є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд.

За наведених обставин посилання позивача на відсутність відповідного фінансового забезпечення боржника судом до уваги не береться, оскільки позивачем не надано доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання рішення суду.

Колегія суддів резюмує, що постанова про накладення штрафу, винесена старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Леськів Л. З. у ВП № 67332547 від 08.05.2023, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року в справі №300/2893/23- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
Л. Я. Гудим
Повне судове рішення складено 24 жовтня 2023 року