Справа № 300/1022/23
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"16" жовтня 2023 р. справа № 300/1022/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панікара І.В.,
при секретарі Подольській Т.М.,
представника позивача: Довган О.В.,
представника відповідача: Шиманської Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про розстрочення виконання рішення суду від 23.05.2023 в адміністративній справі №300/1022/23 за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 444581,40 грн.,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебувала на розгляді адміністративна справа за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 444581,40 грн.
27.09.2023 представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення від 23.05.2023 в справі № 300/1022/23 впродовж одного календарного року з дня набрання ним законної сили, а саме до 22.06.2024 рівними або нерівними платежами. Подана заява мотивована неможливістю виконання вищевказаного судового рішення, оскільки об`єми роботи, як і дохідна частина від підприємницької діяльності з моменту введення воєнного стану на території нашої держави - значно зменшились, що унеможливлює виконання виконання судового рішення одним платежем. Така сума на рахунку відповідача відсутня, а наявність податкової застави на всьому, належному йому нерухомому майні, унеможливлює його реалізацію з метою погашення заборгованості. Окрім наведеного, при отриманні кредиту з метою оплати суми податкового боргу в повному обсязі виникає загроза виникнення неплатоспроможності заявника. Водночас, представник відповідача зазначає, що несплата ФОП ОСОБА_1 податків відбулась через бездіяльність позивача, який всупереч ст. ст. 42, 54, 58 ПК УКраїни, Порядку надсилання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платними податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1204 від 28.12.2015, не сформував та не надсилав відповідачу вчасно податкові повідомлення-рішення.
Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області 09.10.2023 подано до суду заперечення на заяву про розстрочення виконання судового рішення, згідно яких зазначено, що відповідач не надав достатньо доказів, які б підтверджували неможливість виконання судового рішення у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем, оскільки рух та залишок коштів висвітлено тільки щодо двох банківських рахунків; зазначені ним податкові декларації відображають окремий звітний період; не надано доказів щодо витрат на оплату праці найманих працівників. Окрім того, згідно з даними інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС УКраїни "Податкеовий блок" та Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у 2021 році та станом на 08.02.2023 у власності ОСОБА_1 перебувають нежитлові приміщення, квартири та земельні ділянки, відтак, необгрунтованими є і твердження заявника щодо недостатності/відсутності у його власності майна для здійснення заходів з погашення податкового боргу в повному обсязі. За вказаних обставин, представник Головного управління ДПС в Івано-Франківській області просить суд відмовити в задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду від 23.05.2023 в справі № 300/1022/23.
В судовому засіданні представник заявника подану заяву про розстрочення виконання рішення суду підтрималав із зазначених в ній мотивів, водночас, додатково зазначила про те, що майно належне ОСОБА_1 на даний час перебуває у податковій заставі.
Представник Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області в судовому засіданні просила у задоволенні заяви відмовити.
Розглянувши заяву про розстрочення виконання судового рішення, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 позов Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 444581,40 грн. - задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в дохід бюджету податковий борг в сумі 444581,40 грн. (чотириста сорок чотири тисячі п`ятсот вісімдесят одну гривню сорок копійок).

Вказане рішення суду набрало законної сили 22.06.2023.

Згідно статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень є органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно частини 1 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно з частини 3 статті 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до частини 4 статті 378 КАС України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Проаналізувавши вищевказані норми, суд зазначає, що підставою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим адміністративним судом способом. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору та інші обставини справи.

Підставою для відстрочення/розстрочення виконання рішення є звернення особи із заявою до суду про відстрочення/розстрочення з обумовленням причин неможливості виконати судове рішення у встановлений законом строк, тобто за доведеністю обставин, що ускладнюють його виконання, або роблять його неможливим.

Вказана норма КАС України не містить конкретного переліку обставин для відстрочення/розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення у вигляді істотного ускладнення виконання рішення або неможливості його виконання.

Разом з тим, під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність виключних обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Вирішуючи питання про відстрочення/розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини (зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника - отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу).

Як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013, розстрочення виконання рішення суду означає виконання його частинами, встановленими судом, з визначеним інтервалом у часі; строки виконання рішення частинами (сплата грошових сум частками тощо) визначаються судом.

Конституційний Суд України також зазначив, що розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності та пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. При встановленні можливості розстрочення виконання рішення, суд не може змінювати суті винесеного у справі рішення.

При цьому, суд зазначає, що питання розстрочення або відстрочення рішення суду знаходяться в площині процесуального права.

Відтак, оцінюючи доводи заяв про відстрочення виконання судового рішення, суд повинен враховувати, що цей захід не повинен створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2019 року по справі № 2а/0570/6531/2011, від 30 грудня 2020 року по справі № 819/150/17.

Основною обставиною, що ускладнює виконання судового рішення, на яку посилається заявник, є скрутне матеріальне становище, на підтвердження чого додав обороти за період з 27.09.2022 по 27.09.2023 з карткового рахунку, заключну виписку на банківський поточний рахунок, відкритий у АТ КБ "ПриватБанк" за період з 27.09.2022 по 27.09.2023 та заключну виписку на банківський поточний рахунок, відкритий у АТ КБ "ПриватБанк" за період з 27.09.2022 по 27.09.2023.

Водночас, представник ГУ ДПС в Івано-Франківській області у запереченні на заяву, зазначає, що відповідно до даних інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС України "Податковий блок", робота якої регулюється "Порядком ведення органами Державної податкової служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 5 від 12.01.2021, у ФОП ОСОБА_1 станом на 06.10.2023 відкриті наступні банківські рахунки: НОМЕР_1 у АТ "Сенс Банк", НОМЕР_2 у АТ "Універсал Банк", НОМЕР_3 у АТ "Універсал Банк", НОМЕР_4 у АТ КБ "ПриватБанк", НОМЕР_5 у АТ КБ "ПриватБанк", НОМЕР_6 у АТ КБ "ПриватБанк", НОМЕР_7 у АТ КБ "ПриватБанк", НОМЕР_8 у АТ КБ "ПриватБанк", НОМЕР_9 в АТ "Ощадбанк", НОМЕР_10 в АТ "Ощадбанк", НОМЕР_11 в АТ "Пумб", НОМЕР_12 в АТ "Пумб", НОМЕР_13 в АТ "Пумб", НОМЕР_14 в АТ "Пумб".

Вказане свідчить про те, що відповідач не надав достатньо доказів, які б підтверджували неможливість виконання судового рішення у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем, оскільки рух та залишок коштів висвітлено тільки щодо двох банківських рахунків, в той час коли останнім відкрито 14 банківських рахунків.

Окрім того, аналізуючи інформацію надану представником позивача, що згідно з даними інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС України "Податковий блок" та Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у 2021 та станом на 08.02.2023 у власності ОСОБА_1 перебувають нежитлові приміщення, квартири та земельні ділянки, внаслідок чого, неогрунтованими є твердження представника відповідача щодо недостатності/відсутності у його власності майна для здійснення заходів з погашення податкового боргу в повному обсязі.

При цьому, суд не враховує посилання представника позивача на обставину перебування усього переліченого майна у податковій заставі, оскільки:

- на адресу суду не надійшло жодного доказу на обгрунтування зазначеного факту;

- у відповідності до пункту 89.2 статті 89 ПК України, право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу.

Відтак, враховуючи значний обсяг майна, зазначеного представником відповідача, як такого, що перебуває у власності ОСОБА_1 , його вартісні характеристики є вочевидь більшими за суму податкового боргу, що підлягає стягненню за рішенням суду від 23.05.2023 у справі № 300/1022/23.

Внаслідок чого, оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що подана заява про розстрочення виконання судового рішення є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статями 241, 243, 248, 256, 295, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення від 23.05.2023 в адміністративній справі №300/1022/23 - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя /підпис/ Панікар І.В.

Ухвала складена в повному обсязі 23.10.23.