Справа № 160/27421/23
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 жовтня 2023 р. Справа № 160/27421/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Калугіна Н.Є., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при здійсненні розрахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної з 01.10.2017 року на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ХV, щодо застосування при розрахунку пенсії індивідуального коефіцієнта заробітної плати після оптимізації 3,32805, величини коефіцієнта одного року страхового стажу - 1,00%, страховий стаж 44 роки 27 днів, не застосування коефіцієнтів підвищення пенсії з 1 березня 2019 року 1,17, з 1 травня 2020 -1,11, з 1 березня 2021 року - 1,11, з 1 березня 2022 -1,14, з 1 березні 2023 - 1,197, та виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 27.09.2022 по справі №160/725/22 в неповному обсязі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області: перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ХУ з 01.10.2017 р., із застосуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати після оптимізації 3,73219, величини одного року страхового стажу 1,35%, страховий стаж 45 років, та застосувати при перерахунку пенсії коефіцієнт підвищення заробітної плати з березня 2019 року 1,17,з 1 травня 2020 - 1,11, з 1 березня 2021 - 1,11, зі березня 2022 - 1,14, з 1 березня 2023 -1,197, з урахуванням раніше виплачених сум, виконати постанову Третього апеляційного адміністративного суду у повному обсязі.

- виплатити 100 000 (сто тисяч) грн за моральну шкоду, що спричинена позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправними діями та поведінкою при підготовці листів без конкретної відповіді, затягуванні строків перерахунку та надання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) даних для закриття провадження, що вплинуло на мій моральний стан.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження у справі належить відмовити з наступних підстав.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2022 у справі № 160/725/22 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.09.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2022 по справі №160/725/22 скасовано.

Позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при здійсненні розрахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної з 01.10.2017 року на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV, щодо застосування величини оцінки страхового стажу в розмірі 1% та страхового стажу для розрахунку коефіцієнту страхового стажу 39 років 11 місяців 27 днів.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV, з 01 жовтня 2017 року із застосуванням величини оцінки страхового стажу в розмірі 1,35% та страхового стажу 44 роки 11 місяців 27 днів, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо надання ОСОБА_1 розрахунку індивідуального коефіцієнту заробітку після оптимізації за результатами розгляду заяви від 09 серпня 2019 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати ОСОБА_1 розрахунок індивідуального коефіцієнту заробітку після оптимізації, який визначено у розмірі 3,32805.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судом видано виконавчі листи на виконання вказаного рішення суду.

У позовній заяві позивачем зазначено, що підставою для звернення до суду з даним позовом є виконання відповідачем не в повному обсязі постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 27.09.2022 по справі №160/725/22. Відмова пенсійного органу у наданні розрахунку індивідуального коефіцієнту заробітку після оптимізації позивачу пенсії за віком з 01.10.2017 свідчить про протиправні дії та бездіяльність щодо виконання рішення по справі № 160/725/22. Крім того, пенсійним органом з 01.04.2023 призначено позивачу пенсію за віком, проте при її розрахунку коефіцієнт величини одного року стажу 1,35 % на виконання вказаного рішення суду пенсійним органом не застосовано.

З наведеного слідує, що звернення до суду із цим позовом обумовлене невиконанням або неналежним (неповним) виконанням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 27.09.2022 по справі № 160/725/22, що набрала законної сили.

За правилами частин першої, третьої статті 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження».

За приписами частини першої статті 1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом №1404-VIII (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №686/23317/13-а).

Статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є такі види судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень (аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 640/15623/19).

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач фактично оскаржує бездіяльність відповідача під час виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 27.09.2022 по справі № 160/725/22.

Тобто, позивач обрав спосіб захисту порушеного права шляхом подання позову про визнання протиправною бездіяльності, яка фактично вчинена при виконанні вищевказаного судового рішення.

Проте, суд звертає увагу, що спір між сторонами вже вирішений судом у межах справи № 160/725/22, спірні правовідносини перейшли до стадії виконання судового рішення.

У постанові від 28 вересня 2021 року у справі №440/2130/21 Верховний Суд зробив висновок, що за фактичної тотожності позовних вимог зміна підстави позову через незгоду з рішенням, дією чи бездіяльністю, вчиненою суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у попередній справі, процесуальні механізми реалізації якої описані судом вище (мається на увазі стаття 383 КАС України, Закон України «Про виконавче провадження»), не можна вважати іншими позовними вимогами.

На думку суду, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 382 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що бездіяльністю чи діями відповідача на виконання вищевказаного судового рішення у справі № 160/725/22 порушувалися його права, свободи чи інтереси, то позивач повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення суду), а не подавати новий адміністративний позов.

Пунктом 2 частини першої статті 170 КАС України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

З урахуванням наведеного, оскільки у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є таке, що набрало законної сили, рішення суду, а саме постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 27.09.2022 по справі №160/725/22, та звертаючись до суду з цим позовом, позивач фактично оскаржує бездіяльність відповідача щодо неналежного виконання вказаного судового рішення, тому на підставі пункту 2 частини першої статті 170 КАС України у відкритті провадження у справі необхідно відмовити.

Згідно із частиною п`ятою статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись ст.ст. 170, 248, 256, 294 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Калугіна