Справа № 480/11376/23
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Кунець О.М., розглянувши матеріали адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання незаконним та скасування наказу,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просить:
- визнати незаконним та скасувати Наказ ГУ ДПС у Сумській області від 25.09.2023 №1416-кп «Про проведення фактичної перевірки»;
- визнати незаконним та скасувати результати податкової перевірки, зазначені в акті фактичної перевірки від 03.10.2023 № 5115/18/19/880/ НОМЕР_1 ;
- визнати незаконним та скасувати результати податкової перевірки, зазначені в Протоколі про адміністративні правопорушення від 03.10.2023 № 527/18-28-07-06.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи немає підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в даній адміністративній справі, з огляду на наступне.
Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 №2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».
У пункті 5 рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 №9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.
Отже, у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.
Отже, спір щодо наказу контролюючого органу про призначення перевірки не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. При цьому, поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» необхідно тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
Вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №816/228/17.
З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Сумській області від 25.09.2023 № 1416-кп "Про проведення фактичної перевірки " було проведено фактичну перевірку суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за наслідком якої складено Акт фактичної перевірки від 03.10.2023 №6115/18/19/РРО/ НОМЕР_1 . Згідно висновків вказаного акту складено Протокол про адміністративне правопорушення від 03.10.2023 № 527/18-28-07-06.
Відтак, оскільки контролюючий орган був допущений до проведення фактичної перевірки на підставі наказу Головного управління ДПС у Сумській області від 25.09.2023 №1416-кп, вказаний наказ, як акт індивідуальної дії, реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту прав платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.
Також слід зазначити, що акт перевірки та викладені у ньому факти і висновки не можна розглядати, як рішення суб`єкта владних повноважень в розумінні норм статті 4 КАС України, що породжує для платника податків певні правові наслідки, регулює ті чи інші відносини і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
Так, акт перевірки є виключно носієм доказової інформації про виявлені податковим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, обов`язковим документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, зокрема, податкове повідомлення-рішення, сплата податкових зобов`язань за яким у разі його узгодження є обов`язковою для такого платника податків.
Контролюючий орган не позбавлений права фіксувати в акті перевірки обставини та викладати власні висновки щодо таких обставин та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень, складених на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень. При цьому оцінка висновків акта перевірки на предмет їх обґрунтованості та правомірності надається уповноваженими законом органами влади, в тому числі судом, при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.
Отже, діяльність контролюючих органів з проведення перевірок, складання актів перевірки та викладення в них обставин і висновків є службовою діяльністю працівників таких контролюючих органів на виконання своїх посадових обов`язків зі збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкового законодавства. Тому, як акт перевірки, так і викладені в ньому обставини і висновки, зроблені контролюючим органом на підставі зібраної інформації, не створюють правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків.
Таким чином, акт перевірки є лише носієм доказової інформації про виявленні податковим органом порушення вимог законодавства, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування акта перевірки не може призвести до відновлення порушеного права.
Неправомірність дій щодо складення акта перевірки не можуть бути предметом окремого позову, але можуть бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.
При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що спір з приводу оскарження наказу контролюючого органу про проведення перевірки та акту перевірки контролюючого органу не підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства, такі позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку жодного судочинства.
Крім того суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення за ст. 155-1 КУпАП, підлягає правовому дослідженню судом під час розгляду матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності і оскарженню та скасуванню в порядку адміністративного судочинства не підлягає.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
При цьому, тлумачення поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" наведено у правових позиціях Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 22.03.2018 у справі №800/559/17, від 03.04.2018 у справі № 9901/152/18 та від 30.05.2018 у справі №9901/497/18.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" необхідно розуміти в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
З наведених вище мотивів у відкритті провадження в даній адміністративній справі необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 170, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання незаконним та скасування наказу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя О.М. Кунець