Справа № 140/20854/23
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року ЛуцькСправа № 140/20854/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Лозовського О.А.,

при секретарі судового засідання Новак Л.О.,

за участю представника позивача Косендюка Я.А.,

представника відповідача Сорочинської К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Виробничо-комерційного приватного підприємства «Агропромтехцентр» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Виробничо-комерційне приватне підприємство «Агропромтехцентр» (далі - ВКПП «Агропромтехцентр», позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач, податковий орган) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.04.2023 №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що працівниками ГУ ДПС у Волинській області в період з 06.03.2023 по 10.03.2023 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ВКПП «Агропромтехцентр», за результатами якої складено акту перевірки від 16.03.2023 №3510/07-09/20133772 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ВКПП «Агропромтехцентр» , щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2022 року від`ємного значення податку на додану вартість, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування з бюджету», яким встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема п.44.1 ст.44, пп.188.1. ст.188, п.187.1 ст.187, абз «г» п. 198.5 ст.198, п.201.1, 201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-Vl із змінами та доповненнями, оскільки ним завищено суму від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 185133,00 грн; абз. «б» п.200.4, абз. «в» п.200.14, п.200.1 ст.200 ПК України, пп.3 п.4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість від 28.01.2016 №21, внаслідок чого відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування на рахунок платника в банку у податкові декларації за грудень 2022 року в сумі 2146688 грн; п.201.10 ст.201, п.192.1 ст.192 ПК України.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 11.04.2023 №, яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 185133,00 грн та податкове повідомлення-рішення від 11.04.2023 №, яким виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період грудень 2022 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Позивач із податковими повідомленнями-рішеннями не погоджується та вважає їх такими, що суперечать положенням чинного законодавства та фактичним обставинам, а відтак такими, що підлягають скасуванню з огляду на наступне.

Зокрема, позивач вважає безпідставним висновок відповідача в акті перевірки про те, що коли у позивача відсутні власні та/або орендовані землі у господарській діяльності, це означає, що ТМЦ використані в операціях, що не є господарською діяльністю позивача.

Зазначає, що податковим законодавством не передбачено, що списання матеріалів має здійснюватися саме на власні та/або орендовані землі, а відтак чи є відповідні землі власними та/або орендованими - не має значення для можливості списання на них матеріалів - і тим паче не може свідчити про те, що відповідні операції не є господарською діяльністю платника податків.

А тому, у розглядуваній ситуації належність або неналежність відповідних земельних ділянок, на які здійснено списання ТМЦ та вартості робіт/послуг з виконання ремонтно-будівельних робіт, позивачу, згідно накладних-вимог на відпуск матеріалів, не свідчить і не може свідчити про те, що матеріали використані платником в операціях, що не є господарською діяльністю.

При цьому, стверджує, що списання будівельних матеріалів для облаштування території під склад здійснювалося на земельні ділянки, які фактично позивачем використовуються для зберігання готової продукції та її завантаження.

Крім цього, на земельну ділянку, засновнику ОСОБА_1 рішенням Ковельської міської ради 27.01.2022 було надано дозвіл для складання проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, однак, на законодавчому рівні, у зв`язку із веденням воєнного стану, було заборонено здійснювати присвоєння кадастрових номерів та передавати у власність земельні ділянки, а тому засновник, а відповідно і позивач не міг належним чином оформити прав на земельну ділянку.

Таким чином, усі матеріали були фактично використані у господарській діяльності, що призвело до досягнення економічного ефекту, тобто вказані матеріали було придбано, транспортовано на територію згаданих земельних ділянок, де вони і зберігались, після чого були використані у власній господарській діяльності позивача.

Також позивач заперечує твердження відповідача про реалізацію товару нижче собівартості. Зокрема, вказує, що неотримання товариством доходу від окремої господарської операції жодним чином не свідчить про те, що така операція не пов`язана з господарською діяльністю підприємства, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати дохід від конкретної операції.

Також зауважує, що позивач займається виготовленням та реалізацією власної продукції (піддонів), що доводить ділову мету, а саме одержання підприємством економічного ефекту у результаті господарської діяльності.

Щодо висновків в акті перевірки про реалізацію продукції нижче собівартості, то зазначає, що неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції жодним чином не свідчить про те, що така операція не пов`язана з господарською діяльністю підприємства, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати дохід від конкретної операції. Також зауважує, що протягом 2022 року вартість виготовлення товару і вартість реалізації постійно змінювались, а підприємство за результатами роботи за рік отримувало чистий прибуток від реалізації даного виду продукції. Крім того, такі загальновідомі обставини, як запровадження в Україні воєнного стану, зростання цін на електроенергію та дизпаливо, а також необхідність збереження робочих місць та уникнення повного зупинення господарської діяльності позивача були об`єктивними економічними причинами, які призвели до негативного ефекту, що не може свідчити про недобросовісність ділової мети господарських операцій і про ненабуття позивачем права на отримання бюджетного відшкодування за грудень 2022 року.

При цьому, продовження здійснення господарської діяльності у складних економічних умовах дозволила позивачу зберегти робочі місця, здійснювати виплату заробітної плати та сплачувати до бюджету податки, уникнути повного зупинення господарської діяльності, що неминуче призвело б до значного скорочення штату працівників, зменшення податкових надходжень до бюджету.

З наведених підстав позивач просив задовольнити позов повністю.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі акту перевірки від 16.03.2023 №3510/07-09/20133772, яким зафіксовані допущені платником порушення вимог податкового законодавства.

У відповіді на відзив від 23.08.2023, а також в письмових поясненнях від 02.10.2023 представник позивача заперечує проти доводів представника відповідача та вважає, що відзив відповідача здебільшого являє собою дубльований акт перевірки від 16.03.2023 №3510/07-09/20133772 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ВКПП «Агропромтехцентр» , щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2022 року від`ємного значення податку на додану вартість, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування з бюджету», нових аргументів відповідачем в цій частині не представлено.

А відтак вважає, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження висновків викладених у акті перевірки, доводи відповідачу відзиві не спростовують аргументів, фактів та доказів які містяться у позовній заяві ВКПП «Агропромтехцентр».

Водночас, позовні вимоги просить задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Ухвалою суду від 13.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судових засіданнях, які відбулися у цій справі, представник позивача Косендюк Я.А. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просить його задовольнити.

Представник відповідача Сорочинська К.А. у тих же судових засіданнях позов заперечила та просить відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що податковими інспекторами працівниками ГУ ДПС у Волинській області в період з 06.03.2023 по 10.03.2023 на підставі наказу від 17.02.2013 №287-п та направлень від 20.02.2023 №413, №414 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ВКПП «Агропромтехцентр», за результатами якої складено акту перевірки від 16.03.2023 №3510/07-09/20133772 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ВКПП «Агропромтехцентр» , щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2022 року від`ємного значення податку на додану вартість, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування з бюджету», яким встановлено порушення ВКПП «Агропромтехцентр» вимог податкового законодавства, зокрема п.44.1 ст.44, пп.188.1. ст.188, п.187.1 ст.187, абз. «г» п. 198.5 ст.198, п.201.1, 201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-Vl із змінами та доповненнями, оскільки ним завищено суму від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 185133,00 грн; абз. «б» п.200.4, абз. «в» п.200.14, п.200.1 ст.200 ПК України, пп.3 п.4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість від 28.01.2016 №21, внаслідок чого відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування на рахунок платника в банку у податкові декларації за грудень 2022 року в сумі 2146688 грн; п.201.10 ст.201, п.192.1 ст.192 ПК України.

На підставі акта перевірки 16.03.2023 №3510/07-09/20133772 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 11.04.2023 №, яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 185133,00 грн та податкове повідомлення-рішення від 11.04.2023 №, яким виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період грудень 2022 року на 2146688,00 грн та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Позивач з висновками, викладеними в акті перевірки 16.03.2023 №3510/07-09/20133772 та прийнятим на його підставі податковими повідомленнями-рішеннями від 11.04.2023 №, № не погодився та оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначений статтею 200 ПК України.

Відповідно до пунктів 200.1-200.4 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.1.3 статті 200.1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За правилами статті 200 ПК України сума бюджетного відшкодування залежить від показників податкового зобов`язання та податкового кредиту.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Водночас, нормами п.14.1 ст.14, п.п.14.1.34 п.14.1 ст.14, п.п.14.1.73 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено:

Земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами Землевласники - це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності

Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, ) тому числі на умовах оренди

Право користування земельною ділянкою - це юридично забезпечена можливість суб`єкта здійснювати господарське та інше безпосереднє використання земельної ділянки з метою отримання доходів та інших благ матеріального та нематеріального характеру від корисних властивостей землі.

Користування наданою земельною ділянкою - не тільки право, а й обов`язок землекористувача. При цьому він повинен забезпечувати використання землі за цільовим призначенням. Якщо землекористувач не виконує цей обов`язок, то для нього наставатимуть негативні наслідки.

Фактичні користувачі земельних ділянок зобов`язані оформити документи на право користування такими ділянками у порядку та строки відповідно до чинного законодавства.

Використання земельних ділянок без належного оформлення прав є порушенням норм земельного законодавства.

В матеріалах справи відсутні будь-які рішення місцевої ради чи державного органу про передачу земельної ділянки, на якій виконувалися ремонтно-будівельні роботи та списання ТМЦ, в користування чи володіння ВКПП «Агропромтехцентр».

Тобто, в ході проведення перевірки встановлено відсутність власних та/або орендованих земель у господарській діяльності, на які здійснено списання ТМЦ згідно накладних-вимог на відпуск матеріалів та вартості ремонтно-будівельних робіт, яке оформлене бухгалтерським проведенням Дт.152 - Кт.205, 207 на загальну суму 1019732,66 грн.

Підпунктом 14.1.179 п. 14.1 ст.14 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді; .

Пунктом 187.1 статті 187 ПК передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Пунктом 188.1 статті 188 ПК передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:

2.1.товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;

2.2.газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.5 статті 198 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами. необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділ) 2 розділ) XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в)в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, / тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г)в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

2.3. придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

2.4. придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо гака нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Разом з тим, відповідно до п. 14.1.36 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленнями та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Таким чином, основною ознакою господарської діяльності у податковому обліку є її мета, а саме - отримання доходу. Якщо ж така мета не ставилася, то з метою оподаткування діяльність підприємства визнається негосподарською, тобто звичайною діяльністю, не пов`язаною безпосередньо з виробництвом продукції або реалізацією товарів (робіт, послуг).

Щодо правомірності винесення податкового повідомлення-рішення від 11.04.2023 № суд зазначає наступне.

Так, перевіркою своєчасності, достовірності і повноти визначення суми податкових зобов`язань та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації (рядок 9 (колонка Б) Декларації) встановлено її заниження на 185133 грн, в тому числі: за грудень 2022 року на суму 185133,00 грн, що призвело до завищення на цю ж суму показника рядка 19 Декларації та в подальшому завищення рядка 21 на суму 185133 грн.

ВКПП «Агропромтехцентр» в періоді, що перевіряється, здійснено придбання товарно- матеріальних цінностей (будівельних матеріалів, запасних частин) що використано для виготовлення власними силами матеріальних активів, облік яких ведеться на рахунку 10 «Основні засоби». За даними бухгалтерського обліку дані операції відображено записами по Дт рах.152 «Придбання (виготовлення) основних засобів» з Кт рах.205 «Будівельні матеріали», 207 «Запасні частини».

Виготовити самостійно основні засоби підприємство може або власними силами (господарським способом), або із залученням зі сторони підрядної організації. Самостійно виготовлені основні засоби повинні зараховуватися на баланс за первісною вартістю.

З метою формування такої первісної вартості спочатку підприємством приймається рішення щодо створення (будівництва) для власних потреб об`єктів основних засобів.

Крім того, отримання у відповідності норм чинного законодавства дозвільних документів на будівництво, оформлення повідомлення про початок виконання підготовчих/будівельних робіт об`єкта основних засобів.

В ході перевірки платником щодо здійснених операцій надано: накази (прийняття рішення щодо будівництва/модернізацїї/реконструкції основних засобів), накладні-вимоги на відпуск матеріалів зі складу, шляхові листи, укладені договори з виконання будівельних/ремонтних робіт, вироблення проектної документації, акти про початок будівництва.

За даними відомостей з бухгалтерського обліку субрахунку 152 «Придбання (виготовлення) основних засобів» обліковано станом на 31.12.2022 витрати по створенню об`єктів «Облаштування території нової» в загальній сумі 907008,63 грн на земельній ділянці, яка не належить ВКПП «Агропромтехцентр» на праві власності або оренди.

В ході перевірки ВКПП «Агропромтехцентр» щодо вищенаведеного надано письмові пояснення від 10.03.2023, а саме: «...об`єкти будівництва «Прохідна», «Облаштування території нової» відбувається згідно наказу з додатком (план із зазначенням меж земельної ділянки) про проведення робіт.». «...Між ВКПП «Агропромтехцентр» та ОСОБА_1 досягнуто попередньої усної домовленості щодо майбутнього укладення Договору купівлі-продажу земельної ділянки, орієнтовною площею 0,66 га, що знаходиться за адресою: Ковельська ОТГ, с.Тойкут (землі колишньої Тойкутської сільської ради).

Таким чином, в ході проведення перевірки встановлено відсутність власних та/або орендованих земель у господарській діяльності ВКПП «Агропромтехцентр», на які здійснено списання згідно накладних-вимог на відпуск матеріалів, яке оформлене бухгалтерським проведенням Дт.152 - Кт.205, 207 на загальну суму 1019732,66 грн.

Враховуючи вищезазначене, в порушення п.44.1 ст.44, пп.188.1. ст.188, п.187.1 ст.187, абз «г» п.198.5 ст.198, п.201.1, 201.10 ст.201 ПК України встановлено заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість всього в сумі 185133 грн, в тому числі: за грудень 2022 року на суму 185133 грн, що в свою чергу призвело до завищення від`ємного значення (ряд. 19 та 21 Декларації) за грудень 2022 року.

Крім того встановлено, що в порушення п.201.10 ст.201, п.192.1 ст.192 ПК України із змінами та доповненнями, не здійснено реєстрацію податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних на вартість товару, використаного в операціях, що не є господарською діяльністю платника на загальну суму 185133,00 грн, в тому числі: за грудень 2022 року на суму 185133,00 грн.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до Рахунку 15 «Капітальні Інвестиції» Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій від 30.11.1999 №291 (далі Інструкція №291), субрахунок 152 «Придбання (виготовлення) основних засобів» призначений для обліку витрат на придбання або виготовлення власними силами матеріальних активів, облік яких ведеться на рахунку 10 «Основні засоби» (крім об`єктів будівництва та основного стада).

Відповідно до Рахунку 10 «Основні засоби» Інструкції №291, за дебетом рахунку 10 «Основні засоби» відображається надходження (придбаних, створених, безоплатно отриманих) основних засобів на баланс підприємства, які обліковуються за первісною вартістю, сума витрат, яка пов`язана з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта; сума дооцінки вартості об`єкта основних засобів, за кредитом - вибуття основних засобів внаслідок продажу, безоплатної передачі або невідповідності критеріям визнання активом, а також у разі часткової ліквідації об`єкта основних засобів, сума уцінки основних засобів. За дебетом рахунку 10 «Основні засоби» також відображається сума створеного забезпечення, зокрема на передбачену законодавством рекультивацію порушених земель.

Відповідно до рахунку 20 «Виробничі запаси» № 291 на субрахунку 205 «Будівельні матеріали» підприємства-забудовники відображають рух будівельних матеріалів, конструкцій і деталей, обладнання і комплектуючих виробів, які належать до монтажу, та інших матеріальних цінностей, необхідних для виконання будівельно-монтажних робіт, виготовлення будівельних деталей і конструкцій.

На субрахунку 205 «Будівельні матеріали» не враховується обладнання, яке не потребує монтажу: транспортні засоби, вільно розміщені верстати, будівельні механізми, сільськогосподарські машини, виробничий інструмент, вимірювальні та інші прилади, виробничий інвентар та інше. Витрати на придбання такого обладнання, що не потребує монтажу, відображаються безпосередньо на рахунку 15 «Капітальні інвестиції» у міру надходження їх на склад чи інше місце зберігання, експлуатації.

Як слідує з акту перевірки позивачем порушено пп. «г» п. 198.5 ст.198 ПК України, тобто, що відповідні «товари/послуги, необоротні активи» використовуються ВКПП «Агропромтехцентр» в «операціях, що не є господарською діяльністю».

Проте, суд не погоджується з такою позицією податкового органу, оскільки з аналізу податкового законодавства не вбачається, що списання згідно накладних-вимог на відпуск матеріалів, яке оформлене бухгалтерським проведенням Дт. 152 - Кт.205, має здійснюватися саме на власні та/або орендовані землі. Тобто підтвердження факту права власності або оренди земельної ділянки та списання на неї матеріалів не може свідчити про те, що відповідні операції не є господарською діяльністю платника податку.

У даному випадку, списання будівельних матеріалів для облаштування території під склад здійснювалося позивачем на земельні ділянки, які фактично ВКПП «Агропромтехцентр» використовуються для зберігання готової продукції та її завантаження.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на даний момент Ковельською міською радою прийнято рішення від 27.01.2022 №17/93 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах Ковельської територіальної громади громадянці ОСОБА_1 ». Однак, на законодавчому рівні у зв`язку із веденням воєнного стану з 24.02.22 було заборонено здійснювати присвоєння кадастрових номерів та передавати у власність земельні ділянки, а тому засновник, а відповідно і позивач не міг належним чином оформити прав на земельну ділянку.

Також матеріалами справи підтверджується, що усі матеріали були використані позивачем в господарській діяльності, що призвело до досягнення економічного ефекту, тобто вказані матеріали було придбано, транспортовано на територію згаданих земельних ділянок, де вони і зберігались, після чого були використані у власній господарській діяльності ВКПП «Агропромтехцентр», що підтверджується наказом ВКПП «Агропромтехцентр» від 30.10.22 «Про облаштування земельної ділянки під склад для зберігання продукції та її завантаження»; наказом ВКПП «Агропромтехцентр» від 04.10.2022 «Про будівництво приміщення прохідної»; договором на виконання будівельно-монтажних робіт від 01.10.2021, актом виконаних робіт від 30.12.2022; актом на закриття прихованих робіт; висновком судової будівельно-технічної експертизи від 06.07.2023.

При цьому, суд зауважує, що ГУ ДПС у Волинській області не заперечує факту використання позивачем облаштованої земельної ділянки як складу для зберігання і завантаження готової продукції, як і не заперечує факту придбання будівельних матеріалів, які були використані з метою їх зберігання.

Щодо об`єкту оподаткування «Прохідна» на суму 112 724,03 грн, суд звертає увагу, що даний об`єкт не є об`єктом нерухомого майна, а є рухомим майном без прив`язки до земельної ділянки, оскільки може бути переміщений без втрати функціонального призначення. Даний об`єкт використовується, як пункт пропуску працівників та як пункт охорони підприємства, тому той факт, що «Прохідна» знаходиться не на власній або орендованій позивачем земельній ділянці не може свідчити про те, що прохідна використовується не в господарських цілях.

Позивачем до матеріалів справи долучені первинні документи, що підтверджують витрати на будівництво та списання ТМЦ для облаштування земельної ділянки під склад для зберігання та завантаження продукції.

Таким чином, встановлений перевіркою факт заниження ВКПП «Агропромтехцентр» податкових зобов`язань з податку на додану вартість всього в сумі 185133,00 грн, не знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, а тому суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 11.04.2023 № на суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 185133,00 грн.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.04.2023 №, яким відмовлено у наданні бюджетного відшкодування за грудень 2022 року у розмірі 2146688 грн, суд зазначає наступне.

Перевіркою встановлено, що ВКПП «Агропромтехцентр» в грудні 2022 року реалізовано готову продукцію (послуг) за цінами нижчими за собівартість, в результаті чого ВКПП «Агропромтехцентр» не компенсовано фактично понесених на її виробництво витрат (заробітної плати працівників та з придбання сировини, електроенергії, ПММ, запасних частин, послуг оренди ОЗ, тощо).

Аналізом даних виробничої собівартості реалізованої продукції до сум одержаних доходів від її реалізації, встановлено реалізацію такої продукції(послуг) за цінами, нижче від собівартості всього на загальну суму 2 225 316,76 грн.

Згідно даних бухгалтерського обліку за грудень 2022 року доходи від реалізації (70 рах.) склали - 4 343 527,18 грн, собівартість реалізації (90 рах.) склала 6568843,94 грн, відповідно різниця між доходом та собівартістю становить 2 225316,76 грн.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначає П(С)БО 15 «Дохід».

Доходи - збільшення економічних вигід у вигляді надходження активів або зменшення зобов`язань, які призводять до зростання власного.

Відповідно до п.21 П(С)БО 15 «Дохід», дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню.

Згідно з п. 5 П(С)БО 16 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Відповідно до п. 6 П(С)БО 16 витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

В ході проведення документальної виїзної позапланової перевірки встановлено, що за дебетом рахунку 442 «Непокриті збитки» на кінець грудня 2022 року у ВКПП «Агропромтехцентр» наявні непокриті збитки у розмірі 7158557,99 грн.

Крім того, як зазначає відповідач, згідно даних податкової та фінансової звітності за 2022 рік діяльність ВКПП «Агропромтехцентр» носить збитковий характер, що є прямою невідповідністю поняттю розумна економічна причина, зокрема: в декларації з податку на прибуток за 2022 рік (№ від 01.03.2023) - фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (+, -) склав «-» 7 952 300 грн.

В звіті про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2022 рік (№ від 15.03.2023) - фінансовий результат від операційної діяльності: збиток -8416 та фінансовий результат до оподаткування : збиток складає - 7960 тис. грн.

Відтак, на думку відповідача слідує, що платник здійснює реалізацію готової продукції(послуг) за ціною нижче собівартості, що призводять до збільшення суми збитків від господарської діяльності.

Проте, суд не погоджується з такою позицією податкового органу.

Збільшення витрат платника податку за наявності об`єктивної можливості до їх скорочення свідчить про позбавлення розумної економічної причини операції. Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а також створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Зі встановленого у Податковому кодексі України поняття ділової мети випливає, що обов`язково має бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція, принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань), має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості. Відповідно, економічний ефект відсутній в операціях, які призводять до збільшення задекларованих витрат платника та зменшують об`єкт його оподаткування без можливості отримання додаткового приросту активів чи збереження їх вартості.

Плануючи господарську діяльність, платник повинен прагнути до отримання економічного ефекту за рахунок приросту (збереження) активів, а не від мінімізації податкових платежів. Тому мотивація суб`єкта господарювання при вступі у господарські правовідносини повинна ґрунтуватися на тому, що розмір очікуваного доходу від господарської операції повинен бути істотним у порівнянні з розміром очікуваної податкової вигоди (у вигляді бюджетного відшкодування ПДВ).

Продаж готової продукції(послуг) за ціною нижче собівартості, що формувалась без врахування усіх витрат, не може бути визнано економічно виправданим. Розумні економічні причини можуть бути наявними лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, а не виключно чи переважно за рахунок відшкодування з бюджету податку на додану вартість.

Витрати на реалізацію готової продукції (послуг) являють собою витрати всіх чинників виробництва (прямі матеріальні витрати, витрати на оплату праці, інші прямі витрати), виражені в грошовій формі. Це найважливіший внутрішньовиробничий показник, необхідний для визначення ціни пропозиції, а також для вироблення ефективної підприємницької політики.

Перевіркою встановлено, що в результаті реалізації продукції(послуг) за цінами, нижчими за собівартість її виготовлення, відбувається зменшення такої складової власного капіталу, як активи (в розмірі собівартості продукції) та збільшення активів на суму грошових коштів отриманих від продажу продукції власного виробництва.

Проведення такої діяльності призводить не до росту, а до зменшення власного капіталу на різницю між собівартістю виготовлення продукції та ціною її продажу.

З врахуванням вищевикладеного, відповідач прийшов до висновку, що ВКПП «Агропромтехцентр» не набуло права на отримання бюджетного відшкодування на суму ПДВ 2146688 грн, на підставі чого платнику відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування на рахунок платника в банку у податковій Декларації за грудень 2022 року на загальну суму 2146688 грн відповідно до абзацу «б» пп. 200.4 ст. 200 ПК України.

Однак, як слідує з матеріалів справи та пояснень представника позивача в судовому засіданні, з матеріалів акту перевірки є незрозумілим, яких саме господарських операцій щодо реалізації продукції за цінами нижчими від їх собівартості стосується порушення «реалізація товару нижче собівартості».

Відповідно до п. 188.1 статті 188 ПК Україні база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.

Вказаною нормою встановлено, що база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів (у даному випадку піддонів) не може бути нижче звичайних цін.

Суд звертає увагу, що в акті перевірки і при розгляді справи судом відповідач стверджував про порушення товариством вимог закону при експорті самостійно виготовлених піддонів за ціною нижчою за їх собівартість, що не відповідає вказаним вимогам абзацу 2 п. 188.1 п. 188 ПК України.

Водночас податковим органом не доведено факт реалізації позивачем товару за ціною нижчою рівня звичайних цін і, відповідно, порушення норм закону при експорті самостійно виготовлених товарів.

Відповідно до підпунктів 14.1.36, 14.1.231 пункту 14.1. статті 14 ПК України:

- господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;

- розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України) як господарську діяльність у цьому Кодексі розуміють діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Підприємництво це самостійна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (стаття 42 ГК України).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 07.10.2021 у справі №813/4227/15 мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Таким чином при здійсненні платником податку господарської діяльності можливі збиткові операції. Віднесення таких операцій до господарських можливе у випадках обґрунтування платником податку економічних причин чи ділової мети (зважаючи на ризики підприємницької діяльності) укладення угод за ціною нижчою за виробничу собівартість.

Представник позивача заперечує твердження ГУ ДПС у Волинській області щодо збитковості операцій з продажу самостійно виготовлених товарів, оскільки такі дані не відповідають даним бухгалтерського обліку ВКПП «Агропромтехцентр». Крім того, у зв`язку з ефективним інвестуванням коштів у виробництво мало місце систематичне і безперервне нарощення позивачем активів протягом 2022 року.

Статтею 42 ГК України визначено, що підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних 1 соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно частини першої статті 43 ГК України підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 44 ГК України підприємництво здійснюється, зокрема, на основі самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону.

Таким чином, підприємство вправі самостійно визначати ціну своєї продукції залежно від кон`юнктури ринку, попиту, обсягу виробництва та інших факторів.

У постанові від 07.10.2021 по справі №813/4227/15 Верховний Суд вказав, що при здійсненні платником податку господарської діяльності можливі збиткові операції. Віднесення таких операцій до господарських можливе у випадках обґрунтування платником податку економічних причин чи ділової мети (зважаючи на ризики підприємницької діяльності) укладення угод за ціною нижчою за виробничу собівартість.

Відповідно до пункту 11 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» №318 від 31.12.1999 собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

У спірному випадку поняття «собівартість» стосується того товару, який відповідним суб`єктом господарювання було виготовлено самостійно (редакція статті 2015р.), а не придбано, як це передбачено вимогами п. 188.1 ст. 188 ПК України.

У діючій редакції абз.2 п.188.1 ст.188 ПК України відсутня така підстава для визначення бази оподаткування ПДВ як «собівартість».

Щодо «відсутності ділової мети» вчинених господарських операцій варто вказати, що ділова мета - це отримання прибутку.

При цьому, згідно з підпунктом 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Економічний ефект передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому,

Крім того, суд звертає увагу на постанову Верховного Суду від 15.03.2023 у справі №200/4942/20-а: «Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що суб`єкти господарювання реалізують продукцію за цінами, самостійно визначеними сторонами договору. Така ціна, якщо не доведено зворотне, вважається такою, що відповідає рівню ринкових цін.

При цьому, до факторів ціноутворення, крім рівня витрат, пов`язаних з виробництвом товару, належать рівень попиту на продукцію, кон`юнктура ринку, платоспроможність покупця, обсяги виробництва та складські запаси продавця та інші умови, які об`єктивно впливають на формування ціни. При цьому, прибутковість кожної окремої операції не є обов`язковою ознакою господарської діяльності, яка може включати і окремі збиткові операції, здійснення яких викликано об`єктивними причинами, а, відтак, продаж позивачем продукції за ціною, нижчою собівартості, не можна розглядати операцією поза межами господарської діяльності позивача.

Отже, законодавець надав платнику податків право здійснювати господарську діяльність на власний ризик та можливість самостійно оцінювати її ефективність та доцільність, з огляду на мету отримання економічного ефекту і приросту активів в майбутньому, а також самостійно обирати виконавців послуг або постачальників товарів, а, відтак, продаж позивачем продукції за ціною нижчою виробничої собівартості, не можна розглядати операцією поза межами господарської діяльності позивача. Збитковість операції виключає право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі доведення податковим органом відсутності у платника податків розумної ділової мети, свідомого здійснення платником податків завідомо збиткових операцій з метою отримання, зокрема, податкових вигод тощо.»

Крім того, нормами податкового законодавства не передбачено збільшення бази оподаткування ПДВ у разі продажу товару нижче собівартості виробленої продукції. При цьому, в акті перевірки відсутні розрахунки, а також вид господарських операцій до яких донараховані податкові зобов`язання із сплати ПДВ, оскільки в акті перевірки відсутні докази, які би свідчили, що продукція продавалася ВКПП «Агропромтехцентр» нижче собівартості їх виготовлення.

Разом з тим, варто звернути увагу на такі загальновідомі обставини, як запровадження в Україні воєнного стану, зростання цін на електроенергію та дизпаливо, а також необхідність збереження робочих місць та уникнення повного зупинення господарської діяльності ВКПП «Агропромтехцентр» були об`єктивними економічними причинами, які призвели до негативного ефекту, що не може свідчити про недобросовісність ділової мети господарських операцій і про не набуття позивачем права на отримання бюджетного відшкодування за грудень 2022 року.

При цьому, продовження здійснення господарської діяльності у складних економічних умовах дозволила ВКПП «Агропромтехцентр» зберегти робочі місця, здійснювати виплату заробітної плати та сплачувати до бюджету податки, уникнути повного зупинення господарської діяльності, що неминуче призвело б до значного скорочення штату працівників, зменшення податкових надходжень до бюджету.

З урахуванням вищевикладених мотивів та беручи до уваги те, що податковим органом не доведено факт реалізації товариством продукції за цінами нижчими за звичайні в порушення вимог п. 188.1 статті 188 ПК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відмови позивачу у наданні бюджетного відшкодування за грудень 2022 року у розмірі 2146688 грн, а тому податкове повідомлення-рішення від 11.04.2023 № слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплатив судовий збір у розмірі 26 840,00 грн. згідно із платіжною інструкцією від 25.07.2023 №399.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 26 840,00 грн.

Керуючись статтями 72-77, 139, 159, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Виробничо-комерційного приватного підприємства «Агропромтехцентр» (45002, Волинська область, місто Ковель, вулиця Театральна, 15, ) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, код ЄДРПОУ ВП 44106679) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 11.04.2023 № на суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 185 133,00 грн та № на суму, на яку відмовлено, у тому числі, при наданні бюджетного відшкодування 2 146 688,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь Виробничо-комерційного приватного підприємства «Агропромтехцентр» судовий збір у розмірі 26 840 (двадцять шість тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський

Повний текст судового рішення складено 23 жовтня 2023 року.