Справа № 580/5303/21
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5303/21 Суддя (судді) першої інстанції: Бабич А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просив:

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.06.2021 (справа № 620/5251/21) за його позовом до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії;

- встановити строк для подання Департаментом соціальної політики Чернігівської міської ради звіту про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.06.2021 (справа № 620/5251/21) на протязі 30 календарних днів.

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18.01.2022 у справі № 580/5303/21 в частині здійснення позивачу виплати пенсії з 01.12.2019 до 31.07.2022 у розмірі 124220,82грн;

- направити Пенсійному фонду України окрему ухвалу для вчинення дій з виконання вказаного вище рішення суду;

- зобов`язати Пенсійний фонд України повідомити Черкаський окружний адміністративний суд про результати вжитих заходів протягом одного місяця після надходження вказаної ухвали;

- встановити відповідачу місячний строк для подання до суду звіту про виконання зазначеного вище рішення суду;

- зобов`язати відповідача протягом одного місяця з моменту отримання копії вказаної ухвали подати до суду звіт про виконання зазначеного вище рішення суду;

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви про визнання протиправними рішень та бездіяльності відповідача з приводу виконання судового рішення в адміністративній справі № 580/3094/22.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та задовольнити заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що судом першої інстанції порушено положення процесуального закону при розгляді його заяви. Крім того, вказано про порушення права на виконання рішення суду та неврахування, зокрема, позиції Верховного Суду у справі № 806/2143/15 при ухваленні оскаржуваного судового рішення.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відсутність факту надходження позивачу сум перерахованої пенсії не підтверджує необхідності вжиття заходів судового контролю, оскільки відповідно до п. 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 31.08.2009 № 21-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09 грудня 2021 року № 35-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 вересня 2009 року за № 897/16913, за рахунок коштів Державного бюджету України здійснюються видатки, фінансування яких згідно із законодавством забезпечується за рахунок коштів державного бюджету. Видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 січня 2022 року в адміністративній справі № 580/5303/21, що набрало законної сили 06.06.2022, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку пенсії позивача на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 20.05.2021 № 22/6-2048 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. Зобов`язано відповідача у встановленому порядку та спосіб перерахувати з 01.12.2019 пенсію позивача на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 20.05.2021 № 22/6-2048 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії та виплатити її з урахуванням вже виплачених сум коштів.

Надалі позивачем було отримано виконавчий лист № 580/5303/21.

Відповідач провів перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019, що підтверджується даними перерахунків пенсії в пенсійній справі позивача № -МВС та розрахунком на доплату пенсії із зазначенням, що виплату доплат пенсії позивачу в сумі 124220,82 грн, нарахованої на виконання вказаного вище судового рішення, яка перевищує бюджетні призначення на рік, буде здійснено за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Постановою головного державного виконавця Вельган О.В. від 10.03.2023 ВП № 71253871 підтверджується відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 580/5303/21.

10.04.2023 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 71253871 та супровідним листом від 10.04.2023 направлено її разом з виконавчим листом № 580/5303/21 для відома до суду. Докази оскарження згаданої постанови відсутні.

Разом з тим, відповідач частково виконав зобов`язальні дії та не оспорює необхідність виплати коштів. Докази його ухилення від повного виконання рішення суду відсутні.

Водночас, як вказано заявником, рішення суду в частині виплати пенсії у розмірі 124220,82 грн відповідач не виконав, що призвело до подання згаданої заяви про встановлення судового контролю.

При розгляді доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Положеннями ч. 2 ст. 14 КАС України також передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання. Водночас суд наділений повноваженнями вживати додаткових заходів контролю за виконання судового рішення окремими категоріями осіб - суб`єктами владних повноважень, не на користь яких ухвалене судове рішення.

Окрім кола відповідачів, щодо яких суд може встановити додаткові заходи контролю, Кодекс адміністративного судочинства України не визначив інших критеріїв, які слід враховувати при вирішенні питання щодо встановлення судового контролю за виконання рішення, залишивши це питання на розсуд суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

При цьому, встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 0640/3719/18, від 04 березня 2020 року у справі № 539/3406/17, від 11 червня 2020 року у справі № 640/13988/19.

За змістом постанови Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 802/357/17-а звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Перевіряючи наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 урахуванням зазначених правових висновків Верховного Суду щодо застосування ст. 382 КАС України, колегія суддів враховує, що звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, позивач не оскаржував постанову про закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим, згідно з частиною восьмою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Суд звертає увагу на той факт, що забезпечення виконання рішень судів забезпечують органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках приватні виконавці, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Як вбачається з матеріалів долучених до заяви про встановлення судового контролю, позивач звернувся до відповідного органу державної виконавчої служби, проте такий орган, на переконання ОСОБА_1 , не забезпечив виконання рішення суду належним чином.

Відтак, у випадку звернення до державної виконавчої служби за виконанням рішення суду, та його неналежного виконання за результатом вчинення виконавчих дій, позивач вправі оскаржити відповідні дії (бездіяльність) органу державної виконавчої служби у судовому порядку.

Поряд з цим, суд першої інстанції вірно вказав, що відповідачем було подано заперечення на заяву ОСОБА_1 , в якій вказано, що на виконання рішення суду перераховано пенсію позивача з 01.12.2019 та нараховано доплату в сумі 124220,82 грн. Нараховані кошти включено до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, що вказує на добровільне виконання рішення суду відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, вказано на введення на території України воєнного стану, та на те, що фактична невиплата нарахованої доплати пенсії позивачу зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником у яких є відповідач, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості, що не свідчить про умисне невиконання чи про бездіяльність відповідача при виконанні рішення суду.

Докази настання черги для виплати коштів позивачу відсутні, а з огляду на чисельність задоволених протягом 2020 - 2023 років на користь позивачів з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області позовних вимог щодо перерахунків пенсії, відсутність доказів повної виплати позивачу коштів перерахованої пенсії не створює достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, позаяк такі заходи за вказаного нормативного регулювання не змінять порядку виконання рішення суду та не виконають мету призначення такого інституту.

Крім того, при розгляді апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не є розпорядником бюджетних коштів, а тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не довів необхідності встановлення судового контрою за виконанням судового рішення, позаяк подання звіту у вказаних правовідносинах не забезпечить реального виконання судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанцій.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко