Справа № 380/2405/23
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 рокусправа № 380/2405/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кузана Р.І. розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (місцезнаходження: 54008, м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1, ) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 09.12.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу», п. п 10, 12 Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу» на підставі довідок про складові заробітної плати державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за № 315/7.4-22/37 від 01.12.2022 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за № 316/7.4-22/37 від 01.12.2022, з часу звернення за призначенням такої пенсії, тобто з 08.12.2022.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області протиправно відмовило у переведенні позивача на пенсію за віком згідно із Законом України Про державну службу, оскільки після 01.05.2016 право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України №3723-XII мають особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України №889-ХІІ, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону України №3723-XII вік і страховий стаж. Таким чином позивач вважає, що виконав всі умови передбачені законодавством для призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

Ухвалою судді від 13.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області 29.03.2023 подало до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що рішенням ГУ Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 09.12.2022 № позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії. Зазначає, що позивачу вже фактично призначено пенсію за віком відповідно до діючих на момент призначення пенсії Митного кодексу України та Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, а тому в подальшому, за наявності підстав, можливий лише перевід з одного виду на інший вид пенсії. Окрім цього, відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії позивачу на підставі довідок про заробітну плату, які за формою відповідають довідкам для призначення пенсії, адже позивачу пенсія вже призначена. Крім цього, законодавство не передбачає можливості перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №3723-ХІІ.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області 06.03.2023 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що позивачу було призначено пенсію згідно з Митним кодексом України. На момент призначення пенсії діяли норми Закону №3723-ХІІ. Тобто, фактично позивачу вже призначено пенсію по Закону №3723-ХІІ. Відповідно до ч.5 розділу ІІІ Закону України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 скасовано норми щодо перерахунку пенсій особам, яким пенсії призначені відповідно до Закону №3723-ХІІ у зв`язку з тим, що до 01.06.2015 не прийнято закон щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних. Тому, підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу відсутні.

З цих підстав відповідачі просять в задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Згідно із відомостями трудової книжки позивач 12.09.1995 звільнений з роботи у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на державній службі.

Позивач перебуває на пенсійному обліку у ГУ ПФУ у Львівській області як отримувач пенсії за віком, призначеної з 13.09.1995 відповідно до Митного кодексу України.

08.12.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку зі збільшенням зарплати. До вказаної заяви позивач долучив довідки Львівської митниці: про складові заробітної плати державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за № 315/7.4-22/37 від 01.12.2022 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за № 316/7.4-22/37 від 01.12.2022.

За принципом екстериторіальності заяву позивача передано для розгляду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яке прийняло рішення про відмову у перерахунку від 09.12.2022 № (далі оскаржуване рішення). Вказане рішення обґрунтоване тим, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Митного кодексу України у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати та після призначення пенсії він не працював на посадах державної служби, а тому не має права на перерахунок пенсії згідно з Порядком №622.

Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому зазначений вік визначається статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких в осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених у статті 25 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ передбачено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

У контексті спірних правовідносин суд наголошує на тому, що пенсія за віком призначається особі один раз та виплачується державою протягом усього життя пенсіонера, крім виняткових випадків, що можуть бути встановлені законом.

Як видно з із оскаржуваного рішення та не заперечується позивачем, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком як державному службовцю відповідно до Митного кодексу України.

На момент призначення позивачу пенсії діяв Митний кодекс України №1970-ХІІ від 12.12.1991, нормами якого не було визначено порядку пенсійного забезпечення працівників митних органів. На цей час пенсійне забезпечення працівників митних органів, як державних службовців було врегульовано Законом України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Тобто, позивач станом на момент звернення до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою вже отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, що унеможливлює повторне призначення пенсії за віком як державному службовцю. Відтак підстави цього позову не можуть бути визнані обґрунтованими.

Таким чином, суд погоджується із запереченнями відповідачів про відсутність у позивача права на призначення в порядку переведення пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ, а відтак і з правомірністю оскаржуваного рішення. Звідси, суд відхиляє, виходячи з очевидної безпідставності, аргументи позивача про наявність умов для переведення його на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Слід наголосити, що законодавством, чинним на час звернення позивача, не було передбачено можливості перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, а тому у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 19.01.2021 у справі №242/3360/17.

Підсумовуючи викладене суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 09.12.2022 № відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а тому є правомірним та не підлягає скасуванню.

З огляду на безпідставність первісної позовної вимоги, похідна позовна вимога про зобов`язання відповідача прийняти рішення про переведення позивача на пенсію за віком не підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

У відповідності до вимог ст.139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 241-246, 250, 255, 293, 295, КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан