Справа № 640/19798/21
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Кобаля М.І., Костюк Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправні дії відповідача, який 13.04.2018 отримав та прийняв до розгляду видану військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 самоправно, без списку, підроблену, без журнального обліку довідку про розмір грошового забезпечення на ім`я ОСОБА_1 від 13.04.2018р. № ФА №100324 , чим порушив статтю 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", який введений в дію Постановою Верховної Ради України №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року, пункти 2, 3 Порядку проведення перерахунку пенсій призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, та деяких інших осіб" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахуйте пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінет Міністрів України від 17 липня 1992 року №393";

- визнати протиправні дії відповідача, який 19.04.2018 провів перерахунок пенсії пенсійної справи №ФА100324 ОСОБА_1 на підставі підробленої самоправно виданої без списку, без журнального обліку довідки від 13.04.2018р. № ФА №100324, чим порушив статтю 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб", який введений в дію Постановою Верховної Ради України №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року, пункти 2, 3 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393".

Підставами позову є порушення прав та інтересів позивача внаслідок протиправних дій відповідача щодо перерахунку його пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.07.2021 (суддя Мамедова Ю.Т.) відкрито провадження у справі.

Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказаний адміністративний позов 20.05.2022 передано судді Клименчук Н.М.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 травня 2022 року (суддя Клименчук Н.М.) прийнято справу до провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року (суддя Терлецька О.О.) позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, залишено без руху з підстав пропуску позивачем строку звернення з позовом до адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії повернуто позивачеві згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що пропущений строк на звернення до суду вже після 2-х років розгляду справи суддями в провадженні не є перешкодою для подальшого розгляду справи. Автор скарги як доказ поважності причин пропуску строку для звернення до суду зазначає: умови надзвичайного стану у зв`язку із збройною агресією росії та боротьби населення всього світу із Covid-19. В ті часи він не думав про позов до суду, позаяк думав як зберегти життя своє та своєї родини. Повідомляє, що в державі не працювали в повній мірі державні установи та організації, не здійснювали прийом громадян їх керівники та не працювала транспортна система. За таких умов, позивач зазначає, що був позбавлений можливості збирати докази для подання позову до суду.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2023 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України.

Оскаржуване рішення суд мотивував тим, що між моментом вчинення оскаржуваних дій (13.04.2018 року та 19.04.2018 року) та поданням позовної заяви (14.07.2021 року) минуло три роки, що на переконання суду, значно перевищує терміни підготовки та подачі позовної заяви.

Колегія суддів оцінивши доводи апеляційної скарги та висновки суду першої інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Разом з тим, право на доступ до правосуддя в Україні, як і в більшості держав світу, не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду.

Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено, передусім, необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Встановлення строків звернення до адміністративного суду, у системному зв`язку з принципом правової визначеності, слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (суб`єкта владних повноважень) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто, встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої, національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст. 122 КАС України).

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.

Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем оскаржуються дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо проведення 19.04.2018 перерахунку пенсії відповідача на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.04.2018.

На підставі аналізу матеріалів пенсійної справи позивача та відомостей з Автоматизованої системи документообігу суду, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року у справі №640/21047/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зазначено, що листом ГУ ПФУ від 06 серпня 2020 року №17370-18641/Р-02/8-2600/20 за наслідками розгляду заяви позивача повідомлено, що у 2018 році відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - постанова №103) позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі наданої КМВК довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії (грошове забезпечення - 7032,50 грн.). Судове рішення набрало законної сили 04.03.2021.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. (ч.4 ст.78 КАСУ)

За змістом частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України преюдиційного значення набувають лише встановлені судовим рішенням факти, а не правові висновки суду та/або результат розгляду конкретної справи.

На користь такого висновку свідчить частина сьома статті 78 цього Кодексу, відповідно до якої правова оцінка, надана судом факту під час розгляду іншої справи, не є обов`язковою для суду.

За таких умов, про наявність довідки від 13.04.2018р. № ФА №100324 та проведеного на підставі неї перерахунку позивачу відомо з листа ГУ ПФУ від 06 серпня 2020 року №17370-18641/Р-02/8-2600/20.

Водночас, позивач звернувся з позовом до суду лише 14.07.2021, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

При цьому, на виконання вимог ухвали суду від 23.05.2023 позивачем подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, з наступними обґрунтуваннями: позивач довіряв посадовим особам відповідача, що нададуть належну соціальну підтримку; у грудні 2019 року позивач прочитав у газеті постанову Верховного суду від 30.09.2019 у справі №490/5080/16-а та від 17.11.2019 у справі №822/510/18 та приступив до листування із відповідачем; у зв`язку із введенням обмежувальних протиепідемічних заходів було заборонено особистий прийом громадян державними службовцями та ускладнено збирання доказів; старість, немічь, глухота, сліпота та інвалідність, хронічні хвороби не дозволяють позивачу швидко думати та приймати рішення; позивач зазначає, що відповідач на протязі тривалого часу з грудня 2019 року надавав недостовірну інформацію та стверджував, що порушення прав ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до п.3 розділу УІ Прикінцеві положення КАС України (в редакції Закону №731-ІХ від 18.06.2020) під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

При цьому причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає однозначно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Позивачем не надано колегії суддів достатніх та переконливих доказів неможливості подання позовної заяви у строк до 06.02.2021 року, причино-наслідкового зв`язку між введенням воєнного стану в Україні 24.02.2022 року, боротьбою громадян за виживання від Covid-19 та пропуском строку звернення до суду у 2021 році.

Існування дійсно поважних причин, які є об`єктивно непереборними для реалізації права звернення до суду з дотриманням передбачених процесуальним законом строків, судовій колегії не представлено.

Як вбачається з матеріалів справи, терміни з 06.08.2020 (лист відповідача) по 14.07.2021 (дата звернення до суду) не охоплені жодними поясненнями позивача.

Крім того, вмотивованих пояснень з приводу пропущеного терміну з 19.04.2018 (дата проведення перерахунку пенсії) по 06.08.2020 позивачем не надано.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або необізнаність з наявними правами, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Як вже зазначалось, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами, законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій, а також досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, щоб після спливу значного проміжку часу, сторони не повертались до вже сталих правовідносин.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України: «…для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів».

Крім того, колегія суддів зауважує, що про проведений 19.04.2018 року перерахунок пенсії позивач дізнався у травні 2018 року, отримавши оновлену пенсійну виплату.

Аналогічний висновок підтриманий Верховним Судом у постанові від 12.04.2023 у справі № 380/14933/22.

Відтак, колегія суддів вважає, що позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 з пропуском шестимісячного строку звернення до суду за відсутності поважних, непереборних причин його пропуску, а заявлені підстави для його поновлення не знайшли підтвердження, не є доведеними та підкріпленими належними, достатніми та переконливими доказами.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, судом першої інстанції ухвалено судове рішення з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Київського окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року - без змін.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування ухвали суду, а тому, відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді М.І. Кобаль

Л.О. Костюк