Справа № 400/6530/21
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/6530/21

Головуючий І інстанції: Мельник О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту рішення - 23.02.2023р.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

12.08.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними рішення відповідача стосовно розрахунку розміру суми, що підлягає виплаті, повідомлені в листі від 29.03.2021р. №3015-2738/ш-02/8-1400/21, в тому числі розрахунок суми, що підлягає виплаті на виконання рішення суду (о/р НОМЕР_1 ) та розрахунок компенсації на несвоєчасно виплачену пенсію по пенсійній справі №67 за період з 01.07.2010р. по 31.01.2021р.;

- визнати протиправними дій відповідача щодо здійснення розрахунку суми боргу, що підлягає виплаті йому, без обов`язкового врахування індексації/автоматичного перерахунку боргу пенсії на момент її виплати (на 01.2021р.) та здійснення розрахунку компенсації втрати частини доходів на борг щомісячної пенсії, в який відповідач протиправно не включив розрахунок компенсації на суму індексації/автоматичного перерахунку пенсії;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення ним розрахунку суми боргу щомісячної пенсії, що підлягає виплаті йому, із урахуванням її індексації/автоматичного перерахунку на момент виплати, згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та не здійснення ним розрахунку компенсації на частину несвоєчасно виплаченої пенсії - суми індексації/автоматичного перерахунку на суму пенсії на момент виплати, яка протиправно не була нарахована відповідачем;

- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок щомісячної суми пенсії, що підлягає виплаті на виконання судового рішення, із урахуванням передбаченої законом індексації/автоматичного перерахунку на суму пенсії на момент її виплати на 01.2021р., здійснити розрахунок компенсації на несвоєчасно виплачену пенсію по пенсійній справі на суму щомісячної пенсії з урахуванням індексації/автоматичного перерахунку на момент її виплати на 01.2021р., а також сплатити йому протягом 10 днів суму боргу, з урахуванням індексації і компенсації втрати частини доходів за винятком сплачених сум;

- стягнути з відповідача кошти в сумі - 100000 грн. на відшкодування моральної шкоди, що заподіяна його дискримінаційними протиправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких, відповідач здійснив розрахунки його пенсії за період з 01.07.2010р. до 31.01.2021р. у спосіб не передбачений у в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання судового рішення від 08.12.2020р. у справі №400/4213/20 ГУ ПФУ в Миколаївській області поновлено позивачу виплату пенсії і розраховано суму компенсації з 01.04.2017 року, проте перерахунок пенсії проведено без урахування індексації сум пенсії та сума компенсації розрахована, виходячи із суми пенсії, без урахування індексації. Проте, на переконання позивача, виходячи з приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розрахунок суми пенсії станом на 31.01.2021р. та її виплату необхідно було проводити з урахуванням її індексації, а також розрахунок суми боргу за період з 01.07.2010р. по 31.01.2021р. з урахуванням індексації на дату нарахування.

Представник відповідача, у свою чергу, надав до суду першої інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги категорично не визнав та мотивовано просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2023р. (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 24.03.2023р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.02.2023р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2023р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.

27.04.2023р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

24.05.2023р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач заперечує щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг учасників справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивачу - ОСОБА_1 15.05.1998р. призначено пенсію за віком.

28.12.2009р. позивач виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, де постійно проживає з 2009р., та прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль.

08.12.2020р. Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням у справі №400/4213/20 зобов`язав відповідача поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком, починаючи з 01.07.2010р. з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

ГУ ПФУ в Миколаївській області в добровільному порядку виконано рішення від 08.12.2020р. у справі №400/4213/20 та поновлено виплату пенсії позивача за віком з 01.07.2010р. Виплату пенсії в новому розмірі - 4125,91 грн. та доплату на виконання рішення суду за період з 01.07.2010р. по 31.01.2021р. в розмірі - 268558,47 грн. та нараховану компенсацію втрати частини доходів в розмірі - 161799,69 грн. було виплачено в лютому 2021р.

Втім, не погоджуючись з розрахунком суми, що підлягає виплаті на виконання рішення суду та розрахунком компенсації на несвоєчасно виплачену пенсію за вказаний вище період, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд 1-ї інстанції виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та, як наслідок, відсутності підстав для їх задоволення.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить із наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормою ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовуються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.

Згідно зі ст.1 Закону №1058-IV, коефіцієнт страхового стажу - це величина, що визначається у відповідності до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону №1058-IV, коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абз.10 ч.3 ст.24 цього Закону - 0,85.

Як передбачено у ч.1 ст.25 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на 01.07.2010р.), за період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35%, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08%.

За ч.ч.1,2 ст.27 Закону №1058-IV, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена згідно зі ст.40 Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до ст.25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому ч.ч.1 та 2 ст.42 цього Закону.

У силу вимог ч.2 ст.42 Закону №1058-IV (дію якої зупинено до стабілізації економічної ситуації в країні згідно із Законом від 27.03.2014р. №1166-VII та змінену Законом від 03.10.2017р. №2148-VIII), для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50% показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50% показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не має перевищувати 100% показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата, а також порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абз.2 цієї частини.

За абз.1 ч.2 ст.42 Закону №1058-IV (в редакції Закону від 06.12.2016р. №1774-VIII), окрім індексації пенсії, передбаченої ч.1 цієї статті, щороку починаючи з 1 березня поточного року у разі, якщо середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за минулий рік зросла, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій із застосуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію, підвищеної на коефіцієнт, який відповідає не менш як 20% показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком, але не менше зростання рівня інфляції (індексу споживчих цін) за минулий рік.

Суд звертає увагу, що до 2019р. індексація пенсії не відбувалась.

Постановою Кабінету Міністрів України «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» від 20.02.2019р. №124, у 2019р. перерахунок пенсій згідно з «Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058-IV» (затв. Постановою), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17; у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного у цьому пункті, не досягає 100 грн., встановлюється доплата до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії (п.2 Постанови).

За п.5 цієї Постанови, Пенсійному фонду України визначено забезпечити перерахунок пенсій, зазначених у п.2 цієї постанови, з 01.03.2019р.

«Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058-IV» (затв. Постановою №124), відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058-IV було визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Згідно з п.2 Порядку №124, перерахунку підлягають пенсії, в тому числі, обчислені відповідно до Закону №1058-IV.

Як вбачається з матеріалів справи пенсія позивачу була призначена на підставі Закону №1058-IV.

За приписами п.3 Порядку №124, перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли, зокрема: по 31 грудня включно року, що передує року, в якому проводиться перерахунок, крім тих, які на дату проведення перерахунку переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на умовах, визначених абз.3 ч.3 ст.45 Закону (за зверненнями, які надійшли з 1 січня року, в якому проводиться перерахунок).

З 11.10.2017р. частково, а з 01.01.2018р. у повному обсязі набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148-VІІІ, яким були внесені зміни до Закону №1058-IV.

Законом №2148-VIII, який набрав чинності 01.10.2017р., до ч.1 ст.25 Закону №1058-ІV внесені зміни та визначено, що за період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

При цьому, Законом №2148-VIII розділ XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV було доповнено п.4.3, згідно з яким. пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01.10.2017р. перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014р., 2015р. та 2016р. із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абз.1 цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 01.12.2017р. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 грн.

Зокрема, також доповнено п.4-4 такого змісту: з 01.10.2017р. по 31.12.2017р. при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, що обчислена як середній показник за 2014р., 2015р. та 2016р. із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%. З 01.01.2018р. по 31.12.2018р. при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016р. та 2017р. із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У тому разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018р., обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017р., розмір якої обчислений з урахуванням положень абз.1 цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 01.01.2018р. по 31.12.2018р., таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 01.01.2017р. по 31.12.2017р.

З п.1 розділу ІІ Закону №2148-VIII вбачається, що п.4.3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV застосовується з 01.10.2017р.

При цьому, п.1 розділу ІІ Закону №2148-VIII установлено, що з 01.12.2017р. до встановлення розміру прожиткового мінімуму, який буде більшим за розмір, встановлений на 01.12.2017р. та збільшений на 79 грн., при призначенні та перерахунку пенсій, надбавок, підвищень, інших пенсійних виплат, встановлених законодавством, використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений на 01.12.2017р. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 грн.

У відповідності до п.2 Розділу ІІ «Прикінцевих положень» Закону №2148-VIII, у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Зазначена вище норма є законодавчою гарантією захисту прав на отримання пенсії у раніше встановленому розмірі, у випадку якщо внаслідок перерахунку зменшився її розмір.

Пунктами 2 і 5 Постановою №124 встановлено те, що у 2019р. перерахунок пенсій згідно з Порядком №124, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17; у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного у цьому пункті, не досягає 100 грн., встановлюється доплата до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.

Згідно з п.5 Порядку №124, у 2019р. перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017р. на коефіцієнт, визначений згідно з абз.1 п.4 цього Порядку.

Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» від 22.02.2021р. №127 у Порядку №124 п.5 доповнено абзацом такого змісту:

«Пенсії, які призначені відповідно до Закону та розмір яких не підвищено відповідно до п.4 цього Порядку, абз.1,2 цього пункту, з урахуванням абз.1,3 ч.1, ч.2 ст.28, абз.2 п.4-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону, п.4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2148-VIII, а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» від 26.03.2008р. №265, щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. Підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії».

Позивачу пенсію призначено за рішенням суду відповідно до положень Закону №1058-IV, у зв`язку із чим пенсія підлягала розрахунку та перерахунку з урахуванням п.4-3 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% з 01.10.2017р.

У силу положень п.2 розділу ІІ «Прикінцевих положень» Закону №2148-VIII, у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Таким чином, Законом №2148-VIII встановлено заходи з метою уникнення зменшення розміру раніше призначених пенсій.

Отже, у жовтні 2017р. була відновлена норма закону щодо індексації пенсій, однак Законом №1058-IV не було передбачено, з якої дати мають перераховуватися пенсії. Визначено лише, що дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000р. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000р. становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000р. незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абз.1 цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абз.3 ч.1 ст.24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10% тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 01.07.2000р. до 01.01.2005р., та періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до п.п.7,8,9 і 14 ст.11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абз.2 цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000р. враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000р. - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 01.01.2018р. по 31.12.2018р., заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016р. та 2017р.; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 +...+ Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з п.5 Порядку №124, у 2019р. перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017р. на коефіцієнт, визначений згідно з абз.1 п.4 цього Порядку.

Отже, з урахуванням середньої заробітної плати по Україні станом на 01.10.2017р., а саме 3764,40 грн, розрахунок заробітної плати проводиться із величини 4404,35 грн. (3764,40 грн х 1,17).

При перерахунку застосовується величина оцінки одного року страхового стажу на дату проведення перерахунку - 1%.

Розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії має наступний вигляд: Зп = 4404,35 х індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за матеріалами пенсійної справи на дату проведення перерахунку.

При цьому, розмір пенсії розраховується за формулою, визначеною у ст.27 та з урахуванням ст.28 Закону (враховуючи індивідуальні показники страхового стажу пенсіонера).

За п.6 Порядку №124, під час перерахунку пенсій у зв`язку з збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, призначених відповідно до Закону, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу, визначена ст.25 Закону на дату проведення перерахунку.

Коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = См х Вс/100% х 12, де: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абз.10 ч.3 ст.24 цього Закону, - 0,85 (ч.ч.1,2 ст.25 Закону №1058-IV).

У відповідності до п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населенням у 2020 році» від 01.04.2020р. №251, у 2020р. перерахунок пенсій згідно з Порядком №124, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11 (4404,35 грн. х 1,11 = 4888,83 грн.)

Як передбачено у п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населенням у 2020 році» від 22.02.2021р. №127, в 2021р. перерахунок пенсій згідно з Порядком №124, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, з розмірі 1,11 (4888,83 грн. х 1,11 = 5426,60).

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.12.2020р. у справі №400/4213/20 ГУ ПФУ в Миколаївській області було зобов`язано поновити позивачу виплату пенсії за віком, починаючи з 01.07.2010р. з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Так, розмір пенсійної виплати позивача обчислено з урахуванням ст.28 Закону №1058-IV, а тому пенсійна виплата не є об`єктом індексації та індексації не підлягала.

Отже, жодним доказом у справі не підтверджується, що за наслідками проведеного розрахунку і перерахунку пенсії загальний розмір пенсії позивача зменшився, що, у свою чергу, відповідає меті пенсійного законодавства та положенням ст.ст.1,46 Конституції України.

Конституційний Суд України в Рішенні від 09.02.1999р. №1-рп/99 зазначив, що дію в часі законів та інших нормативно-правових актів треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% здійснено з 01.10.2017р., тобто з дати набрання чинності п.4-3 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV, що виключає зворотну дію закону в часі.

Пункт 4.3 розділу XV Закону №1058-IV не визнано неконституційними, а отже у відповідача були підстави застосовувати їх при перерахунку пенсії позивачу.

Оскільки позивачу пенсію призначено відповідно до положень Закону №1058- IV в редакції, чинній до набрання чинності Законом №2148-VIII, пенсія підлягала перерахунку з 01.10.2017р. відповідно до п.4-3 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Крім того, при зменшені величини оцінки одного року страхового стажу одночасно підвищено розмір середньої заробітної плати раніше призначених пенсій та було здійснено це підвищення із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн.

Таким чином, вказані зміни не погіршили умов отримання пенсії позивачем.

Позивачем, у свою чергу, не надано суду будь-яких доказів того, що внаслідок проведеного перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% відбулось зменшення розміру виплачуваної пенсії.

Зазначене вище узгоджується із висновками Верховного Суду, які наведені в постановах від 05.02.2020р. у справі №822/3781/17 та від 12.11.2020р. у справі №260/401/19.

Отже, відповідач під час перерахунку пенсії позивачу діяв правомірно.

Також, як визначено ст.ст.1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000р. №2050-III, підприємства, установи і організації всіх форм власності і господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі із вини власника або ж уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

У відповідності до п.2 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України та не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), і стосується усіх доходів, що одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку та підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даному випадку - пенсійним органом) добровільно або на виконання судового рішення.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.09.2019р. у справі №522/9778/16-а та від 15.08.2019р. у справі №674/24/17, а також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.05.2019р. у справі №759/9631/17.

У силу положень ст.3 Закону №2050-III, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Норми аналогічного змісту містяться також у Порядку №159.

Так, за змістом п.4 Порядку №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) та приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому, індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (п.5 Порядку №159).

Пунктом 7 Порядку №159 регламентовано, що компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, зокрема, коштів Пенсійного фонду.

Отже, чинним законодавством передбачено різні джерела виплати компенсації. Що ж до ПФУ, то компенсації можуть виплачуватися як за рахунок коштів самого Фонду, так і за рахунок коштів, що спрямовуються на ці цілі з бюджету.

При цьому, правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Слід також зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Такі кошти спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст.ст.1-3 Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 14.05.2020р. у справі №816/379/16, від 30.09.2020р. у справі № 280/676/19, що також враховуються судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

З урахування вказаного вище, суд 1-ї інстанції вірно вказав, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

У той же час, як встановлено судом 1-ї інстанції та підтверджено матеріалами справи, виплату поновленої пенсії у розмірі - 4125,91 грн., доплати по рішенню суду за період з 01.07.2010р. по 31.01.2021р. в розмірі - 268558,47 грн. та нарахованої компенсації втрати частини доходів в розмірі - 161799,69 грн. здійснено у лютому 2021р. на виконання рішення суду від 08.12.2020р. у справі №400/4213/20.

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги у цій частині задоволенню також не підлягають.

Щодо вимоги про стягнення з ГУ ПФУ в Миколаївській області кошти в сумі 100000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його дискримінаційними протиправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких, відповідач здійснив розрахунки пенсії позивачу за період з 01.04.2010р. по 31.01.2021 рік у спосіб не передбачений у в Законі №1058-IV, то така вимога також задоволенню не підлягає, оскільки вона є необгрунтованою, недоведеною та взагалі «похідною» від вимог, у задоволенні яких відмовлено.

При цьому, слід зазначити, що аналогічна правова позиція з цих питань була викладена в постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2022р. у справі №400/10492/21 та від 12.10.2022р. у справі №400/11529/21.

Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з положеннями ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок стосовно доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, варто звернути увагу на те, що твердження позивача щодо порушення його прав також мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях та суб`єктивній думці останнього.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 23.10.2023р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко