Справа № 699/1217/23
Суддя: Літвінова Г. М.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 699/1217/23
Номер провадження 2-а/699/14/23
УХВАЛА

про залишення позову без руху

23.10.2023 м. Корсунь-Шевченківський

Суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області Літвінова Г.М., ознайомившись з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаського районного територіального центру комплектації та соціальної підтримки, начальника Третього відділу Черкаського районного територіального центру комплектації та соціальної підтримки Бадюлька Павла Григоровича,

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та про стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Черкаського районного територіального центру комплектації та соціальної підтримки, начальника Третього відділу Черкаського районного територіального центру комплектації та соціальної підтримки Бадюлька Павла Григоровича, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та про стягнення моральної шкоди.

Позовна заява обґрунтована тим, що 05.10.2023 при спробі здійснити розрахунок своєю зарплатною банківською карткою позивач дізнався про те, що вона заблокована.

У подальшому, 06.10.2023 від державного виконавця позивач дізнався про причини відкриття виконавчого провадження щодо нього, а також отримав постанову про відкриття виконавчого провадження.

Використовуючи номер виконавчого провадження та код ідентифікатор, 06.10.2023 позивачу став відомий зміст оскаржуваної постанови № 241, яка була винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.08.2023.

Ознайомившись зі змістом оскаржуваної постанови позивач уважає її незаконною, оскільки у начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні повноваження на розгляд такої справи про адміністративне правопорушення щодо позивача, який проживає на території іншого (Звенигородського) району, а відтак перебуває на військовому обліку в іншому відділі іншого РТЦК та СП.

Також позивач зазначає, що оскаржувана постанова винесена посадовою особою з порушення як правил ст. 251 КупАП (оскаржуваний акт не міг бути винесений в місті Корсуні-Шевченківському, з огляду на відсутність керівника відповідача 1 в той день в тому місці), так і з порушенням прав позивач, що визначені ст. 268 КупАП).

Позивач стверджує, що про час та місце розгляду адміністративної справи його ніхто не повідомляв, тому його фактично було позбавлено права на захист. Копію постанови позивачу не вручали і не надсилали. При цьому зазначена у постанові адреса проживання позивача не відповідає ні його зареєстрованому, ні фактичному місцю проживанню.

Водночас, хоча позивач не отримував оскаржувану постанову, вона уже направлення до виконавчої служби на виконання, однак із порушенням територіальності її виконання (не за місцем проживання боржника).

Позивач вказує, що повістка про виклик ОСОБА_1 на 28.08.2023 була виписана начальником Третього відділу Черкаського районного територіального центру комплектації та соціальної підтримки ОСОБА_2 .

Однак, ураховуючи, що позивач зареєстрований у іншому районі то у нього відсутній обов`язок з`являтися до указаного відділу, а у відповідача 1 були відсутні повноваження на притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Незаконні дії керівника відповідача 1 та відповідача 2 призвели до негативних наслідків для позивача, оскільки на підставі оскаржуваної постанови провадиться виконавче провадження і з зарплатного банківського рахунку позивача вже знято значну грошову суму.

Крім цього, сім`ю позивача (непрацюючу дружину і малолітнього сина) на невизначений час позбавлено джерел доходу, оскільки через вказану постанову та її виконання заблоковано доступ до коштів на вказаній зарплатній карті та інших рахунках.

Позивач стверджує, що несправедливість вказаної постанови зумовлює для нього крім фінансових збитків ще й втрати немайнового характеру. Позивач має докладати додаткові зусилля як для організації життя сім`ї (в поточних умова при блокуванні банківських рахунків), так і для відновлення своїх порушених (зокрема й фінансових) прав і/або інтересів, чого очевидно не було б в разі, якби відповідачі діяли з дотриманням вимог чинного законодавства та норм КупАП.

У зв`язку з цим, позивач визначив розмір заподіяної йому моральної (немайнової) , шкоди як 10000,00 гривень, які він просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

З урахуванням указаного позивач ОСОБА_1 просить суд:

1. поновити йому пропущений строк звернення до суду щодо оскарження постанови № 241 від 31.08.2023 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на нього начальником Черкаського РТЦК та СП адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 210 КУпАП;

2. зупинити виконання постанови начальника Черкаського РТЦК та СП № 241 від 31.08.2023;

3. визнати незаконною та скасувати постанову № 241 від 31.08.2023, що винесена в м. Корсуні-Шевченківському начальником Черкаського районного територіального центру комплектації та соціальної підтримки полковником ОСОБА_3 , про притягнення позивача - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях позивача події правопорушення та з огляду на відсутність у відповідача 1 законних повноважень на розгляд цього питання відносно позивача;

4. стягнути з відповідачів, в солідарному порядку, на користь позивача 10 000 (десять тисяч) гривень на відшкодування заподіяної неправомірними діями посадових осіб суб`єктів владних повноважень моральної (немайнової) шкоди.

5. судові витрати покласти на відповідачів у солідарному порядку.

Згідно з вимогами ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали адміністративного позову суд дійшов висновку, що позов подано без додержання вимог, визначених ст.ст. 160, 161 КАС України, виходячи з такого.

Відповідно до положень п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України (у редакції, що діяла станом на дату подачі позову) у позовній заяві, крім іншого, зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Водночас, у позовній заяві як відповідач визначений Черкаський районний територіальний центр комплектації та соціальної підтримки та вказано його 9. Проте указаний код не відповідає особі відповідача.

З огляду на вказане у позовній заяві неправильно вказано код ЄДРПОУ відповідача Черкаського районного територіального центру комплектації та соціальної підтримки.

Крім того, згідно з положеннями п. 3 ч. 5 ст. 160 КАС України, у позовній заяві зазначаються ціна позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Позивач указує, що позов містить вимоги немайнового характеру.

Однак, ураховуючи наявність позовної вимоги про стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн, суд не погоджується і твердженням сторони позивача про те, що позов лише немайнового характеру.

Тому позовна заява повинна містити ціну позову та обґрунтований розрахунок суми, що стягується.

Пунктом 8 ч. 5 ст. 160 КАС України передбачено, що у позовній заяві зазначаються перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Проте, у порушення указаної імперативної вимоги законодавства, позовна заява не містить зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору (ч. 8 ст. 160 КАС України).

Позивач судовий збір за подачу даного позову не сплатив. При цьому повідомив, що на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закон України «Про судовий збір» звільнений від його сплати.

Однак з таким твердженням позивача суд не погоджується з таких підстав.

Відповідно до правил статей 1, 2 Закону «Про судовий збір» судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим законом.

Відповідно до положень статей 3, 5 Закону України «Про судовий збір», серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Відповідно до положення п. 12 ч. 1 ст. 5 Закон України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Зазначений пункт включає три окремі категорії платників судового збору та випадки їх звільнення від сплати судового збору в справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти.

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч. 9 ст. 1 указаного Закону щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на такі категорії:

- допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

- призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

- військовослужбовці особи, які проходять військову службу;

- військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

- резервісти особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Згідно із ч. 1 ст. 2 указаного Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною шостою цієї статті визначено види військової служби, до яких, серед іншого, віднесено військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Стаття 29 цього Закону регулює порядок проходження зборів військовозобов`язаними та резервістами.

Так, відповідно до частини першої цієї статті військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини.

З огляду на вищевказане, особами, які безпосередньо проходять військову службу, в тому числі і військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, із перелічених категорій є лише військовослужбовці.

Військовозобов`язані та резервісти не є особами, які проходять військову службу, однак за певних умов залучаються до виконання військового обов`язку.

Так, для такої категорії громадян (військовозобов`язаних та резервістів) передбачено призов на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори.

При цьому, на період призову військовозобов`язаних та резервістів на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори законодавець виділив їх в окрему категорію осіб, звільнених від сплати судового збору під час призову на такі збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Тобто особами, які призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори є військовозобов`язані та резервісти, про що видається відповідний наказ командира військової частини.

Проте позивач не долучив до позовної заяви документа, що підтверджує його статус військовослужбовця чи військовозобов`язаного або резервіста, який призваний на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори.

Тому за подачу цього позову позивачу необхідно сплатити судовий збір.

Законом України від 19.09.2013 № 590-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» внесені зміни до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо сплати судового збору. Так, статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір та порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно з приписами ч. 7 ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Інших видів платежів у випадку звернення особи до суду (зокрема, у вигляді державного мита, про звільнення від якого згадується у ч. 4 ст. 288 КУпАП) Закон України «Про судовий збір» не передбачає.

Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 по справі № 543/775/17, в якій зазначено, що з 11.11.2011 набрав чинності Закон України від 08.11.2011 № 3674-VІ «Про судовий збір». Таким чином, за подання заяв, скарг до суду, в тому числі у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління, сплачується інший платіж судовий збір, самостійні правові засади справляння якого, платники, об`єкти та розміри його ставок, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення визначено Законом України від 08.11.2011 № 3674-VІ «Про судовий збір».

У справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Велика Палата Верховного Суду, відступивши у своїй постанові від попереднього висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 13.12.2016 (провадження № 21-1410а16), указала, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

На підставі наведеного та з урахуванням вимог ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» про те, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, тому за позовну вимогу про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 536,80 грн (0,2 х 2684,00 грн).

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн, то відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Положеннями ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою підприємцем передбачено ставку судового збору у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, згідно з ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що вимога про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення пред`явлена до відповідача 1.

У свою чергу вимога про стягнення моральної шкоди пред`явлено до обох відповідачів у солідарному порядку, тому за цю вимогу позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Щодо вимоги зупинити виконання постанови начальника Черкаського РТЦК та СП № 241 від 31.08.2023, суд звертає увагу позивача, що в силу положень ст. 151 КАС України, за своєю суттю ця вимога є заявою про забезпечення позову.

Відповідно до положень ст. 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити:

1) найменування суду;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Таким чином, слід дійти висновку, що для звернення до суду із вимогою про забезпечення позову слід подавати окрему заяву. Додатково суд звертає увагу, що поданий позов взагалі не містить обгрунтування необхідності застосування указаного заходу забезпечення позову та за її подання не сплачено судовий збір.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів або позову, заяви про видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду, заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення сплачується судовий збір 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому за подання заяви про забезпечення позову слід сплатити судовий збір у розмірі 805,20 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Таким чином, за подання даного адміністративного позову позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1610,40 грн (536,80 грн за немайнову позовну вимогу про скасування постанови та 1073,60 грн за майнову вимогу про стягнення моральної шкоди).

Крім того, за подання заяви про забезпечення адміністративного позову слід сплати судовий збір у розмірі 805,20 грн.

Рахунок для сплати судового збору наступний:

Отримувач коштів ГУК у Черк.обл./тг м.Корс/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37930566

Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0023741

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *;101;____(реєстраційний номер облікової картки платника податків (10 цифр) ;Судовий збір, за позовом _____ (ПІБ позивача), Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області

Згідно з частинами 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд наголошує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя з огляду на усталену практику Європейського суду з прав людини. Встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, до документів, які мають бути до неї додані, КАС України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та підстав прийняття заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що вказану позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для виправлення вищеописаних недоліків позовної заяви шляхом подання нової редакції позовної заяви, з необхідністю:

- зазначення правильного кода ЄДРЮО відповідача Черкаського районного територіального центру комплектації та соціальної підтримки;

- зазначення ціни позову та обґрунтованого розрахунку суми, що стягується;

- зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви

- сплати судового збору за подачу адміністративного позову в розмірі та за реквізитами, що вказані вище, та подати документ, який підтверджує сплату судового збору, або ж надати документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У разі невиконання вищеописаних вимог та не усунення недоліків позовної заяви у встановлений строк, позовна заява підлягає поверненню відповідно до ч. 5 ст.169 КАС України.

Недоліки позовної заяви мають бути усунуті з виконанням вимог ч. 1 ст. 161 КАС України.

При цьому заява про забезпечення позову подається окремим документом та повинна містити інформацію, зазначену в п. 1 ч. 1 ст. 152 КАС України. До заяви слід додати документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 805,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 169 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Черкаського районного територіального центру комплектації та соціальної підтримки, начальника Третього відділу Черкаського районного територіального центру комплектації та соціальної підтримки Бадюлька Павла Григоровича, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та про стягнення моральної шкоди залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення викладених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху.

Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви будуть усунуті у строк, установлений судом, то позов вважатиметься поданим у день первинного його подання

У разі не усунення вищевказаних недоліків у строк, встановлений судом, позовна заява буде вважатись неподаною і повернута позивачеві.

Копію даної ухвали направити позивачу по справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак підлягає оскарженню в апеляційному порядку в частині вимоги суду щодо сплати судового збору.

Апеляційна скарга може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення ухвали.

СуддяЛітвінова Г. М.