Справа № 1.380.2019.007127
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 1.380.2019.007127

адміністративне провадження № К/990/33901/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Пасічник С.С., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30.05.2023 про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2023 у справі № 1.380.2019.007127 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

У С Т А Н О В И В:

Зі змісту касаційної скарги та наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що Головне управління ДПС у Львівській області звернулося з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просило стягнути податковий борг в розмірі 92 830,45 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 позов задоволено.

У березні 2023 року ОСОБА_1 подала заяву про перегляд рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 за нововиявленими обставинами.

Львівський окружний адміністративний суд ухвалою від 30.05.2023, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2023, відмовив у задоволенні вказаної заяви.

Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Чехова Дениса Анатолійовича надіслала до Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу, в якій остання просила скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30.05.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2023, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.

Статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право на касаційне оскарження.

Частиною другою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

У відповідності до пункту 17 частини першої статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до положень частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині другій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Стаття 330 Кодексу адміністративного судочинства України містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.

Так, відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

При цьому у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частині другій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Водночас частина третя статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Згідно з приписами статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням, з урахуванням передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для його скасування, та вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які при цьому неправильно застосовані цим судом, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Втім, касаційна скарга позивача вищезазначеним вимогам не відповідає, оскільки така не містять вказівок на відповідні норми права, які неправильно застосовані (порушені) судами, належного обґрунтування, в чому саме полягало таке неправильне застосування ними норм матеріального права чи порушення процесуальних норм.

Натомість зміст доводів касаційної скарги фактично зводиться до незгоди із прийнятими у даній справі судовими рішеннями, а тому така скарга підлягає поверненню як така, що не містить належних обґрунтувань щодо підстав касаційного оскарження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення касаційної скарги не позбавляє права на повторне звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

За змістом частини сьомої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Повернути касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30.05.2023 про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2023 у справі № 1.380.2019.007127 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

2. Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами - скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СуддяС.С. Пасічник