Справа № 320/2462/23
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2462/23 Головуючий у І інстанції - Колеснікова І.С.,
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Томашівської сільської ради на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІПАН» до Томашівської сільської ради про визнання протиправним та нечинним рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СІПАН» звернулось до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправним та нечинним рішення відповідача від 12.07.2022 № 16-25-VIII «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки комунальної власності, кадастровий номер :02:003:0031 в адміністративно-територіальних межах Томашівської сільської територіальної громади за межами с. Кощіївка Фастівського району Київської області».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідна технічна документація з нормативної грошової оцінки земельної ділянки розроблена з грубими порушеннями, наслідком чого стало невірне визначення розміру такої грошової оцінки.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03 травня 2023року адміністративний позов задоволено, при цьому суд першої інстанції виходив з того, що наведений в оскаржуваному рішенні розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки розраховано на підставі вихідних даних, які є недостовірними та не відповідають вимогам Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 № 1147, в зв`язку з чим вказане рішення є необґрунтованим і незаконним та підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було належно встановлено, що в Технічній документації, затвердженій оскаржуваним рішенням, при визначенні нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0030 підлягав застосуванню показник нормативу грошової оцінки капіталізованого рентного доходу за одиницю площі (Нрд) в розмірі 70 грн за квадратний метр, а не наведений розмір 76 грн за квадратний метр. Разом з тим, апелянт вважає, що обраний позивачем та застосований судом спосіб захисту не є ефективним. На думку апелянта, з метою ефективного захисту порушеного права позивача суд першої інстанції повинен був визнати протиправним оскаржуване рішення в частині визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки та визначити її розмір, а також внести зміни до технічної документації. Апелянт зазначив, що ним вжито заходів щодо усунення порушень прав та законних інтересів позивача, а саме прийнято рішення, яким визначено нормативну грошову оцінку земельної ділянки, тобто це свідчить про те, що на даний час спір урегульовано, а тому є підстави для закриття провадження у справі. Також, зауважує, що суд в порушення норм процесуального права розглянув справу в порядку спрощеного провадження.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що ТОВ «СІПАН» на підставі договору оренди земельної ділянки від 28.12.2009 є орендарем земельної ділянки площею 5, 6237 га (кадастровий номер :02:003:0031).

12.07.2022 відповідач прийняв рішення № 16-25-VIII «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки комунальної власності, кадастровий номер :02:003:0031 в адміністративно-територіальних межах Томашівської сільської територіальної громади за межами с. Кощіївка Фастівського району Київської області», яким затверджена технічна документація, розроблена ТОВ «НОРМ АТИВ-ПЛЮС» (далі - технічна документація).

Згідно пункту 2 вищевказаного рішення нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0031 площею 5, 6237 га, яка знаходиться у комунальній власності Томашівської сільської ради, цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд, підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами (код згідно КВЦПЗД - 11.01), розташованої за межами с. Кощіївка Фастівського району Київської області, встановлена у розмірі 7 616 289, 38 грн.

Непогоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції було належно встановлено, що в Технічній документації, затвердженій оскаржуваним рішенням, при визначенні нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0031 підлягав застосуванню показник нормативу грошової оцінки капіталізованого рентного доходу за одиницю площі (Нрд) в розмірі 70 грн за квадратний метр, а не наведений розмір 76 грн за квадратний метр. Разом з тим, апелянт вважає, що обраний позивачем та застосований судом спосіб захисту не є ефективним.

Так, згідно ч.1 ст. 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Відповідно до ст. 201 ЗК України, грошова оцінка земельних ділянок визначається на рентній основі.

Залежно від призначення та порядку проведення грошова оцінка земельних ділянок може бути нормативною і експертною.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оцінку земель» від 11.12.2003 № 1378-IV (далі - Закон № 1378-IV) нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Згідно ст. 15 Закону № 1378-IV підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності (ст.18 Закону № 1378-IV)

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться на землях, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення не рідше ніж один раз на 5- 7 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 20 Закону № 1378-IV за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

У частині 3 статті 23 Закону № 1378-IV вказано, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ст. 5 Закону № 1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Статтею 13 Закону № 1378-IV передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, у разі: визначення розміру земельного податку; визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Грошова оцінка земельних ділянок проводиться за методикою, яка затверджується Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 201 ЗК України).

Пунктами 1, 2, 2-1 Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 № 213, визначено, що нормативна грошова оцінка земель населених пунктів проводиться відповідно до Закону № 1378-IV.

Нормативна грошова оцінка землі проводиться в обов`язковому порядку для визначення розміру орендної плати за землі комунальної та державної форм власності.

При цьому, технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, затверджується рішенням відповідної сільської, селищної чи міської ради.

Витяг з технічної документації є документом, який оформлюється за результатом проведення нормативної грошової оцінки та відображає дані стосовно окремої земельної ділянки. Тобто витяг складається на основі розрахованих у встановленому порядку показників (коефіцієнтів), які визначені у технічній документації, що затверджується рішенням відповідної сільської, селищної або міської ради.

В даному випадку судом першої інстанції правильно зазначено і відповідачем це не заперечується, що в Технічній документації, затвердженій оскаржуваним рішенням, при визначенні нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0031 підлягав застосуванню показник нормативу грошової оцінки капіталізованого рентного доходу за одиницю площі (Нрд) в розмірі 70 грн. за квадратний метр, а не наведений розмір 76 грн. за квадратний метр.

Наведені обставини свідчать про те, що в оскаржуваному рішенні розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 5, 6237 га (кадастровий номер :02:003:0031) в 7 616 289, 38 грн, розраховано на підставі вихідних даних, які є не достовірними та не відповідають вимогам Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 № 1147, в зв`язку з чим вказане рішення є необґрунтованим і незаконним та підлягає скасуванню.

Щодо обраного позивачем та застосованого судом способу захисту порушених прав, колегія суддів зазначає наступне.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Томашівської сільської ради від 12.07.2022 № 16-25-VIII «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки комунальної власності, кадастровий номер :02:003:0031 в адміністративно-територіальних межах Томашівської сільської територіальної громади за межами с. Кощіївка Фастівського району Київської області».

У апеляційній скарзі апелянт зазначив, що з метою ефективного захисту порушеного права позивача суд першої інстанції повинен був визнати протиправним оскаржуване рішення в частині визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки та визначити її розмір, а також внести зміни до технічної документації.

Колегія суддів вважає такі доводи апелянта необґрунтованими, оскільки в даній справі позивачем не ставилось на вирішення такого питання.

Згідно ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні`від 21.05.1997 № 280/97-ВР(далі - Закон № 280/97-ВР) визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно ч. 1 ст. 73 Закону № 280/97-ВРакти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Зміст вищенаведених положень законодавства дає підстави для висновку, що затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів належить до повноважень відповідної сільської, селищної, міської ради, а дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з такої технічної документації.

При цьому,рішення відповідної ради є обов`язковим до виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, в тому числі й відповідачем.

У п. 1 ч.2 ст. 245 КАС зазначено, що, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Згідно ч. 9ст. 264 КАС суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині.

Судом першої інстанції розглянуто справу в межах заявлених позовних вимог та у відповідності до норм діючого законодавства.

Доводи апелянта про наявність підстав для закриття провадження у справі з підстав вжиття заходів щодо усунення порушень прав та законних інтересів позивача, а саме прийняття рішення яким визначено нормативну грошову оцінку земельної ділянки, колегія суддів також вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України на суд покладено обов`язок закривати провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені останнім і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Таким чином, для закриття провадження з наведених у даній нормі підстав необхідним є настання сукупності наступних обставин: самостійне виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень до чи після звернення позивача до суду з відповідним позовом, а також можливість повного відновлення законних прав та інтересів позивача внаслідок виправлення оскаржуваних порушень, без визнання судом рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 06.12.2018 у справі №823/1051/15, від 03.04.2019 у справі № 826/510/17, від 19.03.2019 у справі №591/2813/17.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що ним прийнято інше рішення, яким визначено нормативну грошову оцінку земельної ділянки, кадастровий номер:02:003:0031, площею 5,6237 га, яка знаходиться в комунальній власності Томашівської сільської ради, цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов?язані з користуванням надрами (код згідно КВЦПЗД -11.01), розташована за межами с. Кощіївка Фастівського району Київської області в розмірі 7 015 003, 38 грн, тобто, розробником внесено зміни до технічної документації, отже, на думку апелянта, спір урегульовано, права та законні інтереси позивача поновлено відповідачем після звернення ним до суду з цим позовом, що є підставою для закриття провадження у справі.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що апелянт не зазначає ні дату рішення, ні номер та відповідно не прикладає копію цього рішення до апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 271.2 Податкового кодексу України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Тобто, навіть якщо припустити, що рішенням відповідача було затверджено нову технічну документацію, то відповідно до п.271.2 ст.271 Податкового кодексу України, таке рішення про затвердження нормативної грошової оцінки підлягає застосуванню з 01.01.2024, тому підстави для закриття провадження у справі згідно ст.238 КАС України відсутні.

Щодо доводів апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з приписами ст. 12 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених ч. 1 ст. 266 1 цього Кодексу.

Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються Кодексом.

При цьому, ч.2 ст. 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у ч.4 цієї статті.

В свою чергу, в ч.4 ст. 257 КАС України зазначено, що за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, суд першої інстанції, розглянувши дану справу у спрощеному провадженні, норми процесуального Закону не порушив, тому доводи апеляційної скарги в цій частині також є необґрунтованими.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що усі доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Томашівської сільської ради - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев