Справа № 480/7708/23
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2023 року Справа № 480/7708/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7708/23
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Головного управління ДПС у Сумській області
про визнання протиправним та скасування недоїмок,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області, в якій просить:
1. Визнати протиправною та скасувати недоїмку з платежу Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 4799,71 грн., нараховану Головним управлінням державної податкової служби у Сумській області.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивачка є фізичною особою- підприємцем та здійснює господарську діяльність на спрощеній системі оподаткування з 23.07.2009 року на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії В04 № 114505. Разом з тим, позивачка є особою з інвалідністю третьої групи від загального захворювання, що підтверджується довідкою медико - соціальної експертної комісії серія АЖ № 002693 та починаючи з 22.01.1993 року є пенсіонером по інвалідності.
З особистого кабінету платника податків вона дізналася, що за нею обліковується заборгованість по платежу Єдиний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування (код бюджетної класифікації 71040000) у сумі 4799,71 грн.
Листом від 22.08.2022 позивачка звернулася до Головного управління ДПС у Сумській області про надання інформації про нарахування недоїмки з платежу Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 4799,71 грн. та її скасування.
06.09.2022 за № 4505/С-18-28-24-09 отримала відповідь, згідно з якою, підставою для нарахування недоїмки слугувало подання позивачкою звітності за 2013 рік та відсутність підстав для її скасування.
Позивач не погоджується з відмовою відповідача, оскільки вважає, що має пільги по сплаті єдиного внеску як пенсіонер по інвалідності з 22.01.1993 року.
Ухвалою суду від 21.07.2023 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-УІ, платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
Право на звільнення від сплати єдиного внеску за себе мали у 2013 році фізичні особи-підприємці за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина четверта ст. 4 Закону № 2464).
Відповідно відомостей що надходять від Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою - підприємцем з 23.07.2009 року. З 01.01.2012 по теперішній час ОСОБА_1 є платником єдиного податку.
Відповідно до реєстру страхувальників ОСОБА_1 має пільгу по сплаті ЄСВ (пенсіонер по інвалідності) з 22.01.1993 року.
Відповідно до частини четвертої ст. 4 Закону №2464 фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками ЄВ виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з абзацом другим п. 4 розд. III Інструкції № 449 такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови самостійного визначення для себе бази нарахування єдиного внеску, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску встановленої Законом України № 2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Пунктом 3 р.ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 із змінами та доповненнями (далі - Порядок № 435), який діяв до 01.01.2022, було передбачено, що ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, та члени фермерського господарства звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Звіт зазначеними особами не подається.
У разі самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та які є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію за віком або соціальну допомогу, формують та подають до контролюючих органів Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (далі - Звіт) самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом.
Платником ОСОБА_1 , вже будучи пенсіонером по інвалідності та отримуючи відповідно до закону пенсію, було самостійно подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (додаток 5 таблиця 2) за 2013 рік, де було самостійно нараховано єдиного внеску в сумі 4 800,76 грн., яка підлягала сплаті, однак, відповідно до вказаної норми законодавства, як пенсіонер по інвалідності, не мала обов`язку подавати вказану звітність.
Відповідно до п.16 р. II Порядку №435 (чинного на час виникнення спірних правовідносин та який діяв до 01.01.2022) відповідальним за правильність та достовірність заповнення звіту є страхувальник.
Таким чином, суми самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю, підлягають сплаті на загальних підставах та не підлягають скасуванню. Тобто, якщо фізична особа - підприємець, яка є пенсіонером за інвалідністю, самостійно визначила у поданій нею звітності базу нарахування єдиного внеску, то ці задекларовані у звіті суми коштів з єдиного внеску обов`язково підлягають сплаті на загальних підставах.
Враховуючи зазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 20-21).
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з 23.07.2009 року зареєстрована як фізична особа - підприємець (а.с. 10) та з 01.01.2012 є платником єдиного податку, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 11).
Крім цього, ОСОБА_1 з 22.01.1993 року має ІІІ групу інвалідності загального захворювання (а.с. 15).
Станом на 01.09.2022 за ФОП ОСОБА_1 обліковується заборгованість по платежу Єдиний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування (код бюджетної класифікації 71040000) у сумі 4799,71 грн., що сторонами не заперечувалось.
Позивач не погоджується з відмовою відповідача, оскільки вважає, що має пільги по сплаті єдиного внеску як пенсіонер по інвалідності з 22.01.1993 року, а тому звернулася до суду за захистом порушеного права.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регламентовано Податковим кодексом України (надалі - ПК України).
Окрім того, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (надалі - Закон № 2464).
Відповідно до підпункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464- VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок (п. 10 ч.1 ст.1 Закону № 2464).
Згідно п. 3 ч.1 ст. 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю (п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464).
Згідно із абзацом третім частини восьмої статті 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Абзацом першим частини четвертої статті 25 Закону № 2464 передбачено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону № 2464 недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку (абзац четвертий частини четвертої статті 25 Закону № 2464).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Разом з цим, згідно з частиною четвертою статті 4 Закону № 2464 особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Виходячи із зазначених правових норм, право не сплачувати єдиний внесок поширюється на фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та є пенсіонерами за віком або інвалідами, які отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 з 22.01.1993 року має ІІІ групу інвалідності загального захворювання.
20 березня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №805/2195/17-а висловив позицію про те, що відповідно до ч. 4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Верховний Суд також наголосив, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування, від сплати єдиного внеску можливе за наявності двох умов: по-перше, необхідно мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи статус позивача, ОСОБА_1 може бути платником єдиного внеску виключно за умови її добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Разом з тим, доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 укладала договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування суду не надано.
Відтак, враховуючи те, що позивач є особою з інвалідністю та звільнена від сплати єдиного внеску в силу вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 2464, а договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не укладала, у неї відсутній обов`язок щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, обов`язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття оскаржуваної вимоги покладено на контролюючий орган.
Відповідач не довів суду правомірності обліку заборгованості зі сплати єдиного внеску.
Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права суд виходить з наступного.
Так, ухвалою суду від 23.10.2023 було витребувано у ГУ ДПС у Сумській області відомості щодо наявності вимоги про сплату єдиного внеску ОСОБА_1 .
26.10.2023 ГУ ДПС у Сумській області надано відповідь, що вимога про сплату боргу (недоїмки) не формувалась та не направлялась на адресу ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що відповідачем не заперечується факт обліку в картці особового рахунку платника єдиного внеску ОСОБА_1 заборгованості з єдиного внеску у розмірі 4799,71 грн.
З метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.
Згідно п.1 розділу ІІ Порядку №5 ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.
Під час проведення облікової операції в ІКП зазначається дата запису операції, зміст операції та/або документ, на підставі якого здійснюється запис.
Спеціальне кодування всіх операцій, що використовуються для відображення в ІКП облікових показників, забезпечує автоматизоване ведення ІКП.
Усі вартісні облікові операції та облікові показники в ІКП проводяться у гривнях з двома десятковими знаками.
Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.
Інформаційна система після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.
Облікові показники, які відображаються в ІКП, залежать від форми обліку, яка передбачена умовами адміністрування відповідного платежу, що відкриваються для юридичних та фізичних осіб (далі - Перелік форм ІКП).
З наведених норм Порядку № 5 вбачається, що ІКП позивача міститиме помилкові дані про наявність у неї боргу зі сплати єдиного внеску, а тому суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у редакції зобов`язання Головне управління ДПС у Сумській області виключити із картки особового рахунку платника єдиного внеску ОСОБА_1 дані про суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 4799,71 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений при подачі позову до суду (а.с.6).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування недоїмок задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук