Справа № 540/75/22
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 540/75/22

Перша інстанція: суддя Стефанов С.О.,

повний текст судового рішення

складено 07.06.2023, м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Танасогло Т.М.

суддів Димерлія О.О., Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

05.01.2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ №425-о від 03.12.2021р. Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора територіального відділу організації роботи організаційно-розпорядчого управління Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за адресою: м. Нова Каховка, вул. Горького 11-а;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 03.12.2021 по 29.12.2021 у загальній сумі 14639,94 грн., якщо дата поновлення буде іншою то відповідно розрахунок повинен бути змінений та стягнути з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили надати до суду звіт про його виконання в частині поновлення на роботі та сплати заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилалась на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, не повне з`ясування обставин по справі, у зв`язку з чим просила скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно з положеннями статті 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 21.12.2020 року № 3-о ОСОБА_1 з 22.12.2020 року була призначена на посаду головного державного інспектора територіального відділу організації роботи організаційно-розпорядчого управління Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Розпорядженням в.о. начальника Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 27.01.2021 року № 15-р, з метою забезпечення належного виконання завдань і функцій організаційно-розпорядчим управлінням Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, відповідно до Положення про організаційно-розпорядче управління Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, затвердженого наказом від 22.12.2020 року № 10, керуючись наказом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 15.12.2020 року № 2 «Про введення в дію Організаційної структури Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі», було зобов`язано начальника Новокаховської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі забезпечити робочими місцями працівників організаційно-розпорядчого управління, зокрема, і Ливановську Ірину - головного державного інспектора територіального відділу організації роботи (адмінбудівля Новокаховської державної податкової інспекції за адресою: м. Нова Каховка, вул. Горького, буд. 11-а.

19.10.2021 року позивач була ознайомлена з повідомленням про зміну істотних умов державної служби (що пов`язані із необхідністю закріплення робочого місця за посадою, яку обіймала позивач, за адресою: АДРЕСА_1 ), в якому їй було запропоновано продовжити роботу на нових умовах на посаді головного державного інспектора територіального відділу організації робота організаційно-розпорядчого управління Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за адресою: м. Херсон, проспект Ушакова, б. 75, про що свідчить її підпис у вказаному повідомленні та напис «ознайомлена 19.10.2021 року».

В свою чергу у вказаному повідомленні позивачем не зазначено про те, згодна вона чи не згодна на продовження державної служби на нових умовах.

В подальшому, 02 грудня 2021 року ОСОБА_1 подала на ім`я в.о. начальника Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі заяву про звільнення із займаної посади та припинення державної служби 03.12.2021 року у зв`язку з її незгодою із зміною істотних умов, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про державну службу».

Наказом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі №425-о від 03 грудня 2021 року «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » було припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 , головного державного інспектора територіального відділу організації роботи організаційно-розпорядчого управління Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, у зв`язку зі зміною істотних умов державної служби, 03 грудня 2021 року, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про державну службу».

Підставами видання вказаного наказу зазначено: заява ОСОБА_1 від 02.12.2021 року, повідомлення про зміну істотних умов державної служби від 19.10.2021 року, ч. 3 ст. 83 Закону України «Про державну службу».

Не погоджуючись з вказаним наказом про звільнення, позивач оскаржила його до суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення поданого ОСОБА_1 позову, з огляду на наступне:

Згідно ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Статтею 1 Закону України «Про державну службу» визначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави; державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби. посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.

Статтею 5 цього Закону передбачено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Позивач є державним службовцем і на неї розповсюджуються норми Закону України «Про державну службу», які у питанні регулювання правовідносин, що виникають при проходженні та звільненні з державної служби є спеціальними.

Статтею 43 Закону України «Про державну службу» визначено, що зміною істотних умов державної служби вважається зміна: 1) належності посади державної служби до певної категорії посад; 2) основних посадових обов`язків; 3) умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення; 4) режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу; 5) місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).

Частиною 4 статті 43 Закону України «Про державну службу» передбачено, що про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 30 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв`язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 30 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

Якщо протягом 30 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби.

В свою чергу, підстави для припинення державної служби визначені ст. 83 Закону України «Про державну службу». Так, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 цього Закону, державна служба припиняється у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону).

Згідно роз`яснень, наданих судам у пункті 10 постанови Пленуму Верховного України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, припинення трудового договору за пунктом 6 статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).

У постанові від 14 вересня 2023 року у справі № 340/3094/19 Верховний Суд вказав на те, що зміна істотних умов державної служби в порядку статті 43 Закону України «Про державну службу» може мати місце у випадку, якщо такі зміни стосуються посади, яку обіймає державний службовець, і після настання цих змін та надання ним відповідної згоди він буде обіймати фактично ту ж посаду в тому ж органі, проте із відповідними змінами (зокрема, розширення або звуження кола посадових обов`язків, переміщення посади в інший структурний підрозділ державного органу). Обов`язок повідомити державного службовця про зміну істотних умов служби покладається на керівника державної служби в державному органі.

Статтею 32 Кодексу законів про працю України визначено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.

Як встановлено в ході розгляду справи позивач була попереджена про зміну істотних умов праці, у зв`язку із зміною робочого місця за посадою, яку вона обіймала, а саме, визначення його у тій же самій установі у Головному управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, однак в іншій місцевості (з м. Нова Каховка на м. Херсон).

Таким чином у зв`язку із зміною місцерозташування робочого місця позивача, пов`язаною із визначенням його в іншій місцевості, що свідчить про зміну умов праці, відповідачем і були вжиті заходи щодо ознайомлення позивача із повідомленням про зміну умов праці.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно Положення про Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, затвердженого наказом ДПС України від 12.11.2020 року № 643, ГУ ДПС є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України. ГУ ДПС забезпечує реалізацію повноважень ДПС України на території Херсонської області, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя. Місцезнаходженням Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі як відокремленого підрозділу () та його структурних підрозділів, крім Державних податкових інспекцій, є м. Херсон, проспект Ушакова, 75, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На момент звільнення позивач перебувала на посаді головного державного інспектора територіального відділу організації роботи організаційно-розпорядчого управління Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Відповідно до п.п. 1 Розділу 1 Положення про територіальний відділ організаційної роботи організаційно-розпорядчого управління Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, затвердженого 18.05.2021 року, територіальний відділ організації роботи є структурним підрозділом організаційно-розпорядчого управління Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Згідно п. 1.3 Розділу 1 цього положення, роботу відділу спрямовує і координує начальник організаційно-розпорядчого управління ГУ ДПС.

Основними завданнями Відділу є: документаційне забезпечення діяльності ГУ ДПС відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 (зі змінами), Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 736 (із внесеними змінами), інших законодавчих актів, розпорядчих, нормативних і методичних документів з питань діловодства, здійснення електронного обміну службовими документами, організація архівного зберігання документів на паперових носіях.

Відповідно до посадової інструкції позивача за посадою головного державного інспектора територіального відділу організації роботи організаційно-розпорядчого управління Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, затвердженою 22.12.2020 року, вбачається що безпосереднім керівником позивача є начальник територіального відділу організації роботи, робоче місце якого є м. Херсон, що відповідає Організаційній структурі ГУ ДПС, а серед основних обов`язків: приймання, реєстрація, обробка, постановка на автоматизований контроль завдань у системі електронного документообігу вхідної кореспонденції та приймання, реєстрація, обробка вихідної кореспонденції. У разі необхідності за розпорядженням керівника ГУ ДПС участь у роботі ЦОП.

Відповідно до п. 3.7 розділу ІІІ Регламенту ГУ ДПС, затвердженого наказом ГУ ДПС від 04.01.2021 року № 1, організація та ведення діловодства у ГУ ДПС покладається на організаційно-розпорядчий підрозділ. Реєстрація вхідної, вихідної кореспонденції, а також документів організаційно - розпорядчого характеру ведеться централізовано за допомогою СЕД, яка функціонує в ГУДПС.

З огляду на зазначене вище суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідно до організаційної структури Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, всі структурні підрозділи функціонують та реалізують свої повноваження за місцем фактичного розташування офісу ГУ ДПС, як відокремленого підрозділу, керівництва, матеріально-технічної бази, інформаційно-телекомунікаційних систем що знаходяться за юридичною адресою: м. Херсон, проспект Ушакова, 75, та повноваження працівників охоплюють (розповсюджуються) на всю Херсонську область, АРК та м. Севастополь.

В свою чергу виключення з організаційної структури складають Державні податкові інспекції, що реалізують свої повноваження (функції) в межах району, в тому числі, через Центри обслуговування платників (далі - ЦОП) та територіально знаходяться у відповідному районі Херсонської області, згідно з адміністративно-територіальним поділом, що діяв на момент затвердження організаційної структури ГУ ДПС.

Наказом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 19.10.2020 року № 836 було затверджено Положення про Центр обслуговування платників Новокаховської ДПІ Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, згідно з яким ЦОП створюється безпосередньо при державних податкових інспекціях Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. ЦОП постійно діючий робочий орган Новокаховської ДПІ Головного управління ДПС, в якому надаються послуги, зокрема, і посадовими особами ГУ ДПС. Персонал ЦОП складається з представників ДПІ, ГУ ДПС та кваліфікованого надавача ЄДП ІДД ДПС.

Також вказаним Положенням визначено, що працівники залучаються до роботи ЦОП на підставі графіка роботи працівників ГУ ДПС у ЦОП, затвердженого наказом ГУ ДПС.

З матеріалів справи встановлено, що позивач залучалась до роботи в ЦОП Ноовокаховської ДПІ Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на підставі графіків, які щомісячно затверджувались наказами ГУ ДПС.

Тобто на підставі затверджених графіків працівників залучених до роботи у Центрі обслуговування платників Новокаховської державної податкової інспекції ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі та згідно розпорядження в.о. начальника ГУ ДПС від 27.01.2021 року № 15-р, позивачці було визначено робоче місце за межами юридичної адреси ГУ ДПС: м. Херсон, проспект Ушакова, 75, а саме при Новокаховській ДПІ за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Горького, буд. 11-а.

В подальшому, як зазначив відповідач, у зв`язку з відсутністю нагальної потреби в залученні позивачки до роботи у ЦОП Новокаховської державної податкової інспекції, з метою приведення у відповідність до існуючої організаційної структури організації праці та робочих місць державних службовців, раціоналізації їх праці, виключення факту віддаленого робочого місця підпорядкованого працівника від робочого місця безпосереднього керівника та керівника яким координується робота, існуючою складністю в забезпеченні технічних умов та контролю за якістю виконуваної роботи працівників за посадою, керівником ГУ ДПС прийнято рішення про зміну істотних умов державної служби, що полягала у зміні робочого місця (місця (адреси) роботи) зі збереженням існуючої посади та посадових обов`язків.

Саме у зв`язку із вказаними обставинами позивач і була попереджена про зміну істотних умов праці.

Колегія суддів звертає увагу на те, що загалом місцезнаходження робочого місця працівника є істотною умовою державної служби у випадку його переміщення в інший населений пункт, що імпліцитно (не виражено) закладено у пункті 5 частини 3 статті 43 Закону України «Про державну службу», у якому йде мова про таку істотну умову державної служби як переміщення державного органу до іншого населеного пункту.

У цьому пункті закону по своїй суті особлива увага розташуванню робочих місць державних службовців приділяється з тих причин, що держава дбає про їхні інтереси не лише у разі зміни статусу посади, обов`язків, оплати праці, режиму служби, а й у випадку переміщення робочого місця до іншої місцевості.

Тому роботодавець вправі змінювати розташування робочого місця державного службовця без його згоди лише у межах тієї ж місцевості. У такому випадку зміни істотних умов праці не відбувається.

Водночас переміщення робочого місця до іншого населеного пункту тягне за собою зміну істотних умов державної служби, позаяк ставить перед працівником низку завдань з організації подальшого місця проживання, побуту, добирання до нового місця роботи та загалом тягне за собою додаткове фінансове навантаження з цього приводу.

У такому випадку застосування процедури зміни істотних умов праці здатне забезпечити дотримання необхідного балансу між приватними й публічними інтересами сторін. Адже з одного боку ця процедура є гарантією дотримання професійних і трудових прав державного службовця, що надає йому необхідний час для розв`язання подібних питань і прийняття рішення щодо подальшого проходження державної служби. З іншого боку ця процедура забезпечує роботодавцю належне вирішення кадрових й організаційних питань у законний та прозорий спосіб, не ставлячи їхнє розв`язання у залежність від волі працівника і не здійснюючи посягання на його права й інтереси.

Як свідчать встановлені у цій справі обставини, до прийняття відповідачем наказу від 03.12.2021 року № 425-о, відповідач ознайомив позивачку із повідомленням про зміну істотних умов праці та запропонував їй продовжити державну службу на нових умовах, що свідчить, на думку колегії суддів, про те, що зміна в даному випадку істотної умови праці була здійснена відповідачем з дотримання гарантій і процедури, встановлених Законом України «Про державну службу». При цьому суд першої інстанції вірно вказав, що встановлений законодавством строк для повідомлення (попередження) працівника про зміну істотних умов не менший, ніж як 30 днів, але може бути більший надає необхідний час державному службовцю для розв`язання питань з організації подальшого місця проживання, побуту, визначення способів дістатися до нового місця роботи та остаточного прийняття рішення щодо подальшого проходження державної служби на змінених умовах.

Проведення заходів щодо зміни істотних умов державної служби, в тому числі в частині визначення робочого місця - це виключна компетенція керівника державної служби (суб`єкта призначення), однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, такі зміни не повинні тягти за собою примушення до праці та виконання посадових обов`язків.

З обставин даної справи встановлено, що 02.12.2021 року ОСОБА_1 на ім`я в.о. начальника Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі було подано заяву про звільнення її із займаної посади та припинення державної служби 03.12.2021 року у зв`язку з її незгодою із зміною істотних умов, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про державну службу».

Як зазначалось вище, незгода державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов праці є підставою для припинення державної служби та звільнення державного службовця із займаної посади.

В свою чергу, подання позивачем заяви від 02.12.2021 року беззаперечно свідчить про її незгоду із зміною істотних умов праці та небажання продовжувати державну службу на тій же посаді за нових умов праці, що і стало підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного наказу про звільнення від 03.12.2021 року № 425-о.

Колегія суддів зазначає, що звертаючись з даним позовом до суду першої інстанції, позивач посилалась на порушення порядку вивільнення працівників, встановленого ст. 49-2 КЗпП України, а саме, про непопередження її про наступне вивільнення за два місяці, неврахування переважного права на залишення її на роботі та відсутність взагалі змін в організації виробництва.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що звільнення державного службовця у разі його незгоди на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (пункт 6 частини 1 статті 83 Закону № 889-VIII) та звільнення державного службовця за ініціативою суб`єкта призначення, зокрема, у зв`язку із скороченням чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу (пункт 4 частини 1 статті 83, пункт 1 частини 1 статті 87 Закону № 889-VIII), коли і повинен бути дотриманий порядок вивільнення працівників, в тому числі гарантії прав працівників, передбачені ст. 49-2 КЗпП України, є різними процедурами припинення державної служби.

Позивача в даному випадку було звільнено саме через відмову від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці (пункт 6 статті 36 КЗпП України) і, як встановлено в ході розгляду даної справи, відповідну процедуру, яка передує звільненню за вказаною підставою, відповідачем було дотримано.

З огляду на обставини зміни істотних умов праці, які знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, у відповідача не виник обов`язок щодо дотримання процедури вивільнення працівників, яка застосовується при звільненні за ініціативою суб`єкта призначення, в тому числі і щодо пропонування державному службовцю іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

Зважаючи на викладене колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими доводи позивача, покладені в основу поданого адміністративного позову та доходить до висновку, що приймаючи оскаржуваний наказ відповідач дотримав встановлену процедуру припинення державної служби позивача у зв`язку із зміною істотних умов праці та враховуючи її незгоду із запропонованими новими умовами праці, порушень прав позивачки не допустив.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що у поданому позові позивач просить її поновити на посаді головного державного інспектора територіального відділу організації роботи організаційно-розпорядчого управління Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі саме за адресою: м. Нова Каховка, вул. Горького 11-а, тобто на попередніх умовах праці, що за встановлених обставин зміни істотних умов праці та її незгоди на нові умови праці, що також слідує із позовної заяви, є безпідставним.

Враховуючи все вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно правомірності наказу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі №425-о від 03 грудня 2021 року та відсутності підстав для задоволення заявлених позивачем вимог.

З огляду на те, що вимоги позивача про поновлення її на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди є похідними від вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі №425-о від 03 грудня 2021 року, колегія суддів доходить до висновку, що вказані позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 року - без змін.

Підстави для розподілу судових витрат згідно ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, ст.315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року у справі №540/75/22 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді О.О. Димерлій А.В. Крусян