Справа № 160/7133/23
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2023 року м. Дніпросправа № 160/7133/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Адміністрації державної Прикордонної служби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року у справі №160/7133/23 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації державної Прикордонної служби України про визнання протиправним рішення,-

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України, яке викладене у формі листа № 23/М-3224-5532 від 23 березня 2023 року щодо відсутності у ОСОБА_1 за наданими документами права на перетинання державного кордону, для продовження навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ним були надані всі документи, які дають право на перетин державного кордону України як студенту очного відділення у Варшавському Університеті менеджменту Collegium Humanum. При цьому, Адміністрація Державної прикордонної служби України в розпорядженні щодо порядку організації виїзду за кордон на період дії правового режиму воєнного стану від 17.03.2022 №23-6855/0/6-22-Вих роз`яснила, що обмеження щодо заборони на період дії правового режиму воєнного стану виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років не застосовуються до здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за кордоном за денною або дуальною формами здобуття освіти (студенти, слухачі) та підтверджуючими документами для цієї категорії осіб можуть бути довідки про відстрочку, видані військкоматами.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України, яке викладене у формі листа № 23/М-3224-5532 від 23 березня 2023 року щодо відсутності у ОСОБА_1 за наданими документами права на перетин державного кордону, для продовження навчання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що судом першої інстанції визнано встановленою обставину, яка не відповідає фактичним обставинам справи та не доведена доказами. Такою обставиною, за твердженням відповідача, є усна відмова позивачеві у перетині кордону. Позовна заява також не містить інформації щодо дати, часу, пункту пропуску тощо, коли та де відбувались відповідні події. Крім наведеного, апелянт наполягає, що надана відповідь листом від 23.03.2023 № 23/М-3224-5532 містить обґрунтовані роз`яснення з посиланням на відповідні норми законодавства щодо перетину кордону в період правового режиму воєнного стану.

Справу розглянуто в порядку письмового провадженні відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2022 року закінчив Університет митної справи та фінансів, здобув кваліфікацію: ступінь вищої освіти бакалавр, що підтверджується копією ОСОБА_2 НОМЕР_1 від 10.07.2022 року.

01.08.2022 року позивач вступив на навчання за програмою підготовки магістрів до Університету менеджменту Collegium Humanum, який розташований у Республіці Польща, вул. Монюшкі, 1-А, 00-014 Варшава.

01.08.2022 року Університетом менеджменту Collegium Humanum надано довідку, згідно з якою навчальним закладом підтверджено, що ОСОБА_3 дійсно є студентом очного відділення у Варшавському Університеті менеджменту Collegium Humanum.

01.08.2022 року між Варшавським Університетом менеджменту Collegium Humanum і позивачем було укладено договір про порядок надання освітніх послуг №25732, на виконання якого позивачем було сплачено грошові кошти на особовий рахунок навчального закладу.

Також, на підтвердження того, що позивач є студентом Університету менеджменту Collegium Humanum, йому було видано студентський квиток.

11.08.2022 року Університетом менеджменту Collegium Humanum було надано довідку, якою навчальним закладом підтверджено, що ОСОБА_3 (рік народження: 2000, паспорт НОМЕР_2 , дійсний до: 24.03.2027) дійсно є студентом очного відділення у Варшавському Університеті менеджменту Collegium Humanum. Період навчання за програмою підготовки магістрів: з 1 жовтня 2022 року до 30 червня 2024 року.

07.09.2022 року Соборним районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки позивачу видана довідка № 4176 для виїзду за кордон для здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за кордоном за денною або дуальною формами здобуття освіти. Згідно з цією довідкою, позивач відповідно до ч. 9 ст. 17 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, має право на відстрочку від призову на строкову військову службу та заперечень щодо виїзду позивача з України у встановлений порядок для продовження навчання за кордоном не має. Довідка дійсна протягом 6 місяців з дати видачі.

При цьому в позовній заяві позивач зазначає, що після отримання всіх необхідних документів, ним була здійснена спроба перетину державного кордону для виїзду за кордон для продовження навчання, проте в перетині кордону України прикордонником йому було в усній формі відмовлено, з посиланням на відсутність у позивача такого права. Жодного письмового рішення працівниками прикордонного контролю позивачу надано не було, натомість було запропоновано ознайомитись із чинним законодавством.

Також 22.02.2023 року Соборним районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки позивачу була видана довідка № 827 для виїзду за кордон для здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за кордоном за денною або дуальною формами здобуття освіти, згідно з якою визначено, що позивач має право на відстрочку від призову на строкову військову службу та заперечення щодо виїзду позивача з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном відсутні.

З метою захисту порушеного права, та перетину кордону для продовження навчання, позивач звернувся до народного депутата України ОСОБА_4 .

07.03.2023 року (вих.№435/07-03-23) народний депутат України ОСОБА_5 звернувся з депутатським зверненням до Голови Державної прикордонної служби України, в якому просив: у межах повноважень, наданих законом, розглянути звернення ОСОБА_1 ; у межах повноважень, наданих законом, розглянути питання забезпечення ОСОБА_1 можливості перетнути державний кордон України з необхідним пакетом документів, та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду; повідомити, чи дозволяють документи, надані ОСОБА_1 у вигляді додатків до його звернення, перетнути йому державний кордон України у зв`язку із навчанням у Варшавському Університеті менеджменту Collegium Humanum.

За результатами розгляду вказаного звернення, Адміністрація Державної прикордонної служби України листами від 10.03.2023 року №23/Б-3021-4563 та від 23.03.2023 № 23/М-3224-5532 (останній є предметом оскарження у адміністративній справі) повідомила, з посиланням на пункти 2-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 №57, що документи, надані позивачем у додатках до звернення, не дають йому права на перетинання державного кордону.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що Державна прикордонна служба України безпідставно прийшла до такого висновку, оскільки держава в особі керівника органу військового управління за місцем обліку військовозобов`язаного прийняла рішення не призивати позивача за мобілізацією та надала йому дозвіл на виїзд за кордон з метою навчання. Крім того, суд вказав, що висновок не містить конкретних підстав, з посиланням на норми чинного законодавства, які саме документи, окрім поданих, позивач мав надати при перетині державного кордону України, а отже, є необґрунтованим та не відповідає принципу юридичної визначеності.

Колегія суддів частково погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Стаття 33 Конституції України проголошує, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 3 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України, правила перетину державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Пунктом 12 Правил перетинання Державного кордону громадянами України затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. №57 (далі за текстом - Правила №57) передбачено, що для здійснення прикордонного контролю громадяни подають уповноваженим службовим особам підрозділу охорони державного кордону паспортні, а у випадках, передбачених законодавством, і підтверджуючі документи без обкладинок і зайвих вкладень. Паспортні та підтверджуючі документи громадян, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону з метою встановлення їх дійсності та належності громадянину, який їх пред`являє. У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетину державного кордону України визначає Закон України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 № 1710-VI (далі - Закон України №1710-VI).

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 2 Закону України №1710-VI, прикордонний контроль здійснюється щодо осіб, які перетинають державний кордон.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України №1710-VI, прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Прикордонний контроль включає перевірку документів (пункт 1 частини четвертої статті 2 Закону України №1710-VI).

У статті 4 Закону України №1710-VI встановлено, що прикордонний контроль організується та здійснюється на засадах:

1) законності;

2) відкритості;

3) забезпечення поваги до людської гідності та рівності осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак;

4) здійснення його виключно спеціально підготовленими з цією метою військовослужбовцями та працівниками Державної прикордонної служби України;

5) вибірковості контрольних заходів на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України №1710-VI, паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

У ч.1 ст.14 Закону України Про прикордонний контроль передбачено, що громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетині державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетині державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в країну громадян України № 3857-ХІІ від 21 січня 1994 року (далі - Закон України №3857-ХІІ), право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли:

- він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону;

- стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень;

- він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання;

- він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів;

- він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду.

- він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.

Проте, виходячи з обставин справи, відповідач виклав свою позицію щодо підстав відмови позивачеві у перетині державного кордону України саме у відповіді на депутатське звернення, водночас суб`єктом владних повноважень було допущено бездіяльність, оскільки рішення у відповідності до ст.14 Закону України Про прикордонний контроль не було прийняте, що не заперечується сторонами по справі. Крім цього, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідачем в оскаржуваному листі не зазначено жодної з визначених статтею 6 Закону України №3857-ХІІ підстав для тимчасового обмеження позивачу права на виїзд з України. Посилання відповідача на пункти 2-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України № 57 від 27.01.1995 не є конкретизованими, оскільки не містять висновку який саме пункт Правил стосується позивача.

Отже, висновок відповідача щодо відсутності у позивача права на перетинання державного кордону є необґрунтованим, оскільки не містить чітких та зрозумілих підстав його прийняття.

Колегією суддів також враховується, що відповідно до аб.2 ч. 2 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 №3543-XII, призову на військову службу під час мобілізації не підлягають (мають відстрочку) особи, які здобувають професійну вищу/ вищу освіту, які навчаються на денній або дуальної форми.

Згідно з пунктом 2-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 №57, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Указом Президент України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 введено воєнний стан в Україні, затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, який триває.

Згідно Указу Президента, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Кабінету Міністрів України доручено невідкладно ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

В контексті спірних правовідносин Уряд реалізував згадані повноваження шляхом неодноразового внесення змін в Правила № 57, визначивши переліки додаткових документів, які у разі введення на території України воєнного стану необхідні певним категоріям військовозобов`язаних громадян для перетину державного кордону.

Станом на дату прийняття оскарженого рішення Правила №57 передбачали процедуру перетину державного кордону в умовах воєнного стану для 18 категорій осіб за умови наявності відповідних документів. В пункті 2-6 Правил №57 вказано, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, проте ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

При цьому Правила №57 не регламентують процедуру перетину державного кордону в умовах воєнного стану для здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються закордоном за денною або дуальною формами здобуття освіти.

В підпункті 9 пункту 3 роз`яснення Адміністрації ДПСУ № 23-6855/0/6-22-Вих від 17.03.2022 року зазначено, що обмеження щодо заборони виїзду за межі України для чоловіків віком від 18 до 60 років не застосовуються до осіб, які є здобувачами передвищої та вищої освіти, які навчаються за кордоном за денною або дуальною формами навчання. Підтверджувати право на виїзд студента, який навчається за кордоном, може довідка з територіального центру комплектування та соціальної підтримки про тимчасову непридатність до військової служби (від 1 до 6 місяців).

Форму довідки визначено на підставі листа Головнокомандувача ЗСУ від 03.04.2022 № 300/1/С/1079.

Крім цього, на підставі листа Головнокомандувача ЗСУ від 24.03.2022 № 300/1/С/962, встановлено, що стосовно громадян України, які навчаються у закладах освіти за кордоном та на час оголошення мобілізації перебували на території України та не можуть в установленому порядку виїхати за межі України для продовження навчання, органами військового управління надано вказівку територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП) стосовно призовників та військовозобов`язаних, яким надано відстрочку від призову для продовження навчання, зокрема, за кордоном, відповідно до частини 9, 15 статті 17 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та абзацу 18 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", у військово-облікових документах зробити відповідні записи щодо надання їм відстрочки від призову (призову за мобілізацією), та надання дозволу відповідного керівника територіального центру.

Як зазначалось вище, 07.09.2022 року та 22.02.2023 Соборним районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки позивачу були видані довідки №4176, №827 для виїзду за кордон для здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за кордоном за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Таким чином, позивач дотримався відповідних умов законодавства, в тому числі законодавчих норм і роз`яснень суб`єкта владних повноважень з відповідних питань, та надав всі необхідні документи для перетину кордону. В свою чергу, заперечуючи таке право позивача, відповідач не навів обґрунтованих, а відповідно, і законних підстав для таких висновків.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджує висновок суду щодо протиправності наведеного в листі Адміністрації Державної прикордонної служби України №23/М-3224-5532 від 23.03.2023 року.

Водночас колегія суддів зауважує, що рішення суду стосовно скасування вказаного листа є помилковим та виходить за межі позову, оскільки позивач з такими вимогами до суду не звертався, а суд не навів відповідних обґрунтувань, визначених ч.2 ст.9 КАС України. Крім того, суд не врахував, що вказаний лист відповідачем надавався на депутатський запит, отже не створює безпосередньо для позивача певних юридичних наслідків, відповідно, рішення щодо його скасування є помилковим. З іншими вимогами позивач до суду не звертався.

Разом з тим, протиправність приведених у оскаржуваному листі висновків колегія суддів вважає доведеною з урахуванням викладеного вище, та доводами апеляційної скарги відповідні висновки суду першої інстанції не спростовані. Отже, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача від порушень з боку відповідача є ефективним та таким, що не суперечить чинному законодавству спосіб захисту, обраний позивачем, а саме, визнання протиправним рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України, яке викладене у формі листа №23/М-3224-5532 від 23.03.2023.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Рішення суду в частині скасування рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України, яке викладене у формі листа №23/М-3224-5532 від 23.03.2023 року підлягає скасуванню. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адміністрації державної Прикордонної служби України задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року у справі №160/7133/23 скасувати в частині скасування рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України, яке викладене у формі листа №23/М-3224-5532 від 23.03.2023.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року у справі №160/7133/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко