Справа № 569/16754/23
Суддя: Гордійчук І. О.
Дата ухвалення: 2023-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Баланович М.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача Іваненка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови інспектора УПП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Павлюка О.А. серія ДП18 №723916 від 14.08.2023, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за ч.2 ст.126 КУпАП, а залишити дану постанову із притягненням до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 340 рн. За ч.1 ст.122 КУпАП, та закриття провадження у справі.

В обґрунтування позову зазначає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має на це права є незаконною. Виконати обмін посвідчення водія на посвідчення національного зразку не можливо. Позивач з моменту видачі йому посвідки постійно не проживає в Україні, працював за кордоном, і їздити у випадку необхідності, для того щоб утримувати сім`ю, відповідно посвідчення водія видане рф, та потрібно було для професійної діяльності,а посвідка була зроблена для того, щоб мати можливість приїжджати до родини. Позивач зазначає, що зробив запит у ТСУ МВС №5641 на рахунок обміну водійського посвідчення.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив. Проти задоволення позову заперечує. Свої заперечення мотивує тим, що вимоги є безпідставними. Приписи п.30 Постанови КМУ №340 позивачем не виконано, в період шістдесяти днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні, а саме з 19.08.2015, не здійснив їх заміни. Вина позивача у вчиненому правопорушенні зокрема передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, також підтверджується фото-відео матеріалами.

Ухвалою суду від 27.09.2023 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено судове засідання з викликом сторін, також поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з адміністративним позовом.

Позивач у судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив скасувати оскаржувану постанову.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав та мотивів наведених у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Постановою про адміністративне правопорушення серії ДП18 №723916 від 11.08.2023 р., винесеною інспектором роти №4 батальйону управління патрульної поліції 11.08.2023 на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп, 105 км + 900 м., водій транспортного засобу HONDA CR-V з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 114 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км/год, в зоні дії знаку 3.29 (обмеження швидкості руху 70 км/год), чим порушив п.12.9.б ПДР України при цьому не мав права керування транспортним засобом, адміністративна відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.122 та ч.2 ст.126 КУпАП. Застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 3400 грн.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Щодо правомірності спірної постанови про порушення позивачем п.12.9.б. ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, суд зазначає наступне.

Позивачем не оспорюється та спростовується, окрім того у заявлених вимогах, позивач не заперечив щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, просив залишити дану постанову у цій частині в силі стягнувши відповідно штраф у розмірі 340 грн.

Щодо правомірності спірної постанови в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП, суд зазначає наступне.

У відповідності до п.2.1 (а) розділу 2 Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (далі - Положення) яке є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства.

Згідно абзацу 1 пункту 30 вищевказаного Положення, особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту.

У відповідності до абзацу 5 пункту 30 Положення, посвідчення водія, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає заміні. Заміна таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів.

19.08.2015 році громадянину рф ОСОБА_1 було видано посвідку на постійне проживання № НОМЕР_2 .

В матеріалах справи наявне «водительское удостоверение», видане 17.01.2019 ОСОБА_1 .

Враховуючи наведені норми Положення, оскільки ОСОБА_1 має посвідку на постійне проживання в Україні, він мав право керувати транспортним засобом на території України на підставі російського посвідчення водія протягом 60 днів з дати видачі йому посвідки у 2015 році.

Разом з тим, станом на 14.08.2023 року, на момент складення спірної постанови, ОСОБА_1 не мав посвідчення водія національного зразка, хоча отримав посвідку на постійне місце проживання в Україні ще в 2015 році, не виконавши вимоги абзацу 5 пункту 30 Положення. Доказів протилежного позивачем до суду не надано.

Відтак, суд погоджується із доводами відповідача про те, що позивач за відсутності національного посвідчення водія не мав права керувати транспортним засобом .

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене у сукупності, суд зазначає, що відповідачем належними і достатніми доказами доведено правомірність винесеної постанови серії ДП18 №723916 від 14.08.2023, що не спростовано позивачем, а отже відсутні підстави для її скасування.

Керуючись статтями 9,19,77,241-246,255,286, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Житомирській області,10013 м.Житомир вул.Покровська 96.

Повний текст судового рішення складено 26.10.2023.

Суддя І.О.Гордійчук