Справа № 380/14188/23
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 рокусправа № 380/14188/23

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Кузана Р.І. розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради (місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1, ), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Львівської міської ради, яка виразилась у не прийнятті рішення за заявою ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,068 га(кадастровий номер :01:002:0201) для індивідуального садівництва;

- зобов`язати Львівську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 № 3-Д-7574/АП-3-2403 від 10.05.2023 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність для індивідуального садівництва земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,068 га(кадастровий номер :01:002:0201) та прийняти відповідне рішення за наслідками розгляду цієї заяви.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою № 3-Д-7574 /АП-3-2403 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної заяви в натурі (на місцевості) на АДРЕСА_2 , площею 0,068 га(кадастровий номер :01:002:0201) для індивідуального садівництва. Однак, 31.05.2023 Управлінням земельних ресурсів Львівської міської ради надано відповідь № 2403-вих-65914 про те, що заява ОСОБА_1 не може бути розглянута по суті, оскільки земельна ділянка площею 0,068 га (кадастровий номер :01:002:0201 входить в межі прибудинкової території багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 . Позивач не погоджується з такими діями Львівської міської ради та вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність з приводу неналежного розгляду його заяви про затвердження проекту землеустрою. Позивач вказує, що нормами Земельного кодексу України на відповідача покладено обов`язок розглянути клопотання та прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою або мотивоване рішення про відмову у його затвердженні. Однак, станом на день звернення до суду жодного із рішень відповідачем не прийнято. Вважаючи у зв`язку з цим свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом. Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 26.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що позивач звернувся до Львівської міської ради з листом від 10.05.2023 №9-Д-7574/АП-3-2403 про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Позивача було проінформовано листом Управління земельних ресурсів від 31.05.2023 №2403-вих-65914 процедуру передачі земельних ділянок на яких розташовані багатоквартирні будинки. Зокрема роз`яснено, що відповідно до ст. 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Вказує, що заява позивача не може бути розглянута по суті, а йому роз`яснена процедура передачі земельної ділянки для багатоквартирних будинків. З врахуванням наведеного просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Від представника позивача відповідь на відзив(вх.№78607).

Від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів (вх. 58792).

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Рудненська селищна Рада Залізничного району м.Львова рішенням №1340 від 11.10.2019 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» надала ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 згідно з поданим викопіюванням в смт. Рудне, орієнтовною площею 0,0100 га, із цільовим призначенням - для ведення індивідуального садівництва, за рахунок земель, що не надані у власність або користування.

ОСОБА_1 звернувся до ТзОВ «Галгеокадастр» із заявою про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва загальною площею 0,0068 га за адресою : АДРЕСА_2 .

Згідно з рішенням Рудненської селищної Ради Залізничного району м. Львова № 1340 від 11.10.2019 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» та за результатами розроблення технічної документації сформовану земельну ділянку 27.11.2020 внесено до Державного земельного кадастру та присвоєно їй кадастровий номер :01:002:0201, що підтверджується Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ- 020.

Позивач 10.05.2023 звернувся до відповідача із заявою № 3-Д-7574/АП-3-2403 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної заяви в натурі (на місцевості) на АДРЕСА_2 , площею 0,068 га (кадастровий номер :01:002:0201) для індивідуального садівництва.

Управління земельних ресурсів Львівської міської ради листом від 31.05.2023 № 240 повідомило позивача, що його заява не може бути розглянута по суті, оскільки земельна ділянка входить у фактичні межі прибудинкової території багатоквартирного будинку.

Вважаючи бездіяльність відповідача у вигляді неприйняття рішення за результатом розгляду по суті його заяви про затвердження проекту землеустрою протиправною ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною закону. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з частиною 1 статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Інші питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом на підставі ст.146 Конституції України.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно із статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 вищезгаданого Закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 №2768-III, а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до пунктів а та б частини 1 статті 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV ЗК України.

Так, згідно із статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

При цьому, згідно пункту б частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Частиною 1 статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України.

Згідно з частиною шостою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення садівництва - не більше 0,12 гектарів (пункт «в» частини першої статті 121 ЗК України).

Отже, надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.

Аналогічний висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 806/5106/15.

Як встановлено судом, у даній справі проект землеустрою розроблено позивачем на підставі рішення Рудненської селищної Ради Залізничного району м. Львова № 1340 від 11.10.2019.

Згідно з частиною 8 статті 118, частиною 6 статті 186 ЗК України (в редакції, чинній на час виготовлення, погодження проекту землеустрою, державної реєстрації земельної ділянки) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186 цього Кодексу, і затверджується Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з частиною 9 статті 118 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, тобто на дату звернення позивача із заявою про затвердження проекту землеустрою) відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина 10 статті 118 ЗК України).

Судом встановлено, що спір між сторонами виник на стадії подання позивачем розробленого проекту землеустрою до органу місцевого самоврядування та його розгляду Львівською міською радою.

Повноваження ради щодо питань, які виникають з приводу земельних відносин визначено в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні», в частині першій статті 26 якого передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до частин 1, 5 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Згідно з частинами першою та другою статті 59 зазначеного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Отже, аналізуючи в сукупності норми частин 9 та 10 статті 118 ЗК України та частин 1, 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд зазначає, що при вирішенні клопотання громадянина про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки із земель комунальної власності, у місцевої ради виникає обов`язок розглянути таке клопотання у передбачений законом строк (протягом двох тижнів з дня отримання проекту) і прийняти одне з наступних рішень:

1) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність;

2) про відмову у передачі земельної ділянки у власність;

3) про залишення відповідного клопотання без розгляду.

Чинним законодавством України не передбачено право суб`єкта владних повноважень змінювати встановлений законом режим (періодичність) проведення сесій рад не менше одного разу на місяць у випадку надходження на розгляд до ради документів з питань відведення земельних ділянок (зокрема, клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, проекту землеустрою на погодження або затвердження тощо), оскільки останні являються частинами єдиного процесу відведення земельних ділянок, а тому охоплюються терміном «питання відведення земельних ділянок».

З огляду на викладене, суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України зобов`язаний діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, в даному випадку в межах цієї спірної ситуації відповідач мав обов`язок здійснити розгляд клопотання позивача в двотижневий строк та прийняти за результатами його розгляду відповідне рішення, передбачене частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України.

Суд встановив, що позивач звернувся із заявою від 10.05.2023 (реєстраційний номер: 3-Д-7574/АП-3-240) про надання дозволу на затвердження проекту землеустрою.

Проте, Управління земельних ресурсів Львівської міської ради надало відповідь листом від 31.05.2023 № 240, в якій зазначило, що заява позивача не може бути розглянута по суті, оскільки земельна ділянка входить у фактичні межі прибудинкової території багатоквартирного будинку.

Станом на час розгляду справи рішення про затвердження проекту землеустрою чи відмову у його затвердженні, залишення заяви без розгляду не прийнято, що не заперечується і відповідачем.

При вирішенні спору суд враховує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Аналогічний правовий підхід застосовано в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі №342/157/17.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаним критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Львівської міської ради, яка виразилась у не прийнятті рішення за заявою ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За таких обставин суд вважає необхідне зобов`язати Львівську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 № 3-Д-7574/АП-3-2403 від 10.05.2023 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність для індивідуального садівництва земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,068 га(кадастровий номер :01:002:0201) та прийняти відповідне рішення за наслідками розгляду цієї заяви.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 858,88 грн. судового збору

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Львівської міської ради, яка виразилась у не прийнятті рішення за заявою ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою від 10.05.2023.

Зобов`язати Львівську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 № 3-Д-7574/АП-3-2403 від 10.05.2023 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність для індивідуального садівництва земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,068 га(кадастровий номер :01:002:0201) та прийняти відповідне рішення за наслідками розгляду цієї заяви

Стягнути з Львівської міської ради (місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан