Справа № 580/7571/23
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року справа № 580/7571/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секретаря судового засідання Проценко В.С. розглянув у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/7571/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

22.08.2023 вх.35393/23 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_2 , просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо несвоєчасного остаточного розрахунку під час звільнення ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 06.03.2019 до 29.07.2023 відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1955 року №100.

24.08.2023 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.258 КАС України), розгляд справи по суті через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень КАС України розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадженя) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обґрунтуванні позовних вимог зазначається, що позивач проходив військову службу та перебував на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 . Позивач у позовній заяві стверджує, що станом на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення не наданий розрахунок - невиплачена індексація грошового забезпечення за період з 26.02.2016 до 28.02.2018. Відповідач на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.12.2022 у справі №580/3855/22, виплатив 29.07.2023 позивачеві індексацію грошового забезпечення. Позивач з покликанням на ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України просить стягнути з відповідача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок під час звільнення, що виразилась у несвоєчасній виплаті індексації грошового забезпечення за період з 06.03.2019 по 29.07.2023.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач позов не визнав, надав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиаправною бездіяльності щодо невиплати індексації грошового забезпечення (справа №580/3855/22) через значний період часу після звільнення, що може свідчити про свідоме затягування терміну звернення до суду (як наслідок) з метою збільшення суми заборгованості за наявного спору. Відповідач у задоволенні адміністративного позову просить відмовити.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

У справі №580/5458/21 між цими ж сторонами (відповідач - військова частина НОМЕР_2 ) зазначається: позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 правонаступником якої є військова частина НОМЕР_2 (відповідач у справі) та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) №50 від 11.03.2019 виключений з 06.03.2019 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Згідно з наказом питання про нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення не вирішувалось і претензій позивач не заявляв. 01.06.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 12.02.2016 до 11.03.2019.

Листом від 18.06.2021 №3003 відповідач повідомив позивачу про відсутність фінансової можливості виплати індексації грошового забезпечення у січні 2016 року - лютому 2018 року, позаяк відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України (вхідний від 08.08.2017 №13700/з та №78/0/66-17) механізм нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди відсутній. У листі зазначається, що у війській частині НОМЕР_2 відсутні документи для підтвердження проходження військової служби позивача у військовій частині НОМЕР_4 .

У справі №580/3855/22 між цими ж сторонами (відповідач військова частина НОМЕР_2 - про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, що виразились у визначенні базового місяця нарахування індексації грошового забезпечення та у відмові позивачу нарахувати та виплатити за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 індексації грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця)) суд встановив, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 у справі №580/5458/21, яке набрало законної сили 20.10.2021, зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 12 лютого 2016 року до 11 березня 2019 року. На виконання рішення суду від 20.09.2021 у справі №580/5458/21 відповідачем нараховано та виплачено позивачеві індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 без застосування січня 2008 року.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, що безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 у справі №580/3855/22 (ЄДРСР 107121614): визнано протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2016 по 01.03.2018, із застосуванням базового місяця січень 2008 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2016 по 01.03.2018, із застосуванням базового місяця січень 2008 року, з урахуванням раніше проведених виплат індексацію грошового забезпечення за вказаний період. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2023 у справі №580/3855/22 (ЄДРСР 109285294): рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 змінене, абзац третій резолютивної частини викладено в редакції: «зобов`язати військову частину НОМЕР_5 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2016 до 28.02.2018, із застосуванням базового місяця січень 2008 року, з урахуванням раніше проведених виплат індексацію грошового забезпечення за вказаний період». В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року залишене без змін.

30.07.2021 позивач звернувся до суду з позовом про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення (справа №580/5458/21) та 29.08.2022 щодо застосування відповідачем під час нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року (580/3855/22). Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2023 у справі №580/3855/22 змінений абзац третій резолютивної частини рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 зокрема: зобов`язано Військову частину НОМЕР_5 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2016 до 28.02.2018, із застосуванням базового місяця січень 2008 року, з урахуванням раніше проведених виплат індексацію грошового забезпечення за вказаний період.

Згідно виписки з карткового рахунку позивача від 29.07.2023 платіж № 4СR на рахунок позивача зараховано 77590,02 грн індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 у справі №580/3855/22.

Звертаючись до суду з позовом у цій справі, позивач стверджує, що оскільки сума відповідної грошової компенсації не була виплачена своєчасно під час його звільнення зі служби та виключення зі списків особового складу військової частини, відповідач зобов`язаний виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України.

Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши аргументи щодо обставин справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов не належить до задоволення з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Правовідносини щодо грошового забезпечення військовослужбовців регулюються: Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011). постановою Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу від 07.11.2007 № 1294, постановою Кабінету Міністрів України від Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій від 22.09.2010 № 889, проте не регулюють питання виплати звільненому військовослужбовцю середнього заробітку у зв`язку із затримкою роботодавця усіх належних виплат під час звільнення.

Відповідно до ч. 1 статті 9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч. 2 статті 9 Закону №2011).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159). Дія Порядку №159 поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (пункт 1-3 Порядку № 159).

Відповідно до ч. 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно із ч. 1 статті 116 КЗпП України під час звільнення працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно із статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За наявного спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішений на користь працівника.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) під час розгляду та вирішення конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, де визначені основні трудові права працівників.

Спеціальним законодавством, що регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, що складаються під час звільнення військовослужбовців. Аналогічний висновок застосування норм КЗпП України під час вирішення питання відповідальності за затримку розрахунку під час звільнення військовослужбовців сформульований Верховним Судом у справі № 823/1023/16, у справі № 807/3664/14, у справі № 826/15235/16.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 821/1083/17 висновує: умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. Під час дотримання наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку; під належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо); аналізуючи застосування судами статей 116 та 117 КЗпП України, ЄСПЛ у рішенні вказав, що обґрунтуванню, наведеному судами, не вистачає чіткості і ясності, оскільки суди детально не розглянули двояку дію статті 117 КЗпП України, однак це не свідчить про жодні прояви несправедливості чи свавілля, і процесуальні обмеження доступу заявниці до суду не застосовувались непропорційно; оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, що передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає унаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

Відповідно до статті 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладений обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу.

Із системного тлумачення положень частин першої та другої статті 117 КЗпП України можна дійти висновку, що частина перша цієї статті стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору умисно або з необережності не проводить остаточний розрахунок з колишніми працівниками, а частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем і колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.

Якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних працівникові сум, то коли спір вирішений на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України). У цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальності роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, що передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає унаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення (висновки Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 810/451/17).

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України під час вибору і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Оцінюючи доводи та докази сторін, враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, суд зазначає таке.

Оскільки обставини проходження служби позивачем встановлені у рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 у справі №580/5458/21 (набрало законної сили 20.10.2021), тому не належать доказуванню в силу ч.4 ст.78 КАС України (позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 правонаступником якої є військова частина НОМЕР_2 (відповідач у справі) та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) №50 від 11.03.2019 був виключений з 06.03.2019 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Вказаним наказом питання про нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення не вирішувалось.

У рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 у справі №580/3855/22, що набрало законної сили 01.03.2023 зазначається: на виконання рішення суду від 20.09.2021 у справі №580/5458/21 відповідачем нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 01.03.2018 без застосування січня 2008 року, як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Здійснений відповідачем розрахунок і виплачені позивачу під час переведення (виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 ) суми не були спірними на момент виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та протягом більш ніж двох років позивач не здійснював дій, спрямованих на перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення, позаяк звернувся до суду з позовом про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення лише 30.07.2021 (справа №580/5458/21) та 29.08.2022 про застосування відповідачем під час нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 базового місяця січень 2008 року (справа №580/3855/22).

Верховний Суд ( постанова від 04.12.2019 у справі №825/742/16 ЄДРСР 86239374) зазначає: п.31 незгода працівника з розміром належних до виплати під час звільнення сум повинна мати активні прояви шляхом звернення до роботодавця або безпосередньо до суду. Це звернення повинно бути здійснене відразу після виплати цих сум чи ознайомленні з їхнім розміром або принаймні у достатньо стислі строки. Такі дії будуть свідчити про наявність спору щодо розміру належних йому сум під час звільнення. Спір щодо невиплаченої індексації з травня 2008 року по грудень 2009 виник більш ніж через півтора роки після звільнення позивача (п.34). Оскільки при нарахуванні і виплаті позивачу належних при звільненні суми був відсутній спір щодо їх розміру, підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 117 КЗпП України відсутні (п.35).

Подібний висновок щодо застосування норм права сформульований Верховним Судом 28.11.2022 у справі №380/693/20, що належить застосуванню до спірних правовідносин.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

З 07.03.2019 до 01.06.2021 позивач не звертався до відповідача із заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, лише 30.07.2021 звернувся до суду з позовом у справі №580/5458/21 про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 01.03.2018, що на виконання рішення суду від 20.09.2021 у справі №580/5458/21 відповідачем нарахована та виплачена позивачеві за період з 01.01.2016 по 01.03.2018.

29.08.2022 позивач звернувся до суду про застосування відповідачем під час нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 01.03.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року (580/3855/22), роботодавець виплатив 29.07.2023 позивачеві індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2016 до 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

Під час нарахування і виплати позивачу належних під час звільнення коштів відсутній спір про індексацію грошового забезпечення, тому підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст.117 КЗпП України немає.

З огляду на встановлені обставини, оцінені докази і доводи, з урахуванням висновків Верховного Суду у справі №380/693/20 ЄДРСР 107571324 (п. 32, п.39) щодо застосування ст.117 КЗпП України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку під час звільнення, тому у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Згідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Копію рішення направити сторонам справи.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: Військова частина НОМЕР_2 [ АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ].

Рішення суду складене 23.10.2023.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА