Справа № 440/13974/23
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/13974/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

визнати протиправними дії Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати моєму померлому чоловіку ОСОБА_3 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі меншому, ніж передбачено частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

зобов`язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області здійснити перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік ОСОБА_3 з урахуванням розміру зазначеної соціальної виплати, визначеного частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії асоціального захисту", та здійснити її виплату з урахуванням фактично виплаченої сум;

стягнути з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області ради на користь доньки ОСОБА_3 ОСОБА_2 недоплачену разову грошову допомогу до п`ятого травня за 2022 рік в розмірі зазначеної соціальної виплати, визначеного частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та здійснити її виплату з урахуванням фактично виплаченої суми в розмірі 8179 (вісім тисяч сто сімдесят дев`ять ) гривні.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області (далі також відповідач, Центр) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 25.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 18.10.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Аргументи учасників справи

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням позивача на порушення прав покійного ОСОБА_3 на одержання щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у визначеному законом розмірі. ОСОБА_3 був учасником бойових дій, а тому відповідно до Закону України від 22.10.1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (надалі - Закон №3551-XII) мав право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня 2022 року в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Однак, Центром протиправно не здійснено нарахування ОСОБА_3 разової грошової допомоги до 5 травня 2022 року в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком та не здійснено виплату недоплаченої частини разової грошової допомоги до 5 травня 2022 року з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 є спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину, після смерті батька ОСОБА_3 . Позивач вважає, що має право на отримання недоплаченої разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік в розмірі, визначеному частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту",

11.10.2023 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача проти позову заперечувала, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначала, що відповідно до статті 17 Закону №3551-XII фінансування витрат, пов`язаних з його реалізацією, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Згідно з частинами другою, шостою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України". Відповідно до статті 171 щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 №540 "Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі Постанова - №540) встановлено, що виплата грошової допомоги у 2022 році здійснюється: органами Пенсійного фонду України - особам, які перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 р., шляхом включення у відомості (списки) на виплату пенсій.

Переліки (списки) осіб, які мають право на отримання грошової допомоги за 2022 рік та не перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України, для проведення виплати ОСОБА_3 щорічної разової грошової допомоги, яка передбачена Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", до Центру не надходили.

Представник відповідача стверджувала, що оскільки ОСОБА_3 перебував на обліку в органах Пенсійного фонду України виплата у 2022 році щорічної разової грошової допомоги до 05 травня проводилася йому через органи Пенсійного фонду України.

Позивачем не надано доказів того, що саме Центр повинен був здійснювати ОСОБА_3 виплату у 2022 році щорічної разової грошової допомоги, яка передбачена Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Крім того, представник відповідача у відзиві зазначала, що Центр є неналежним відповідачем у даній справі.

Обставини справи, встановлені судом

У червні 2022 року ОСОБА_3 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області була проведена виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі 1491,00 грн, що підтверджується листом від 06.10.2023, наданим відповідачем до відзиву /а.с. 37/ .

На заяву ОСОБА_3 відповідач листом від 18.08.2022 (доданим ОСОБА_2 до позовної заяви) роз`яснив заявнику, що особам, які перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України виплата допомоги проводиться разом із пенсією /а.с. 20/.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис №63, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 а.с. 13/.

Згідно довідки приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Пусан В.С. від 12.07.2023 за №199/01-16 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , є спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину, після смерті батька ОСОБА_3 /а.с. 12/.

Позивач не погодилася із бездіяльністю відповідача, яка полягала у нездійсненні нарахування разової грошової допомоги до 5 травня 2022 року в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком всупереч статті 12 №3551-XII та нездійсненні виплати недоплаченої частини разової грошової допомоги до 5 травня 2022 року з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги, та вважаючи, що має право на спадкування недоотриманих за життя спадкодавця виплат, звернулася до суду з даним позовом.

Норми права, які підлягають застосуванню

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України від 22.10.1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551-ХІІ).

01.01.1999 набрав чинності Закон №367-ХІV, яким статті 12 Закону №3551-ХІІ доповнено частиною четвертою такого змісту: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком"; статтю 13 Закону №3551-XII доповнено частиною в такій редакції: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком".

Підпунктом "б" підпункту 2 пункту 20 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №107-VI) текст вказаних вище відповідних частини статей 12, 13 Закону №3551-XII викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій та інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом "б" підпункту 2 пункту 20 розділу ІІ Закону №107-VI, визнані неконституційними.

Протягом 2012-2014 років на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення статей 12, 13, 14,15, 16 Закону №3551-XII застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно зі підпунктом 5 пункту 63 розділу І Закону України від 28.12.2014 №79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" БК України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України Рішенням від 27.02.2020 №3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись на положення свого Рішення від 22.05.2008 №10-рп/2008, дійшов висновку про те, що БК України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

Висновки щодо правозастосування

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим і доведеним.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 504/4148/16-а, який, в силу вимог ч. 5 ст.242 КАС України, має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту, є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог, визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 КАС України).

Поряд з цим суд враховує, що відповідно до абзацу другого підпункту 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 №540 "Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" виплата грошової допомоги у 2022 році здійснюється органами Пенсійного фонду України - особам, які перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 р., шляхом включення у відомості (списки) на виплату пенсій.

Довідкою Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області підтверджено, що списки для проведення виплати щорічної разової грошової допомоги за 2022 рік до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області відносно ОСОБА_3 не надходили /а.с. 37, зворотній бік/.

Крім того, у листі Головного управління ПФУ в Полтавській області від 06.10.2023 зазначено, що виплата допомоги ОСОБА_3 проведена через органи Пенсійного фонду України /а.с. 37/.

Отже, ОСОБА_3 не перебував на обліку в Центрі по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області як одержувач допомог або компенсацій, у 2022 році виплата позивачу разової грошової допомоги до 5 травня Центром не проводилась, на підтвердження чого відповідач надав до суду довідку /а.с. 37, зворотній бік/.

Більш того, відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Окремо слід зазначити й інший аргумент.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що сума допомоги, яка належала спадкодавцю і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується членам його сім`ї, які проживали разом зі спадкодавцем на день його смерті.

При цьому, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які вже були нараховані й належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15 липня 2021 року у справі № 2-а-2691/2009.

Колегія суддів Верховного Суду у вказаному рішенні зазначила, що сума пенсії, яка не була нарахована пенсіонеру, не може вважатися недоотриманою сумою пенсії і не підлягає виплаті в порядку статті 52 Закону № 1058-IV та не входить до складу спадщини, оскільки така в силу положень статі 1219 ЦК України нерозривно пов`язана з особою спадкодавця та не може бути передана іншим особам, а тому спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Аналогічно, право на отримання недоплаченої частини допомоги у позивача могло виникнути лише у разі нарахування, але невиплати за життя ОСОБА_3 допомоги у розмірі 8179,00 грн; однак, за життя спадкодавця, останньому була нарахована та виплачена сума допомоги 1491,00 грн. Спору щодо розміру цієї суми особисто ОСОБА_3 не мав.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

Таким чином, матеріалами справи не встановлено наявність у відповідача будь-яких нарахованих, але не виплачених за життя ОСОБА_3 сум допомоги до 5 травня за 2022 рік, тому спірна сума допомоги до 5 травня за 2022 рік, нарахування і виплату якої просить позивач, не належала ОСОБА_3 за життя, а отже не увійшла до складу спадщини.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №522/19647/17 та від 13.03.2019 у справі № 484/3648/16-а.

Відтак, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Таким чином, позивач скористався правом на звернення до адміністративного суду і його право не може бути обмежене; заявлені позивачем вимоги розглянуті судом по суті. Проте, враховуючи відсутність протиправності у діях відповідача під час відмови у нарахуванні та виплаті допомоги, підстави для задоволення позову відсутні.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) в інтересах малолітньої ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області (вул. Ціолковського, 47, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у разі проголошення скороченого рішення.

Суддя І.С. Шевяков