Справа № 140/20927/23
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року ЛуцькСправа № 140/20927/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодімсервіс» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автодімсервіс» (далі ТзОВ «Автодімсервіс», позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі відповідач, митний орган) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000368/2 від 09.06.2023.

В обґрунтування позову позивач вказав, що з метою митного оформлення товару автомобільних запчастини торгівельної марки ERA в кількості 86 товарних позицій декларант позивача подав до Волинської митниці митну декларацію (далі - МД) ІМ 40ДЕ №23UA30U7, в якій загальна митна вартість товару за основним методом становить 2340369,06 грн, до складових якої крім фактурної вартості включено ще вартість транспортування товару в сумі 7905 грн. Однак, відповідач відмовив у митному оформленні товару №10, №14, №18, №21 за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 09.06.2023 №UA205140/2023/000368/2, визначивши митну вартість за резервним методом. Рівень визначеної відповідачем у вказаний спосіб митної вартості становив: товар №10 - 4,23 дол. США/кг; №14 - 7,70 дол. США/кг; №18 - 6,65 дол. США/кг; - №21 - 6,61 дол. США/кг. згідно МД№ІІА205140/2023/033851 від 28/04/2023. Внаслідок коригування митної вартості наші зобов`язання щодо сплати митних платежів за митне оформлення товару збільшено на 114467,21 грн. Заявлену митну вартість решти товарних позицій відповідач визнав і не коригував. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи, а саме: контракт №22/06/18 від 22.06.2018; додаткові угоди до контракту №1 від 18.06.2020, №2 від 11.07.2022; автотранспортна накладна (CMR) №110211 від 6.06.2023; рахунок-фактуру (інвойс) VEND_EX 23000646 від 31.05.2023; прайс-лист виробника товару від 31.05.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару вих.16 від 6.06.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №ТЛ00-0056 від 6.06.2023; договір №1/26042023 на перевезення вантажу від 26.04.2023; договір про надання послуг митного брокера, копію митної декларації країни відправлення від 31.05.2023 №23ITQYG1ТО 134600E3 не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності. Зокрема, відповідно до гр. 23 автотранспортної накладної від 06.06.2023 №110211 підпис та штамп перевізника зазначено PE Datsiuk Y.V., що суперечить перевізнику, зазначеному в документі, що підтверджує вартість перевезення товару від 06.06.2023 №16 та в рахунку на оплату від №ТЛ00-0056 - ТзОВ «ТРАНС-ЕКСПРЕС-ЛОГІСТИК»; контракт від 22.06.2018 №22/06/18 укладено між ERA S.r.I. - Socio Unico Італія та ТpОВ «Автодімсервіс». Відповідно п.1.6 вказаного контракту одержувач несе всі затрати, пов`язані з транспортуванням до пункту призначення. Згідно автотранспортної накладної від 06.06.2023 №110211 відправлення відбулось з м. Хелм, Польща, отже за відвантаження повинен відповідати покупець, однак відомостей щодо числових значень складових митної вартості на навантаження не надано; відповідно до п.4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 22.06.2018 №22/06/18 Покупець оплачує 100% від вартості виставленого рахунка-фактури, тоді як в рахунку-фактурі від 31.05.2023 №VEND_EXJ23000646 передбачено розрахунки за товар в термін 60 днів від дати інвойса; банківських платіжних документів, що підтверджують вартість товару, не подано до митного оформлення. Додатково на вимогу митного органу 8.06.2023 відповідачу на його повідомлення від 07.06.2023 було надано Інвойс VENDEX 23000646 від 31.05.2023 та прайс-лист до нього; Swift та інвойс, що підтверджують оплату по оцінюваних товарах, які були раніше оформлені; пакувальний лист до інвойсу; експортну декларацію країни відправлення №23ITQYG1T0134600E3 (Італія); видаткові накладні по оцінюваних товарах; картки рахунку 281 по товарах ABS, зазначених у інвойсі VEND_EX_23000646; договір між ФОП ОСОБА_1 та ТзОВ «Транс-Експрес-Логістик»; CMR.

Позивач не погоджується із таким рішенням й вважає, що для митного оформлення відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом. Відсутність в поданих документах усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та наявність в цих документах розбіжностей є надуманою відповідачем обставиною, яка не могла бути підставою для витребування додаткових документів.

Так, щодо підпису і штампу перевізника PE Datsiuk Y.V. вказує, що послуги з перевезення даної партії товару ТзОВ «Автодімсервіс» були надані ТзОВ «Транс-Експрес-Логістик» за посередництва ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується додатками до договору №99/06/06/2023 від 06.06.2023 на транспортно-експедиційні послуги. Згідно з інвойсом №VEND_EX_23000646 від 31.05.2023 партія товару поставлялась на умовах FCA Хелм, що повністю відповідає вимогам п.п. 1.3., 3.1. контракту №22/06/18. Відповідно до правил Інкотермс 2010 при поставці на умовах FCA продавець доставить товар вказаному покупцем перевізнику до названого місця. При цьому, перевізника наймає і оплачує його послуги покупець, що й мало місце в у даному випадку, коли послуги з перевезення оплачуються позивачем. Всі необхідні відомості щодо числових значень складових митної вартості імпортованого товару вказані в поданих відповідачу товаросупровідних документах, в т.ч. визначених в п.3.5. контракту №22/06/18. Щодо строку оплати, то позивач зауважує. що згідно з умовами контракту №22/06/18 покупець оплачує 100 % від вартості виставленого рахунку-фактури (п. 4.1.). Платежі по контракту здійснюються покупцем платіжним дорученням, виходячи з умов, зазначених в наданих продавцем інвойсах (п. 4.2). Таким чином, зазначення в інвойсі від 31.05.2023 №VEND_EX_23000646 умови щодо строку оплати - 60 days net (відстрочка платежу) повністю відповідає умовам вказаного контракту.

Позивач також зазначає, що ним було подано нову митну декларацію №23UA63U0, за якою товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України (у графі 48 МД «відстрочення платежів» визначено по 07.09.2023)

Позивач вважає, що оскаржуване рішення прийняте всупереч положенням статей 49, 57 МК України, без дотримання умов, передбачених частинами другою, третьою статті 53, частини шостої статті 54, статей 55, 64 МК України. Зокрема, митний орган не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом, а самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення. Відповідач керувався виключно інформацію з бази даних митного органу, а не документами, поданими до митного оформлення, та вибірково, без будь-якого обґрунтування, скоригував митну вартість частини товарів, хоч увесь товар супроводжувався одними і тими ж документами.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що ТзОВ «Автодімсервіс» разом з митною декларацією від 07.06.2023 №23UA30U7 подано документи, що містили розбіжності, а тому позивачу запропоновано надати додаткові документи на підтвердження митної вартості. Однак на запит митного органу не було надано всіх документів, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, а тому митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості. У зв`язку з цим митну вартість визначено за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної у Держмитслужби, а саме на рівні: товар №10 - 4,23 дол. США/кг - МД №UA205140/2023/033851 від 28.04.2023; товар №14 - 7,70 дол. США/кг - МД №UA205140/2023/033851 від 28.04.2023; товар №18 - 6,65 дол. США/кг - МД №UA205140/2023/033851 від 28.04.2023; товар №21-6,61 дол. США/кг - МД №UA205140/2023/033851 від 28.04.2023.

З огляду на вищевикладене вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів від №UA205140/2023/000368/2 від 09.06.2023 прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим.

За змістом статті 162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову, відзив не може містити будь-яких заяв чи клопотань, позаяк заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. Отже, заявлене у відзиві представником Волинської митниці клопотання про розгляд справи за участі сторін не підлягало судом вирішенню по суті.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідач вказуючи в повідомленні від 08.06.2023 на відсутність усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, так і не конкретизував, яких саме даних йому було недостатньо для визначення митної вартості в означений спосіб. Заперечуючи проти позову, відповідач не наводить доводів, обґрунтованих посиланням на відповідні докази щодо неможливості визначити митну вартість товару за ціною договору (за основним методом) за умови, що подані товариством документи в своїй сукупності чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджувати ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, в т. ч. умови поставки і оплати Вважаємо, що відсутність таких доводів є фактичним визнанням відповідачем того, що вказані документи не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в ч. 3 ст. 53 МК України

Також зазначає, що відповідач не обґрунтував вибіркового коригування митної вартості товару, коли ним було скориговано вартість лише 4 товарних позицій із 86 наявних.

Крім того, з приводу посилання відповідача у відзиві на спрацювання системи АСАУР, що передбачало необхідність проведення більш детальної перевірки поданих декларантом документів на предмет можливого заниження митної вартості товар, представник позивача зазначає, що відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в мотивувальній частині його постанови від 12.03.2021 по справі №826/16699/16, спрацювання профілів ризиків АСАУР та наявність інформації про те, що ідентичні та подібні товари було оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю, якщо відсутні інші законні підстави для витребування додаткових документів, не може бути самостійною підставою для такого витребування та відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною контракту.

Враховуючи вищевикладене, позивач відхиляє викладені у відзиві відповідача заперечення проти позову, та просить взяти викладені в даній відповіді на відзив аргументи при розгляді справи.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 22.06.2018 між ТзОВ «Автодімсервіс» (покупець) та «ERA S.r.l. - Socio Unico» (продавець) було укладено контракт №22/06/18, відповідно до п.1.1. якого продавець зобов`язується передати у власність покупця автомобільні запчастини (надалі - товар) за найменуванням, асортиментом (номенклатурою), ціною і в кількості, узгодженій сторонами. Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього узгоджену сторонами ціну.

Згідно з умовами контракту ціни на товари встановлюються в євро (п. 2.1). Ціна товару включає в себе вартість його пакування, маркування та завантаження на транспортний засіб покупця (п. 2.3). Поставка здійснюється з різних складів продавця, які вказані в товаросупровідних документах і в рахунках-фактурах на умовах FCA Свидник, FCA Хелм - Польща (Інкотермс - 2010) (п. 3.1). Поставка товару по даному контракту здійснюється партіями на підставі замовлень покупця, які розміщаються в електронному вигляді за допомогою електронних засобів зв`язку (п. 3.3). Кінцевий склад кожної партії (асортимент, кількість), умови поставки і оплати, ціни, діючі для вказаних у інвойсі умов поставки і оплати даної партії товару, а також додаткові знижки (в разі їх надання продавцем), зазначаються в інвойсі (інвойсах) на партію, що поставляється (п. 3.4). Покупець оплачує 100 % від вартості виставленого рахунку-фактури (п.4.1). Платежі по контракту здійснюються покупцем платіжним дорученням, виходячи з умов, зазначених в наданих продавцем рахунках-фактурах (п. 4.2).

Так, на виконання умов вказаного контракту, ТзОВ «Автодімсервіс» придбало у компанії «ERA S.r.l. - Socio Unico» автомобільні запчастини загальною вартістю 2 340 369,06 грн, що підтверджується рахунком-фактурою (інвойс) VEND_EX 23000646 від 31.05.2023.

Виконувати дії, пов`язані з декларуванням та митним оформленням імпорту товару, позивач уповноважив митного брокера ПП «СІА-БРОК».

З метою митного оформлення вказаного товару 07.06.2023 декларантом в інтересах позивача було подано митну декларацію №22UA31U0 на 86 товарні позиції (автозапчастини), у якій вартість була визначена за основним методом за ціною договору (контракту).

До митної декларації декларантом додано: контракт №22/06/18 від 22.06.2018; додаткові угоди до контракту №1 від 18.06.2020, №2 від 11.07.2022; автотранспортна накладна (CMR) №110211 від 6.06.2023; рахунок-фактуру (інвойс) VEND_EX 23000646 від 31.05.2023; прайс-лист виробника товару від 31.05.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару вих.16 від 6.06.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №ТЛ00-0056 від 6.06.2023; договір №1/26042023 на перевезення вантажу від 26.04.2023; договір про надання послуг митного брокера, копію митної декларації країни відправлення від 31.05.2023 №23ITQYG1ТО134600E3.

З метою підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого товару декларанту позивача 08.06.2023 направлено електронне повідомлення про те, що у зв`язку з генеруванням АСАУР форми митного контролю та у відповідності до статті 266 МК України необхідно надати оригінали документів, що підтверджують митну вартість товарів №10, №14, №18, №21, а саме: 1) договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 6) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Відповідно до частини 6 статті 53 МК України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У відповідь на вказане повідомлення позивач листом надіслав відповідачу наступні документи: листом ми надали відповідачу: Інвойс VENDEX 23000646 від 31.05.2023 та прайс-лист до нього; Swift та інвойс, що підтверджують оплату по оцінюваних товарах, які були раніше оформлені; пакувальний лист до інвойсу; експортну декларацію країни відправлення №23ITQYG1T0134600E3 (Італія); видаткові накладні по оцінюваних товарах; картки рахунку 281 по товарах ABS, зазначених у інвойсі VEND_EX_23000646; договір між ФОП ОСОБА_1 та ТзОВ «Транс-Експрес-Логістик»; CMR.

Крім цього, ТзОВ «Автодімсервіс» у вказаному листі просило прийняти рішення по митній вартості товарів без врахування 10-ти денного терміну, по причині відсутності інших документів, що підтверджують митну вартість партії товару.

Однак, відповідач відмовив у митному оформленні товару №10, №14, №18, №21 за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 09.06.2023 №UA205140/2023/000368/2, яким визначено митну вартість за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно зі статтею 59 МК України на підставі цінової інформації, наявної в митного органу. Заявлену митну вартість решти товару (82 товарні позиції) відповідач визнав без коригування.

Відповідно до змісту графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 09.06.2023 №UA205140/2023/000368/2 підставами для його прийняття було наступне: митна вартість товарів 10, 14, 18, 21, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. Згідно ст.54 МКУ митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів в поданих до митного оформлення товарів за митною декларацією №UA205140/2023/044930 документи містять розбіжності, зокрема:

- відповідно до гр. 23 автотранспортної накладної від 06.06.2023 №110211 підпис та штамп перевізника зазначено PE Datsiuk Y.V., що суперечить перевізнику, зазначеному в документі, що підтверджу вартість перевезення товару від 06.06.2023 №16 та в рахунку на оплату від 06.06.2023 №ТЛ00-0056 - ТОВ «ТРАНС-ЕКСПРЕС-ЛОГІСТИК»; контракт від 22.06.2018 №22/06/18 укладено між ERA S.r.l. - Socio Unico Італія та ТзОВ «АВТОДІМСЕРВІС». Відповідно п.1.6 вказаного контракту одержувач несе всі затрати, пов`язані з транспортуванням до пункту призначення. Згідно автотранспортної накладної від 06.06.2023 №110211 відправлення відбулось з м.Хелм, Польща, отже за відвантаження повинен відповідати покупець, однак відомостей щодо числових значень складових митної вартості на навантаження не надано;

- відповідно до п.4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 22.06.2018 №22/06/18 Покупець оплачує 100% від вартості виставленого рахунка-фактури, тоді як в рахунку - фактурі від 31.05.2023 №VEND_EX_23000646 передбачено розрахунки за товар в термін 60 днів від дати інвойса . Банківських платіжних документів, що підтверджують вартість товару, не подано до митного оформлення.

Згідно вимог наказу Держмитслужби від 01.07.2021 №476 «Пpo затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» та згідно статті 53 та статті 54 МКУ декларанту запропоновано надати в 10-ден ний термін наступні документи: договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

1) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Відповідно до ч. 6 ст. 53 МКУ, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Декларантом додатково надано: договір про надання транспортно-експедиційних послуг No99.06/06-2023 від між ТзОВ «ТРАНС-ЕКСПРЕС-ЛОГІСТИК» та ОСОБА_1 ; заяву ТзОВ «Автодімсервіс» з переліком наданих документів б/н від 08.06.2023; пакувальний лист від 31.05.2023; банківський платіжний документ No85 від 06.04.2023 щодо розрахунків між ТзОВ «Автодімсервіс» та ERA S.r.l. - Socio Unico, на суму 56259,70 євро, тоді як в рахунку - фактурі від 31.05.2023 NoVEND EX 23000646 вказана вартість 59727,72 євро; видаткові накладні та картки рахунку ТзОВ «Автодімсервіс» за попередні періоди, однак вони безпосередньо не стосуються товарів поданих до митного оформлення.

Інших додаткових документів, які б підтвердили митну вартість, декларант не надав, про що повідомив листом від 08.06.2023 №1.

У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу України, також, вимогами ч.6 ст.54 МКУ передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. За умови надання, згідно ст.53 МКУ документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано.

Митну вартість товару визначено за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно зі статтею 59 Митного кодексу України, відповідно до наказу Держмитслужби від 01.07.2021 №476 мПро затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України", на підставі цінової інформації, наявної в митного органу, з врахуванням положень статті 59 Митного кодексу України.

Митницею відповідно до положень ст. 55 та ст.57 МКУ з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Зазначене рішення слугувало підставою для видання відповідачем 9.06.2023 картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/002099, якою митний орган повідомив про відмову в митному оформленні (випуску) товарів з таких причин: митна вартість товарів 10, 14, 18, 21 не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з відсутністю у поданих до митного оформлення документах належних відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари та неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних митним органом , згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України. Митну вартість скориговано. Прийнято рішення про коригування митної вартості №UA205140/2023/000368/2 від 09.06.2023 відповідно до вимог Розділу III (статті 49-66) Митного кодексу України (ЗУ №4495-VI від 13.03.12). Підстава: Розділ III (статті 49-66), статті 256, 257 Митного кодексу України (ЗУ №4495-VI) від 13.03.12.

Декларантом вказані товари оформлено у вільний обіг згідно №23UA63U0 від 09.06.2023 з наданням гарантій, передбачених статтею 55 МК України.

Вважаючи вказане рішення митного органу протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

За правилами частини першої статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина перша).

Відповідно до статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин другої, третьої статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару запасні частини для легкових автомобілів та ненадання відповідачу додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Так, до митної декларації декларантом додано, зокрема: контракт №22/06/18 від 22.06.2018; додаткові угоди до контракту №1 від 18.06.2020, №2 від 11.07.2022; автотранспортна накладна (CMR) №110211 від 6.06.2023; рахунок-фактуру (інвойс) VEND_EX 23000646 від 31.05.2023; прайс-лист виробника товару від 31.05.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару вих.16 від 6.06.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №ТЛ00-0056 від 6.06.2023; договір №1/26042023 на перевезення вантажу від 26.04.2023; договір про надання послуг митного брокера, копію митної декларації країни відправлення від 31.05.2023 №23ITQ YG1 ТО 134600E3.

Суд звертає увагу на те, що вартість товарів безпосередньо визначена у рахунку-фактурі (інвойсі) VEND_EX 23000646 від 31.05.2023, а тому саме вказана ціна була врахована у складі митної вартості, зазначеної у митній декларації від 07.06.2023 №23UA30U7.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

15.09.2011 Україна приєдналася до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (у зміненій редакції) (Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» від 15.02.2011 №3018-VI).

Відповідно до Стандартного правила 6.4 Додатка II до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Загальний додаток) «Митна служба застосовує метод аналізу ризиків для визначення осіб та товарів, у тому числі транспортних засобів, що підлягають перевірці, та ступеня такої перевірки». Із цього правила, зокрема, випливає, що «для цільового добору конкретних операцій вибірка товарів, транспортних засобів чи документів з метою перевірки повинна ґрунтуватися на профілях ризику. Така заснована на вибірковості процедура допускає також випадковий добір на основі статистичної вибірки чи ініціативи співробітника митниці, заснованої на його досвіді чи інтуїції» (пункт 7.1 Рекомендацій до Загального додатка до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (у зміненій редакції)). Тобто наведене Стандартне правило передбачає, що поглибленій перевірці підлягають документи, стосовно яких спрацювала система управління ризиками, або документи, відібрані співробітниками митниці.

Частиною першою статті 320 МК України передбачено, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.

Згідно з частиною другою статті 361 цього ж Кодексу органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

Згідно з пунктом 3.5 Положення про систему аналізу й селекції факторів ризику при визначенні окремих форм митного контролю, затвердженого наказом Державної митної служби України від 27.05.2005 №435, одним із критеріїв ризику закріплено факт того, що заявлена митна вартість товарів значно відрізняється від ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів при їх увезенні на митну територію Україну.

За результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками, що здійснюється відповідно до статті 337 МК України, митні органи обирають форми та обсяг митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей, визначених за результатами застосування інструментів з управління ризиками (пункт 7.1 Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками в митній службі України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №597).

При декларуванні товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України, у процесі оформлення МД використовується Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, та відомчі класифікатори інформації з питань державної митної справи, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011, якими, зокрема, передбачені різні форми перевірки документів та матеріалів: контроль правильності визначення митної вартості товарів (код митної формальності - 105-2); витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів (код митної формальності - 106-2).

Отже, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що поглиблена перевірка документів, доданих до митної декларації, на предмет їх достовірності та правильності визначення митної вартості товару здійснюється виключно при спрацюванні системи управління ризиками або у випадках, які визначаються співробітниками митниці на основі власного досвіду чи інтуїції.

Згаданий Класифікатор митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками, передбачає, що одним із наслідків спрацювання системи управління ризиками може бути проведення такої формальності, як «витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів» (код митної формальності - 106-2). Проте, митний контроль та митне оформлення як складові митної процедури є частиною адміністративних процедур із провадження справи декларанта щодо пропуску його товарів через митний кордон України. Факт відхилення рівня задекларованої митної вартості від рівня митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не стосується обставин справи; він стосується фактів, які були зафіксовані під час провадження справ щодо інших товарів. Факт відхилення рівня митної вартості є лише приводом для вчинення певних адміністративних процедур, проте сам собою не є доказом у справі, у якій провадяться адміністративні (митні) процедури.

Таким чином, правові акти суб`єкта владних повноважень, в тому числі процедурне рішення митного органу про витребування додаткових документів, може бути ухвалене ґрунтуючись лише на доказах у справі, а такими доказами передусім є документи, додані до митної декларації.

Факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів, і лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Аналогічний підхід закріплено і у Методичних рекомендаціях щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС України від 11.09.2015 №689. Так, у пункті 8 розділу 2 цих Методичних рекомендацій зазначено, що у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 МК України здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 МК України та частиною першою статті 55 цього Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів. Тобто, при відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина четверта статті 53 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадках: якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Такі сумніви щодо митної вартості товару можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Як вказано у пункті 2 частини четвертої статті 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

Вказана норма законодавства спрямована на те, щоб декларант був обізнаний з недоліками, які виявлені митним органом, та які в свою чергу перешкоджають митному органу підтвердити задекларовану митну вартість товарів, з метою надання декларанту реальної можливості їх усунути шляхом подання додаткових документів.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, митниця вказала, що документи, які подані позивачем для підтвердження митної вартості містять розбіжності. При цьому, митниця володіла інформацією щодо рівня митної вартості товару, подібного із імпортованим за призначенням, виробником, країною виробництва, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів, у відповідності до чого митну вартість визначено так: товар №10 - 4,23 дол. США/кг - МД №UA205140/2023/033851 від 28.04.2023; товар №14 - 7,70 дол. США/кг - МД №UA205140/2023/033851 від 28.04.2023; товар №18 - 6,65 дол. США/кг - МД №UA205140/2023/033851 від 28.04.2023; товар №21 - 6,61 дол. США/кг - МД №UA205140/2023/033851 від 28.04.2023.

Проте суд із такими мотивами оскаржуваного рішення не погоджується, враховуючи таке.

Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 53 МК України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений частиною 2 даної статті.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №808/9123/15, від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Щодо виявлених митним органом у поданих позивачем документах розбіжностей суд зазначає, що лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною 1 статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість.

На думку суду, позивачем у відповідності до вимог статей 52, 53 МК України подано всі необхідні документи для митного оформлення зазначених товарів за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Частиною другою статті 64 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відтак, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

10.04.2008 Законом України №250-VІ ратифіковано протокол про вступ України до Світової організації торгівлі та про приєднання України до угоди про Світову організацію торгівлі.

Визначення митної вартості оцінюваних товарів з використанням резервного методу має відповідати принципам та положенням статті VII ГАТТ «Оцінка товару для митних цілей» та Угоди про застосування статті VII ГАТТ.

Відповідно до статті VІІ п. 2 (а) Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних цінах.

Пунктом 2 (b) даної статті Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року передбачено, що під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Якщо дійсна вартість може бути визначена відповідно до пункту (b), оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті, який може бути встановлений (пункт 2 (с)).

Відповідно до додатка 1 до статті VII формування пунктів (a) і (b) дозволяє стороні, що домовляється, одноманітно визначати вартість для митних цілей або на підставі цін окремого експортера на імпортний товар, або на підставі загального рівня цін на подібний (аналогічний) товар.

Отже, за правилами ГАТТ для цілей митного оформлення товару за резервним методом під митною вартістю товару розуміється ціна такого товару, за яку він продається чи пропонується до продажу в імпортуючій країні.

Частиною шостою статті 54 МК України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частина перша статті 55 МК України передбачає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з частиною другою статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Суд звертає увагу, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах. Контролюючий орган не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Суд вважає, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена наступним чином: товар №10 - 4,23 дол. США/кг - МД №UA205140/2023/033851 від 28.04.2023; товар №14 - 7,70 дол. США/кг - МД №UA205140/2023/033851 від 28.04.2023; товар №18 - 6,65 дол. США/кг - МД №UA205140/2023/033851 від 28.04.2023; товар №21 - 6,61 дол. США/кг - МД №UA205140/2023/033851 від 28.04.2023.

При цьому, ціна товару в рахунку-фактурі (інвойс) VEND_EX 23000646 від 31.05.2023 відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №23UA30U7 від 07.06.2023 - 2340369,06 грн.

При цьому, визначаючи митну вартість за першим методом, декларант до фактурної вартості додав також витрати з перевезення товару від місця передачі перевізнику до кордону України (7905,00 грн), що не заперечується відповідачем. Такі витрати підтверджено поданими разом із митною декларацією документом, що підтверджує вартість перевезення товару вих.16 від 06.06.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця договору №ТЛ00-0056 від 06.06.2023; договір №1/26042023 на перевезення вантажу від 26.04.2023

Щодо розбіжностей у підписі і штампі перевізника PE Datsiuk Y.V., то суд звертає увагу, що послуги з перевезення імпортованої позивачем партії товару були надані ТзОВ «Транс-Експрес-Логістик» за посередництва ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується додатками до договору №99/06/06/2023 від 06.06.2023 на транспортно-експедиційні послуги.

З приводу тверджень у спірному рішенні та відзиві на позов стосовно розбіжностей в умовах поставки, суд зазначає, що згідно з інвойсом №VEND_EX_23000646 від 3105.2023 дана партія товару поставлялась на умовах FCA Хелм, що повністю відповідає вимогам п.п.1.3., 3.1. контракту від 22.06.2018 №22/06/18.

Відповідно до правил Інкотермс 2010 при поставці на умовах FCA продавець доставить товар вказаному покупцем перевізнику до названого місця. При цьому, перевізника наймає і оплачує його послуги покупець, що й мало місце в нашому випадку, коли послуги з перевезення оплачуються нами. Всі необхідні відомості щодо числових значень складових митної вартості імпортованого товару вказані в поданих відповідачу товаросупровідних документах.

Стосовно строку оплати повідомляли, що згідно з умовами контракту №22/06/18 покупець оплачує 100% від вартості виставленого рахунку-фактури (п.4.1.). Платежі по контракту здійснюються покупцем платіжним дорученням, виходячи з умов, зазначених в наданих продавцем інвойсах (п.4.2). Таким чином, зазначення в інвойсі від 31.05.2023 №VEND_EX_23000646 умови щодо строку оплати - 60 days net (відстрочка платежу) повністю відповідає умовам вказаного контракту.

На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу продавцем товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

З урахуванням наведеного відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

Суд повторює, що вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частинах третій-четвертій статті 53 МК України та про надання яких вказано у повідомленні декларанту (договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини) може мати місце лише тоді, коли документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Однак за обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

При цьому суд зазначає, що відсутність договірних відносин із третіми особами вже само по собі робить невиконуваною вимогу митного органу надати договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам. Тому митний орган не може покликатися на ненадання декларантом таких документів, яких у нього не було і не могло бути. Те саме стосується вимоги про надання рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту) та про надання виписки з бухгалтерської документації, при тому, що позивач (декларант) надавали до митної декларації надавав прайс-лист виробника товару від 31.05.2023, договір про надання послуг митного брокера.

Суд наголошує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є і вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт (додаткові угоди до нього) та рахунок-фактура (інвойс).

При вирішенні спору суд також враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Також в поданих до митного оформлення документах ціна товару визначена за одиницю товару (за штуку), тоді як митний орган у спірному рішенні визначив відкориговану митну вартість товару не за одиницю товару, а за кілограм. Не дивлячись на те, що за однією митною декларацією оформлялися інші товари, спірне рішення прийняте тільки стосовно коригування митної вартості товару №10, №14, №18, №21, тобто, стосовно чотирьох товарних позицій 86, хоч їх оформлення здійснювалося за тим ж самими документами. Таким чином, відповідач вибірково скоригував митну вартість товару без наведення при цьому обґрунтування такого коригування, не довівши підстав для таких дій.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митниця повинна довести законність свого рішення, яке не може ґрунтуватися на припущеннях та сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Також суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Отже, підстави вважати, що рішення відповідача №UA205140/2023/000368/2 від 09.06.2023 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні. Тому таке рішення підлягає скасуванню як протиправне, а позов належить задовольнити повністю.

Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 2686,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 26.07.2023 №4823.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати у сумі 2686,00 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодімсервіс» (43006, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Андрія Марцинюка, будинок 35, ) до Волинської митниці (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від №UA205140/2023/000368/2 від 09.06.2023

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодімсервіс» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір у сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський