Справа № 420/11824/20
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/11824/20

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду Лук`янчук О.В., Бітова А.І. та Ступакової І.Г. про самовідвід по справі за апеляційними скаргами Офісу Генерального прокурора та Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Чотирнадцятої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2023р. задоволено частково позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Чотирнадцятої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На зазначене рішення суду Офіс Генерального прокурора та Одеська обласна прокуратура подали апеляційні скарги, які, згідно протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2023р. та від 18.08.2023р., передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Лук`янчук О.В., суддів Бітова А.І. та Ступакової І.Г.

17.10.2023р. суддями Лук`янчук О.В., Бітовим А.І. та Ступаковою І.Г. було заявлено самовідвід з метою уникнення будь-яких сумнівів в учасників судового процесу щодо неупередженості колегії суддів та об`єктивного розгляду даної справи.

Зокрема, заяву про самовідвід обґрунтовано тим, що на розгляді колегії суддів Одеського апеляційного адміністративного суду (суддя-доповідач Бітов А.І., судді Лук`янчук О.В., Ступакова І.Г.) перебувала справа №815/7401/16 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та прокуратури Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу прокурора Одеської області №2627к від 23.11.2016р. про звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області та з органів прокуратури, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017р. скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22.02.2017р. про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та ухвалено по справі нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

У зв`язку з тим, що вказане судове рішення суду апеляційної інстанції в подальшому було скасовано постановою Верховного Суду від 19.09.2018р., ОСОБА_1 звертався до суду із заявою про відвід колегії суддів від розгляду справи №420/11824/20, в якій висловив сумніви у неупередженості суддів через постановленням ними «злочинного рішення».

Крім того, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Вищої ради правосуддя із скаргою на суддів Одеського апеляційного адміністративного суду Бітова А.І., Лук`янчук О.В. та Ступакової І.Г., щодо притягнення їх до дисциплінарної відповідальності. У вказаній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що колегія суддів при розгляді судової справи №815/7401/16 допустила не належну поведінку та очевидну недбалість, вимагала отримання неправомірної вигоди, чим підриває авторитет правосуддя, а також допустила численні порушення норм процесуального права, які свідчать про узгодженість дій суду з інтересами відповідача.

Тобто, ОСОБА_1 неодноразово використовував та використовує наразі некоректні, образливі висловлювання, які свідчать про недовіру його до суду, зокрема, щодо неупередженого та об`єктивного розгляду судової справи, стороною якої він являється.

Розглянувши подану заяву про самовідвід, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.39 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно п.4 ч.1 ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону №1402-VIII кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Частиною сьомою статті 56 Закону №1402-VIII передбачено, що суддя зобов`язаний, зокрема, своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, а також дотримуватися правил суддівської етики.

У «Основних принципах незалежності судових органів», схвалених резолюціями №40/32 та №40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, зазначено: «Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з яких би то не було причин».

Також, як зазначається у п.11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухвалених 17.11.2010р., зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом (п. 11).

Крім того, Консультативна рада європейських суддів у п.12 Висновку № 1 (2001) наголошує: «Судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано».

Бангалорськими принципами поведінки суддів від 19 травня 2006 року (схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23), які мають на меті встановлення стандартів етичної поведінки суддів, визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів встановлено, що на застосування принципу об`єктивності, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи, зокрема в тому випадку, коли у сторони могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини для того, щоб встановити, чи може суд вважатися «незалежним» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, слід звернути увагу, inter alia, на спосіб призначення його членів і строк їхніх повноважень, існування гарантій проти тиску ззовні та на питання, чи створює орган видимість незалежного (рішення у справах «Фіндлей проти Сполученого Королівства» від 25.02.1997р., п.73, «Брудніцька та інші проти Польщі», заява №54723/00, п.38, «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013р., заява №21722/11, п.103).

Тобто, для того, щоб визначити, чи можна вважати «суд» незалежним згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зовнішні критерії також можуть мати значення. Важливим є довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти населенню (рішення у справі «Саінер проти Туреччини», п. 44).

Сумніви в незалежності відсутні, коли, на думку ЄСПЛ, у «об`єктивного спостерігача» не виникне підстав для занепокоєння з цього питання в обставинах справи, що розглядається (рішення у справі «Кларк проти Сполученого Королівства»).

Визначаючи, чи є суд незалежним, ЄСПЛ звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд ЄСПЛ іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду (рішення у справі «Бєлілос проти Швейцарії»).

ЄСПЛ застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд (рішення у справах «Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Веттштайн проти Швейцарії»).

Беручи до уваги наведені вище приписи нормативно-правових актів та практику ЄСПЛ, яка є джерелом права, колегія суддів, враховуючи власну стійку позицію ОСОБА_1 , яка полягає у неодноразово висловленій недовірі цьому складу суду, дійшла висновку про необхідність задоволення заяви суддів Лук`янчук О.В., Бітова А.І. та Ступакової І.Г. про самовідвід від розгляду справи №420/11824/20 задля демонстрації сторонам безсторонності правосуддя, для забезпечення умов, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом й прийняття законного рішення.

Відповідно до частини другої статті 41 КАС у разі задоволення відводу (самовідводу) одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Отже, справу необхідно передати на повторний автоматизований розподіл для визначення іншого складу колегії суддів.

Керуючись ст.ст.36, 39, 41, 248, 311, 321 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Заяву суддів Лук`янчук О.В., Бітова А.І. та Ступакової І.Г. про самовідвід задовольнити.

Відвести суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду Лук`янчук О.В., Бітова А.І. та Ступакової І.Г. від розгляду апеляційних скарг Офісу Генерального прокурора та Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року по справі №420/11824/20.

Справу №420/11824/20 передати на повторний автоматизований розподіл для визначення складу колегії суддів в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова