Справа № 160/25037/23
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

24 жовтня 2023 рокуСправа № 160/25037/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіВерба І.О.
при секретарі судового засіданняКамінській С.В.

розглянувши у підготовчому засіданні у місті Дніпрі питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Державна судова адміністрація України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

1. 29.09.2023 представник ОСОБА_1 адвокат Скороход Євгеній Олександрович звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області, у якому просить суд:

- визнати протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати суддівської винагороди судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 за періоди: січень-грудень 2021 року; січень-грудень 2022 року; січень-серпень 2023 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021, 01.01.2022 та з 01.01.2023 в розмірі 2102 грн;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2021 по 31.08.2023 включно, відповідно до вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01.01.2021 складає 2270 грн, на 01.01.2022 складає 2481 грн та на 01.01.2023 2684 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області проводити нарахування та виплату суддівської винагороди судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначений Законом України «Про Державний бюджет України» станом на 01 січня кожного наступного календарного року;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання нарахувати та виплатити суддівську винагороду за один місяць;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у десятиденний строк звіт про виконання судового рішення.

2. Ухвалою суду від 04.10.2023 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні 24.10.2023.

3. 12.10.2023 відповідач надав відзив.

4. 16.10.2023 позивач надав відповідь на відзив.

5. У підготовче засідання учасники справи не прибули. Позивач, його представник та відповідач заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

6. Суд дійшов висновку про відкриття провадження у цій справі за позовом, до якого позивачем не додано клопотання про поновлення строку звернення до суду та без вирішення судом питання додержання позивачем такого строку.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

7. Щодо строку звернення до суду у відповіді на відзив позивач зазначив, що не вважає його пропущеним, оскільки у спірних правовідносинах слід керуватися статтею 233 КЗпП України, в редакціях до та після внесення змін з 19.07.2023, з урахуванням продовження строку звернення до суду, визначеного статтею 233 КЗпП України, на строк дії карантину.

8. Оскільки у межах спірних правовідносин перебіг встановленого статтею 233 КЗпП України тримісячного строку звернення до суду з вимогами, які виникли починаючі з 19.07.2022 року, почався під час дії карантину (до 30.06.2023), то після закінчення карантину з наступного дня (01.07.2023) потрібно обчислювати строк звернення до суду та його тривалість буде складати: кількість днів до закінчення карантину + визначений законом процесуальний строк.

9. Тобто на період дії карантину обчислення процесуальних строків зупиняється.

10. Отже, у позивача строк звернення до суду розпочався 01.07.2023 та закінчується 01.10.2023, а з цим позовом позивач звернувся 29.09.2023, тобто в межах строку звернення до суду.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

11. Відповідач зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений статтею 233 КЗпП України з урахуванням його продовження на строк дії карантину, оскільки карантин відмінено з 30.06.2023, отже саме 30.06.2023 є останнім днем строку для звернення до суду, однак позивач звернувся до лише 29.09.2023, тобто з пропуском строку звернення до суду.

12. Прикінцеві положення КЗпП України не зупиняли перебіг строку звернення до суду, а продовжували такий строк, тобто відклали останній день такого строку до дня завершення карантину. Відповідно, відсутні правові підстави для обчислення тримісячного строку з моменту відміни карантину.

13. На тому, що цей процесуальний строк саме продовжується, а не зупиняється або переривається, наголошував Верховний Суд у постанові від 03.08.2023 у справі № 280/6779/22.

14. Оскільки виплата суддівської винагороди має регулярний, щомісячний характер, про порушення своїх прав щодо повноти нарахування та виплати суддівської винагороди позивач мав дізнаватися разом з отриманням такої винагороди за такий місяць, при цьому з наступного дня після отримання такого грошового забезпечення розпочав перебіг тримісячного строку звернення до суду з відповідним позовом.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

15. Суд частково погоджується з доводами сторін, виходячи з наступного.

16. Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при оцінці додержання строку звернення до суду із цим позовом, суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, зазначає, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

17. Застосування наведених норм права відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 06.04.2023 у справі № 260/3564/22, від 25.04.2023 у справі № 380/15245/22, від 07.09.2023 у справі № 280/1340/23.

18. Предметом заявленого спору є правомірність обчислення суддівської винагороди позивача за період з 01.01.2021 по 31.08.2023 із застосуванням для її обчислення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який використовується для визначення базового посадового окладу у розмірі 2102 грн.

(періоди з січня 2021 року по червень 2022 року включно)

19. У заявленому спорі за періоди виплати суддівської винагороди з січня 2021 року по червень 2022 року включно суд вважає правомірним застосування частини другої статті 233 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення таких правовідносин, згідно з якою, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

20. Так, відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

21. Однак, частина четверта статті 3 КАС України встановлює виключення з вищенаведеного правила, зазначаючи, що закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

22. Крім того, питання застосування статті 58 Конституції України неодноразово розглянуто Конституційним Судом України, який виклав наступні правові висновки:

- стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (пункт 5 мотивувальної частини рішення від 13.05.1997 № 1-зп/1997);

- за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 09.02.1999 № 1-рп/1999);

- Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 мотивувальної частини рішення від 05.04.2001 № 3-рп/2001);

- суть положення статті 58 Конституції України про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття ними чинності , і не поширюється на правовідносини, які виникли і закінчилися до набуття такої чинності (пункт 4 рішення від 02.07.2002 № 13-рп/2002);

- Конституційний Суд України вважає, що вказані положення Основного Закону України передбачають загальновизнані принципи дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, а саме: принцип їх безпосередньої дії, тобто поширення тільки на ті відносини, які виникли після набуття чинності законами чи іншими нормативно-правовими актами, та принцип зворотної дії в часі, якщо вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (пункт 5 мотивувальної частини рішення від 26.01.2011 № 1-рп/2011).

23. На момент виникнення спірних правовідносин з січня 2021 року по червень 2022 року частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком, отже підстави для твердження про недодержання позивачем строку звернення до суду за такі періоди відсутні.

24. Таким чином, оскільки право на виплату у належному розмірі сум суддівської винагороди виникло до 19.07.2022, тобто до внесення змін у статтю 233 КЗпП України, суд зазначає, що строк звернення до суду із цим позовом за розглянуті періоди не пропущено.

(періоди з липня 2022 року по серпень 2023 року включно)

25. При вирішенні питання про додержання строків звернення до суду з вимогами щодо належної виплати суддівської винагороди за періоди з липня 2022 року по лютий 2023 року включно належить застосовувати строки звернення до суду, встановлені статтею 233 КЗпП України, з урахуванням пункту першого глави XIX вказаного Кодексу.

26. Так, в редакції з 19.07.2022 частиною першою вказаної норми передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

27. Пунктом 1 глави ХІХ КЗпП України встановлено, шо під час дії карантину строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

28. Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

29. Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

30. Для оцінки продовження строку для звернення до суду щодо виплат, які є періодичними (щомісячними) та мають бути виплачені за поточний місяць у такому поточному місяці, належить обчислити такий строк та встановити з якої дати строк звернення до суду є продовженим на строк дії карантину.

31. Оскільки виплата суддівської винагороди здійснюється щомісячно у поточному місяці, позивач мав дізнатися про порушення його права з моменту одержання виплати такої винагороди за відповідний місяць, та перебіг строку звернення до суду відповідно до частини першої статті 120 КАС України має починатися з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

32. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, якою у розглянутому випадку є відміна карантину, закінчується наступного дня після настання події, згідно з частиною сьомою статті 120 КАС України, та таким наступним днем є 01.07.2023.

33. Так, за періоди з липня 2022 року по лютий 2023 року перебіг тримісячного строку звернення до суду розпочався під час дії карантину для кожної щомісячної виплати з 1 числа наступного місяця та закінчився під час дії карантину, а саме перебіг строку розпочався та закінчився:

- за періоди 2022 року: за липень перебіг строку розпочався 01.08.2022 та закінчився 01.11.2022; за серпень 01.09.2022 та 01.12.2022; за вересень 01.10.2022 та 01.01.2023; за жовтень 01.11.2022 та 01.02.2023; за листопад 01.12.2022 та 01.03.2023; за грудень 01.01.2023 та 01.04.2023 відповідно;

- за періоди 2023 року: за січень перебіг строку розпочався 01.02.2023 та закінчився 01.05.2023; за лютий 01.03.2023 та 01.06.2023 відповідно.

34. За періоди з березня 2023 року по травень 2023 року перебіг тримісячного строку звернення до суду розпочався під час дії карантину для кожної щомісячної виплати з 1 числа наступного місяця та закінчився після відміни карантину з 24 години 00 хвилин 30.06.2023, а саме перебіг строку розпочався та закінчився:

- за періоди 2023 року: за березень розпочався 01.04.2023 та закінчився 01.07.2023; за квітень 01.05.2023 та 01.08.2023; за травень 01.06.2023 та 01.09.2023 відповідно.

35. За періоди з червня 2023 року по серпень 2023 року перебіг тримісячного строку звернення до суду розпочався після відміни карантину для кожної щомісячної виплати з 1 числа наступного місяця та закінчився (закінчиться):

- за періоди 2023 року: за червень розпочався 01.07.2023 та закінчився 01.10.2023; за липень 01.08.2023 та 01.11.2023; за серпень 01.09.2023 та 01.12.2023 відповідно.

36. Оскільки перебіг строку, закінчення якого пов`язане з відміною карантину, як подією яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події, тобто 01.07.2023 (субота), позивач мав право звернення до суду без пропуску строку звернення до суду за періоди з липня 2022 року по лютий 2023 року до 03.07.2023 (понеділок) включно як перший робочий день відповідно до частини шостої статті 120 КАС України.

37. З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про закінчення строку звернення до суду з цим позовом 30.06.2023, зокрема за вищевказані періоди.

38. Доводи позивача про те, що період з липня 2022 року по серпень 2023 року включно обмежується тримісячним строком з моменту відміни карантину 30.06.2023, у зв`язку із чим останній день строку припадає на 01.10.2023, суд вважає необґрунтованими, оскільки позивач не враховує регулярність щомісячних платежів, у тому числі за спірні періоди після закінчення карантину.

39. Враховуючи, що пунктом 1 глави ХІХ КЗпП України встановлено, шо під час дії карантину строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину тримісячний строк звернення до суду, перебіг якого почався під час дії карантину є продовженим (1) під час дії карантину та (2) на строк дії такого карантину, тобто на строк до 30.06.2023.

40. Наведені прикінцеві положення КЗпП України не передбачають зупинення строку звернення до суду, а надають можливість позивачеві звернутися до суду у строк триваліший ніж три місяці з дня порушення права шляхом продовження саме такого тримісячного строку звернення до суду на строк дії карантину.

41. Також вказані норми не передбачають початок обчислення строку звернення до суду з 30.06.2023 (03.07.2023) або додавання тримісячного строку звернення до суду з дня закінчення карантину.

42. Суд зазначає, що з відміною з 30.06.2023 (п`ятниця) карантину, як подією, перебіг продовженого строку звернення до суду закінчується наступного дня після настання такої події та з урахуванням того, що 01.07.2023 (субота) є неробочим днем, таким останнім строком є 03.07.2023 понеділок, як перший робочий день після 01.07.2023.

43. Перебіг строку звернення до суду щодо виплат за березень та травень 2023 року закінчився поза періодом карантину - 03.07.2023 (оскільки 01.07.2023 є вихідним днем) та 01.09.2023, як в останні дні перебігу процесуального строку.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

44. З огляду на викладене, суд зазначає, що позивач, звернувшись із цим позовом 29.09.2023 пропустив строк звернення до суду за періоди виплати суддівської винагороди з липня 2022 року по травень 2023 року.

45. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина третя статті 123 КАС України).

46. Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

47. Керуючись статтями 122, 123, 161, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, який складає 10 (десять) календарних днів з дня отримання копії цієї ухвали.

2. Недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду за періоди виплати суддівської винагороди з липня 2022 року по травень 2023 року та докази поважності причин його пропуску, за наявності.

3. Копію ухвали направити особі, яка звернулась з позовною заявою.

4. Якщо недоліки позовної заяви не будуть усунені у зазначений строк, позовна заява буде повернута позивачеві.

5. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та не може бути оскаржена.

6. Повний текст ухвали складений 24.10.2023.

Суддя І.О. Верба