Справа № 400/11042/23
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 р. № 400/11042/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2023 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про:

визнання дії (бездіяльності) відповідача щодо неповідомлення позивача щомісячно про грошове забезпечення про усі нарахування, відрахування, утримання, виплати та компенсаційні виплати щомісячні постійні та разові протиправними та такими, що систематично порушують командуванням норми діючого законодавства та умови Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 06.07.2021;

зобов`язання відповідача повідомити позивача про щомісячне грошове забезпечення з зазначенням усіх нарахувань, відрахувань, утримань, виплат та компенсаційних щомісячних постійних та разових виплат, шляхом надання позивачу розрахункових листів помісячно, за типовою формою № П-6, згідно Наказу Державного комітету статистики України від 05.12.2008 № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» за період з 25.09.2021 по теперішній час.

Позов обґрунтовано позивачем тим, що відповідач всупереч чинному законодавству систематично не надає позивачу відомості щодо складових його грошового забезпечення, приховує інформацію з метою унеможливлення визначити усі складові грошового забезпечення та компенсаційних виплат.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовна заява з додатками і ухвала суду від 07.09.2023 вручена представнику позивача наручно 05.10.2023, що підтвреджується повідомленням про вручення наручно.

У встановлений судом п`ятнадцятиденний строк відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Однак, 24.10.2023 він подав до суду відзив на позовну заяву від 24.10.2023 № 154/54/23/1/1785, тобто з пропущенням встановлених судом строків для такого подання. Тому цю заяву суд долучив до матеріалів справи як письмові пояснення відповідача.

У цих письмових поясненнях відповідач заперечив проти позову і просив у задоволенні позову відмовити повністю. Заперечення проти позову відповідач умотивував тим, що надати відомості про всі складові грошового забезпечення позивача за формою № П-6, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 05.12.2008 № 489, є неможливим, оскільки вказана форма застосовується для розрахунку заробітної плати працівників, а позивач є військовослужбовцем і отримує грошове забезпечення відповідно до наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України».

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі її обставини в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

06.07.2021 позивач уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.09.2021 № 239 позивача з 25.09.2021 зараховано до списків особового складу частини і на всі види забезпечення.

06.10.2022 позивач подав на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 рапорт, у якому просив, у тому числі, надати йому розрахункові листи (про виплату грошового забезпечення) з жовтня 2021 року по теперішній час (помісячно, з розшифровкою усіх виплат).

У листі від 22.10.2022 відповідач за результатами розгляду рапорта від 06.10.2022 повідомив позивачу, що запитувані ним документи про фінансове забезпечення з конкретною розшифровкою усіх виплат, вислуги років, зарахування у списки частини та інше мають гриф «для службового користування», а тому надати їх йому неможливо.

19.11.2022 відповідач надав позивачу відомість про складові нарахованого йому грошового забезпечення за 2022 рік (з січня по листопад 2022 року), що підтверджується особистим підписом позивача на листі відповідача від 19.11.2022 № 154/54/23/1/800.

14.07.2023 позивач надіслав через установу поштового зв`язку командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт, в якому просив надати йому відомості про його грошове забезпечення (щомісячні основні, додаткові та будь-які інші виплати) за типовою формою № П-6 згідно з наказу Державного комітету статистики України від 05.12.2008 № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» у спрощеній формі, прибравши рядки нарахувань, відрахувань, утримання та виплат, по яким не проводились, і з додаванням рядків, по яким проводились нарахування, відрахування, виплати та утримання, по яким проводились, але не передбачені формою № П-6, помісячно за період з жовтня 2021 року по теперішній час.

За твердженням позивача, відповіді на вищенаведений рапорт відповідач не надав.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача щодо незадоволення його рапорта від 14.07.2023 протиправною , позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною другою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Спеціальним законодавством, яке регулює грошове забезпечення військовослужбовців, не передбачено порядок інформування військовослужбовців про умови нарахування та виплати їм грошового забезпечення. Проте, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації в цих правовідносинах суд прийшов до висновку про можливість застосування норм законодавства про працю як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час виплати грошового забезпечення військовослужбовцям.

Аналогічний правовий висновок щодо поширення на правовідносини проходження військової служби загальних норм трудового законодавства викладений в постановах Верховного Суду від 31.05.2018 у справі № 823/1023/16 і від 05.03.2021 у справі № 120/3276/19-а.

Відповідно до пункту «b» статті 12 Конвенції про захист заробітної плати № 95, ухваленої 01.07.1949, якщо є потреба, то має бути вжито заходів, щоб зручний і легко зрозумілий спосіб інформувати працівників під час кожної виплати про складові елементи заробітної плати за кожен період, такою мірою, якою ці елементи можуть змінюватися.

Згідно зі статтею 110 Кодексу законів про працю України і частиною першою статті 30 Закону України «Про оплату праці» при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці:

а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат;

б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати;

в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Абзацами другим і третім пункту 8 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, встановлено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види в поточному місяці за минулий.

Таким чином, військові частини зобов`язані щомісячно повідомляти військовослужбовців, які перебувають на їх грошовому забезпеченні, про виплачене їм грошове забезпечення за відповідний місяць, а саме: про загальну суму грошового забезпечення з розшифровкою за видами грошового забезпечення, розмір і підстави відрахувань із грошового забезпечення, а також суми грошового забезпечення, що належать до виплати.

Таке інформування військовослужбовців повинно здійснюватися без додаткових їх звернень до командування.

Водночас чинними нормативно-правовими актами не встановлено форми повідомлення про розмір грошового забезпечення військовослужбовця та спосіб її надання.

Тобто відомості про грошове забезпечення можуть бути викладені письмово (у формі розрахункового листа або іншого документа), у вигляді електронного документа (повідомлення, листа) або іншими належними способами.

Твердження позивача про те, що таке повідомлення повинно здійснюватися за формою № П-6 «Розрахунково-платіжна відомість працівника», затвердженою наказом Державного комітету статистики України від 05.12.2008 № 489, не ґрунтується на чинному законодавстві, оскільки зазначений наказ Державного комітету статистики України не пройшов державну реєстрацію.

Статтею 1 Указу Президента України від 03.10.1992 № 493 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» установлено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Відповідно до підпункту «е» пункту 5 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731, на державну реєстрацію не подаються акти рекомендаційного, роз`яснювального та інформаційного характеру (методичні рекомендації, роз`яснення, у тому числі податкові, тощо), нормативно-технічні документи (національні та регіональні стандарти, технічні умови, будівельні норми і правила, правила спортивних змагань з видів спорту, визнаних в Україні, тарифно-кваліфікаційні довідники, кодекси усталеної практики, форми звітності, у тому числі щодо державних статистичних спостережень, адміністративних даних та інші).

Таким чином, форма № П-6 «Розрахунково-платіжна відомість працівника», затвердженою наказом Державного комітету статистики України від 05.12.2008 № 489, має рекомендаційний характер, а тому не є обов`язковою для застування військовими частинами.

Як наслідок, позовні вимоги у частині зобов`язання відповідача надати позивачу відомості про його грошове забезпечення за формою № П-6 задоволенню не підлягають.

Також суд встановив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.09.2021 № 239 позивач перебуває на грошовому забезпеченні відповідача з 25.09.2021.

19.11.2022 відповідач надав позивачу відомість про складові нарахованого йому грошового забезпечення аз 2022 рік (з січня по листопад 2022 року), що підтверджується особистим підписом позивача на листі відповідача від 19.11.2022 № 154/54/23/1/800.

Проте, ці дані про грошове забезпечення позивача не є повними. Зокрема та не виключно, у вказаних відомостях відсутня інформація про розміри і підстави відрахувань із грошового забезпечення, загальна сума грошового забезпечення, що була виплачена позивачу.

Крім цього, відповідач не надав суду жодних доказів того, що він щомісячно інформував позивача про виплачене йому грошове забезпечення за відповідний місяць.

Відповідно до абзаців першого і другого статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач не надав позивачу згідно зі статтею 110 Кодексу законів про працю України інформацію про виплачене йому грошове забезпечення за період з 25.09.2021 по 30.09.2023 (вересень 2023 року останній місяць, за який відповідач станом на день прийняття цього рішення суду зобов`язаний був надати позивачу відповідні відомості).

Така бездіяльність відповідача є протиправною.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і не поніс документально підтверджених судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді. Тому розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України суд не здійснював.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо неповідомлення щомісяця ОСОБА_1 про виплачене йому грошове забезпечення за відповідні місяці, а саме: про загальну суму грошового забезпечення з розшифровкою за видами грошового забезпечення, розмір і підстави відрахувань із грошового забезпечення, а також суми грошового забезпечення, що належать до виплати.

3. Зобов`язати військову частину частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) відомості про його щомісячне грошове забезпечення за період з 25.09.2021 по 30.09.2023, а саме: про загальну суму грошового забезпечення з розшифровкою за видами грошового забезпечення, розмір і підстави відрахувань із грошового забезпечення, а також суми грошового забезпечення, що належать до виплати у відповідних місяцях.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 25 жовтня 2023 року