Справа № 380/18603/23
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2023 рокусправа № 380/18603/23
Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Лужняк О.М.

за участю:

представника позивача Коцай Г.Л.

представника відповідача Гарасимів В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільно українсько-німецьке товариство «Мьолдер Ге Ем Бе Ха» до Львівської митниці про визнання протиправним, скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільно українсько-німецьке товариство Мьолдер Ге ЕМ Бе Ха" (далі - позивач) звернулося в суд з позовом до Львівської митниці (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати Рішення про визначення митної вартості товарів №UA209000/2023/900058/2 від 02.02.2023 року та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 02.02.2023 року №UA209170/2023/000404.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що надав до митного оформлення усі обов`язкові документи на підтвердження митної вартості товару, що передбачені ч.2 ст.53 МК України, які дають змогу визначити вартість товару за ціною договору. Розбіжності, які наведені в оскаржуваному рішенні, не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості. Стверджує, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Посилається на те, що митниця зобов`язана зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності, а не всі, які передбачені ст.53 Митного кодексу України. Зазначає, що ним були виконані усі вимоги чинного законодавства при митному оформленні переміщуваному товару, розмір митної вартості товару правомірно базується на ціні договору. Вказує, що з метою виписки у вільний обіг товарів подав вантажну митну декларацію з уточненою митною вартістю товарів. В зазначеній митній декларації було зазначено вартість товару вказану в оскаржуваному рішенні. Стверджує, що вважає вимогу сплати платежів за завищеною ставкою неправомірною і безпідставною, а понаднормово сплачені платежі такими, що мають бути повернені як надмірно сплачені.

Представник позивача просить позов задовольнити з урахуванням наведених мотивів.

У своїх запереченнях відповідач посилається на те, що ним були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення складових митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності усі фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Вказує, що декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. На вимогу позивачем було надіслано ряд документів, однак вони не усувають зазначені невідповідності. Зазначає, що оскаржуване рішення містить причини, через які митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору, зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, а також чітко обґрунтовано необхідність перевірки спірних правовідносин та зазначено документи, надання яких може усунути сумнів у їх достовірності, а також містить джерела, які використовувались митним органом при визначенні митної вартості. Зазначає, що чинним законодавством не передбачено зазначення даних, на які посилається позивач, у рішенні про коригування митної вартості. Зазначає, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті і саме він має довести, що ним правильно здійснено розрахунок митної вартості. Натомість, митний орган має довести обґрунтованість сумнівів. Документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані позивачем, не можуть вважатися такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню.

Представник відповідача проти позову заперечує, просить в його задоволенні відмовити повністю.

Ухвалою суду від 28.08.2023 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 02.10.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

Позивачем було подано відповідачу відповідну електронну митну декларацію.

02.02.2023 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900058/2, у якому зазначено наступні порушення:

- подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 та 3 ст.53 МК України, не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;

- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена;

- у п.3.3 Контракту MD 2022/12/30 від 30.12.2022 року зазначено, що вартість тари та упаковки включено до ціни товару, проте, відомості щодо перелічених витрат відсутні у товаросупровідних документах;

- у гр.16 ЦМР відсутні будь-які дані про перевізника (назва, реквізити, печатки, підписи);

- у гр.22 та гр.23 ЦМР відсутні підписи службових осіб;

- вартість товару зазначена у експортній декларації відправника не відповідає вартості, зазначеній в інвойсі, який було надано до митного оформлення.

Відповідач відповідно до частин 2-3 ст.53 Митного кодексу України для підтвердження митної вартості товарів просив надати додаткові документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює та додатки до нього у разі наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні показники товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

На вказану вимогу позивачем надано відповідачу каталог, прайс-лист, договір на перевезення.

За результатами перевірки митної декларації або документа, що її замінює, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України відповідачем було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/000404, якою позивача повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з наступних причин: неможливість завершення митного оформлення у зв`язку із рішеннями про коригування митної вартості №UA209000/2023/900058/2 від 02.02.2023 року) та необхідністю внесення змін у відповідні графи МД. Постанова Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій», Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 №631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа», наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 №651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа».

Не погоджуючись із згаданим рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення позивач звернувся із даним позовом до суду.

Змістом спірних правовідносин є рішення про коригування митної вартості товарів прийняті Львівською митницею Державної митної служби України №UA209000/2023/900058/2 від 02.02.2023 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/000404.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - МК України).

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.2 ст.52 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено частиною третьою ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно із ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною третьою ст.54 МК України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст.54 МК України).

Згідно із ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно із ч.2 ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою цієї ж норми передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч.2 ст.64 МК України).

Щодо твердження відповідача про зазначення у п.3.3 Контракту MD 2022/12/30 від 30.12.2022 року відомостей про те, що вартість тари та упаковки включено до ціни товару, проте, відомості щодо перелічених витрат відсутні у товаросупровідних документах.

Відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України у разі поставки товару у зворотній тарі у графі митної декларації « 37.Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32»,

Однак, у вказаній графі митної декларації, поданої позивачем, зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару).

Наведене вказує на відсутність особливостей переміщення товару, визначених згаданим Класифікатором.

При цьому, жодних спеціальних умов щодо пакування товару наданими позивачем документами не передбачалось.

Пунктом 3.2 контракту поставки №MD2022/12/30 від 30.12.2022 року, укладеного між позивачем (покупець) та Storm-Group Sp.z.o.o (продавець), передбачено, що продавець зобов`язаний поставити товари в упаковці, що відповідає характеру товару, що поставляє і забезпечує захист від пошкодження протягом транспортування.

Відповідно до п.3.3 вказаного контракту тара та упаковка товару не повертається і входить у вартість товару.

Суд звертає увагу, що умовами контракту не передбачено жодних спеціальних умов щодо пакування товару договором та інвойсами.

При цьому, відповідачем, у свою чергу, не надано докази на спростування наведених позивачем обставин.

Ці обставини вказують на відсутність будь-яких розбіжностей та, зокрема, на те, що вартість пакування товару входить до його вартості.

Щодо твердження, що у гр.16 ЦМР відсутні будь-які дані про перевізника (назва, реквізити, печатки, підписи).

В матеріалах справи наявний договір на перевезення вантажів №01/23 від 17.01.2023 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (перевізник) та позивачем (замовник), пунктом 1.3 якого передбачено, що перевізник виконує перевезення і повідомляє замовника про можливість виконання перевезення, приймає до перевезення вантажі згідно погодженою сторонами заявкою чи усно, доставляє вантажі до пункту призначення у видає уповноваженій особі вантажоотримувача.

Відповідно до довідки про транспортні витрати виданої позивачем для пред`явлення на митницю від 01.02.2023 року транспортні витрати автомобілем МАН НОМЕР_1 /ВС6061ХF за маршрутом м.Жешув (Польща) м.Львів (Україна) складають: від м.Жешув (Польща) до кордону м/п Медика/Шегині 13000 грн. 00 коп.; від кордону м/п Медика/Шегині до м.Львів (Україна) 2000 грн. 00 коп.; загальна сума 15000 грн. 00 коп.; страхування вантажу не проводилось.

В матеріалах справи наявна також заявка про надання транспортно-експедиційних послуг №30/01 від 30.01.2023 року із зазначенням вищезгаданих даних та суми оплати, а також рахунок на оплату №15 від 01.02.2023 року про оплату позивачем послуг фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 15000 грн. 00 коп.

З наведених документів у повній мірі вбачаються назва перевізника, умови здійснення перевезення товару, вартість послуг перевізника, а також сума, яка була сплачена йому позивачем за надані послуги.

Відтак, такі твердження не беруться до уваги.

Щодо відсутності у гр.22 та гр.23 ЦМР підписів службових осіб.

На переконання суду, зазначене відповідачем порушення носить формальний характер та жодним чином не вплинуло на можливість визначення ним митної вартості імпортованого позивачем товару.

Щодо розбіжностей вартості товару зазначеної у експортній декларації відправника та в інвойсі.

Як вбачається із декларації країни відправлення від 31.01.2022 року №23PL402010E0141772 загальна вартість товару наступна: 128625 польських злотих + 48234 польських злотих = 176859 польських злотих.

В інвойсі №MD2023/01-020 від 31.01.2023 року вартість товару зазначена у розмірі 40243,72 доларів США.

Суд звертає увагу, що, з урахуванням офіційного польського веб-сайту із курсами валют на період з 01.01.2023 року по 31.01.2023 року https://www.podatki.gov.pl/clo/kursy-walut/, вартість товару зазначена у згаданій декларації відповідає вартості товару вказаній в інвойсі від 31.01.2023 року.

Крім того, показаннями свідка ОСОБА_2 підтверджується те, що вартість товару містить розбіжність у 2 центи.

Відтак, посилання відповідача на розбіжності, які б вплинули на визначення митної вартості, зазначені в оскаржуваному рішенні не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Щодо твердження відповідача, що подані до митного оформлення та надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар.

Суд звертає увагу, що матеріали справи та подані позивачем контролюючому органу документи (контракт поставки від 30.12.2022 року; інвойс №MD2023/01-020 від 31.01.2023 року; сертифікат походження №PL/MF/AN0398523 від 31.01.2023 року; рахунок на оплату №15 від 01.02.2023 року; заявка про надання транспортних послуг від 30.01.2023 року; довідка про транспортні витрати від 01.02.2023 року; договір на перевезення вантажів №01/23 від 17.01.2023 року; декларація країни відправлення від 31.01.2022 року №23PL402010E0141772; прайс-лист від 15.10.2022 року; відповідні каталоги товарів ) у повній мірі дозволяли відповідачу встановити митну вартість імпортованого позивачем товару, у тому числі, вартість транспортування цього товару.

Окрім того, суд звертає увагу, що у відповідності до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 29.04.2021 року у справі №810/1822/16 Верховним Судом зроблені наступні висновки: «Митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності; у випадку ж коригування митним органом митної вартості товару рішення про таке коригування повинно містити мотиви його прийняття».

У спірних правовідносинах встановлені факти спростовують викладені відповідачем посилання, які викликали у нього сумніви та породили зазначені ним причини щодо неможливості перевірки наданих позивачем документів.

При цьому, зі змісту оскаржуваного позивачем рішення не вбачається, який саме показник ціни придбаного товару, на думку митного органу, був сумнівним чи помилковим.

Підсумовуючи викладене, можна прийти до висновків, що вказані документи містять достатньо відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни.

Щодо визначення митної вартості за методом 2 ґ.

Як передбачено пунктами 1, 2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, з наступними змінами та доповненнями, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Окрім того, у постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17 Верховний Суд зазначив наступне: «У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів».

Однак, оскаржувані рішення не містять жодних пояснень щодо зроблених контролюючим органом коригувань на обсяги партій ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, тощо.

Такі обставини також вказують на необґрунтованість спірних рішень при визначенні митної вартості за методом 2ґ, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування їх є підставними та підлягають задоволенню.

Щодо визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

У постанові від 23.07.2021 року у справі № 820/3979/17 Верховний Суд зазначив наступне: «Оскільки оскаржена в судовому порядку картка відмови носить похідний характер від прийнятих рішень про коригування митної вартості, вимогу про визнання її протиправною правомірно визнано судами обґрунтованою».

Відтак, беручи до уваги вказані висновки, адміністративний позов у цій частині також підлягає задоволенню.

При цьому, судом не беруться до уваги інші посилання відповідача, з огляду на встановлені обставини.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення та картка відмови відповідача не відповідають критеріям правомірності та обґрунтованості передбаченим п.1 та п.3 ч.2 ст.2 КАС України.

Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо судового збору, то у відповідності до ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів, прийняті Львівською митницею Державної митної служби України №UA209000/2023/900058/2 від 02.02.2023 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення за №UA209170/2023/000404.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України (адреса: м.Львів, вул.Тадеуша Костюшка, 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільно українсько-німецьке товариство «Мьолдер Ге Ем Бе Ха» (адреса: Львівська область, м.Пустомити, вул.Глинська, 14; ) 6372 (шість тисяч триста сімдесят дві) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне рішення складено 24 жовтня 2023 року.

Суддя В.Я.Мартинюк