Справа № 400/10587/23
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 р. № 400/10587/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Брагар В.С., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі-відповідач), в якому просить:

1. визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу за період з 01 грудня 2022 року по 31 липня 2023 року грошового забезпечення, додаткової грошової винагороди за період лікування після поранення з розрахунку 100000,00 грн пропорційно, визначених постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 та одноразова грошова допомога при пораненні;

2. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення, додаткову грошову винагороду за період лікування після поранення з розрахунку 100000,00 грн. пропорційно, за період 01 грудня 2022 року по 31 липня 2023 року, у порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 в розмірі 807 442,09 грн.;

3. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу заборогованість у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди за період лікування після поранення з розрахунку 100000,00 грн. пропорційно за період 01 грудня 2022 року по 31 липня 2023 року, визначеному п. 14 Загальних положень Наказу МОУ №260 від 07.06.2018 у розмірі 2 930590,91 грн.;

4. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при пораненні у розмірі 1 076 300,00 грн.;

5. зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати з урахуванням індексу інфляції у розмірі 11642,25 грн.

Позовні вимоги мотивовані бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. за період його перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини, за період з 01.12.2022 по 31.07.2023 року та одноразової грошової допомоги при пораненні, а також компенсації за несвоєчасну сплату заробітної плати за період з 01.12.2022 по 31.07.2023 року.

Ухвалою суду від 25.08.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу для подання відзиву на позов, надано 15-денний строк з дня вручення ухвали.

Відповідач відзив на позов не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини, суд-

ВСТАНОВИВ:

25.06.2022 року позивач, солдат за призовом ОСОБА_1 , був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду навідника 1 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

02.06.2022 року позивач під час ведення бойових дій отримав поранення.

Відповідно до довідки про обставини травми від 23.11.2022 № 642/449, виданої на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №251 від 08.09.2022 року, позивач солдат за призовом ОСОБА_1 , при безпосередній участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини, поблизу н.п. Мар`їнка Донецької області, 02 вересня 2022 року одержав вогнепальне уламкове проникаюче сліпне діаметральне черепно-мозкове поранення з вхідним отвором в ділянці правої орбіти, розтрощення правого ока, з наявністю стороннього тіла металевої щільності, лівої скроневої та потиличної частки. Внутрішньошлуночковий корововилив.

Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №245 від 03.09.2022 року було прийнято рішення вважати таким, що позивач вибув зі складу угрупування сил та засобів, який бере безпосередню участь у бойових діях та забезпечує здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у госпіталь до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_3 на лікування у зв`язку з пораненням з 02.09.2022 року.

У зв`язку з вищевказаним пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в наступних закладах охорони здоров`я:

- починаючи з 29.11.2022 по 06.01.2023 - знаходився на стаціонарному лікуванні в НВМКЦ "ГВКГ" з діагнозом наслідки мінно-вибухової травми, вогнепальних осколкових поранень голови, правого ока, післятравматична арезорбтивна гідроцефалія G1.0, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №4500/22;

- з 16.01.2023 по 16.02.2023 - знаходився в реабілітаційному центрі в ТзОВ МРЦ "Модричі" з діагнозом наслідки мінно-вибухової травми, вогнепальних осколкових поранень голови, правого ока, післятравматична арезорбтивна гідроцефалія, що підтверджується випискою №2901;

- з 05.03.2023 по 07.03.2023 - перебував на стаціонарному лікуванні в КНП БСР "Бородянська ЦРЛ" з діагнозом наслідки перенесеної МВТ (02.09.22), вогнепального осколкового проникаючого поранення, забій головного мозку, розтрощення правого ока, сторонні тіла лівої скроневої частки, внутрішньошлуночкового крововилива, наслідки н/х операції 06.12.2022 -вентрикулоперитонеальне шунтування праворуч, у вигляді судомного синдрому (повторні малі епінапади 06-07.03.23), правобічний виражений геміпарез, посттравматична енцефалопатія 3ст., конгнітивні розлади, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №794/180;

- з 07.03.2023 по 22.03.2023 - перебував на стаціонарному лікуванні в Державній установі "Інститут нейрохірургії ім.акад. А.П. Ромоданова НАМН України" з діагнозом наслідки мінно-вибухової травми, вогнепальних осколкових поранень голови, правого ока Y36.2, післятравматична арезорбтивна гідроцефалія G91.0, внутрішньошлуночковий крововилив, дисфукція ЛШС, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1089/23;

- з 31.05.2023 по 06.06.2023 - перебував на стаціонарному лікуванні в КНП КОР "Київська обласна клінічна лікарня" з діагнозом посттравматична деформація в м`яких тканин правої параорбітальної ділянки, птоз лівої верхньої повіки, наслідки перенесенної мінно-вибухової травми (02.09.22), правосторонній анофтальм, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №159174;

- з 06.07.2023 по 11.07.2023 - перебував на стаціонарному лікуванні в КНП КОР "Київська обласна клінічна лікарня" з діагнозом посттравматична деформація в мяких тканин правої параорбітальної ділянки, птоз лівої верхньої повіки, наслідки перенесенної мінно-вибухової травми (02.09.22), стан після енуклеаціїї OD, сторонні тіла (мінні осколки) правої орбіти та правої скроневої ділянки, неправильно консолідований перелом нижньої стінки правої орбіти, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №161305/552.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. за період з 01.12.2022 по 31.07.2023 року, як військовослужбовцю, який отримав травму, пов`язану із захистом Батьківщини та одноразової грошової допомоги при пораненні, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацом 3 п. 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Окрім того, Постанова №168 також не передбачає жодних застережень чи/або умов щодо безперервності перебування особи на стаціонарному лікуванні після отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини.

В даному ж випадку, обидві вищевказані умови дотримані та підтверджуються довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 23.11.2022 № 642/449 про обставини травми солдатом за призовом ОСОБА_1 , виданої на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №251 від 08.09.2022 року та наявним в матеріалах справи свідоцтвом про хворобу №1118-п.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити виплату конкретної суми коштів - 807442,09 грн. та щодо нарахування та виплати позивачу заборогованості у розмірі 2 930590,91 грн., то суд зазначає, що в цій частині слід відмовити, оскільки визначення точної суми додаткової винагороди та заборгованості, яка підлягає виплаті позивачу належить саме до повноважень відповідача.

Стосовно позовної вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при пораненні у розмірі 1 076 300,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві

Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі - Порядок №975).

Згідно з абз. 1 пп. 1 п. 6 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.

Відповідно до абз. 1 п. 7 Порядку №975 у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією.

Абзацами 2, 3 пункту 3 Порядку №975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності;

у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Позивач зауважує, що він звертався з рапортом до командира військової частини щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при пораненні.

Однак, позивачем не надано суду доказів звернення позивача до військової частини щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням першої групи інвалідності по захворюванню, яке пов`язане із проходженням військової служби, тому підстави для виплати йому одноразової грошової допомоги при пораненні відповідно до ст.ст. 16, 162, 163 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" - відсутні.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Також, на переконання суду, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати з урахуванням індексу інфляції у розмірі 11642,25 грн, оскільки є передчасною, адже відповідно достатті 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", виплата громадянам суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, то враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при нарахуванні та виплаті додаткової винагороди буде порушено відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постановах Верховного Суду від 10.07.2018 по справі № 404/6317/16-а, від 18.09.2018 по справі № 522/535/17, від 25.10.2018 по справі № 420/1410/17.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від № 755/10947/17.

Отже, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплати компенсації спрямовані на майбутнє та є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

Також, суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин приписів пункту 14 розділу I Порядку №260 для проведення позивачу перерахунку грошового забезпечення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткової грошової винагороди за період лікування з 01 грудня 2022 року по 31 липня 2023 року після поранення з розрахунку 100000,00 грн. пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, визначених постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року.

3.Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткової грошової винагороди за період лікування з 01 грудня 2022 року по 31 липня 2023 року після поранення з розрахунку 100000,00 грн. пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, визначених постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар