Справа № 400/1138/19
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/1138/19

Перша інстанція: суддя Біоносенко В. В.,

повний текст судового рішення

складено 19.07.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Ступакової І.Г.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Філімович І.М.

за участю представника позивача Рябошапка Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови від 05.04.2019 року № 499 ,-

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

13 серпня 2023 року Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Миколаївгаз звернулось до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг з вимогами визнати протиправною та скасувати постанову відповідача №499 Про накладення штрафу на ПАТ Миколаївгаз за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач порушив вимоги законодавства України у сфері ліцензування при проведення позапланової перевірки товариства. Відповідно до ч.7 ст.19 Закону України Про ліцензування видів господарської діяльності контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов здійснюють у межах своїх повноважень органи ліцензування шляхом проведення планових і позапланових перевірок відповідно до Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Відповідно до ч.15 ст.4 Закону, при здійсненні заходів державного контролю посадові особи органів зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів. Акт перевірки не відповідає уніфікованим формі. Відповідачем під час перевірки було витребувано документи та інформацію, що виходить за межі питань, які стали підставою для здійснення позапланового заходу. Тобто, предмет перевірки не відповідає погодженню Державної регуляторної служби України. Відповідачем порушено ч.9 ст.4, а також ч.11 ст.7 Закону, відповідно до яких, невиконання приписів органу державного нагляду тягне за собою застосування штрафних санкцій, а у разі виконання у повному обсязі та у встановлений строк припису, фінансові та адміністративні санкції, не застосовуються. Перевірка проводилась ПАТ Миколаївгаз з приведення обсягів використаного Споживачем 1 та Споживачем 2 природного газу з жовтня по грудень 2018 року, що становить близько 600 гривень, а штраф застосовано у розмірі 850000 гривень, що є очевидно непропорційно. Відповідачем порушено право позивача на надання заперечень до Акту перевірки. Відповідно до Типового договору розподілу природного газу передбачено, що з розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр природного газу, приведений до стандартних умов, визначених в Кодексі ГРС. Тобто, Типовий договір та Правила передбачають приведення постановленого природного газу до стандартних умов незалежного від виду споживача.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію аргументував тим, що постанова №499 прийнята в межах компетенції та у спосіб, визначений законодавством України з дотриманням балансу інтересів споживачів. Підставою для проведення перевірки було обґрунтовано звернення фізичною особи про порушення суб`єктом господарювання, що проводить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, її законних прав. Відповідно до ст.22 Закону про НКРЕКП суб`єкти господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, несуть відповідальність за правопорушення у сферах енергетики та комунальних послуг. Регулятор застосовує штрафні санкції до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірах, встановлених Законом Про ринок електричної енергії, При ринок природного газу, Про теплопостачання. Статтею 59 Закону України Про ринок природного газу передбачено, що регулятор у разі виявлення правопорушення на ринку природного газу, застосовує штраф у розмірі до 850000 гривень. Листом від 17.12.2018 ОСОБА_1 та листом від 04.12.2018 ОСОБА_2 повідомили НКРЕКП про застосування до останніх ПАТ Миколаївгаз коефіцієнта приведення до стандартних умов, що є порушенням Ліцензійних умов з розподілу. Пояснення позивача про донарахування обсягів побутовим споживача не є об`єктивними та не враховують законодавства. Відповідно до Кодексу, чітко визначено, що фактичний об`єм надходження природного газу до ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур. Норма, щодо приведення до стандартних умов застосовуються виключно при здійсненні перерахунків об`ємів природного газу з куб.м в енергетичні одиниці. Розрахунки за природний газ здійснюються виключно в куб.м., а переведення в енергетичні одиниці носить виключно інформаційний характер.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року адміністративний позов задоволений.

Визнано протиправною та скасовано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 05.04.2019 №499 "Про накладення штрафу на ПАТ "Миколаївгаз" за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання".

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (вул. Смоленська, 19, Київ, Південна Частина Києва, Київ,033) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" (вул. Погранична, 159,Миколаїв, 543) судові витрати в розмірі 12750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.

На вказане рішення суду Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг подала апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

11.10.2023 року до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року без змін.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.124 -127 КАС України.

17.10.2023 року до апеляційного суду надійшло клопотання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про відкладення судового засідання та призначення в режимі відеоконференції, у зв`язку з неможливістю забезпечення відповідачем належного представника Комісії у даному судовому засіданні (дане клопотання колегія суддів отримала о 11.30 год). Відповідно до акту П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2023 року, встановлено, що 17.10.2023 року до офіційної електронної поштової скриньки П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про відкладення від ОСОБА_3 по справі №400/1138/19 призначеної на 11:10 год. Опрацювання зазначеного клопотання було здійснено в порядку черговості о 11.29 год.

Клопотання про відкладення судового засідання було отримано колегією суддів після оголошення вступної та резолютивної частини постанови у цій справі, та відповідно до вимог КАС України залишено без розгляду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

17.12.2018 ОСОБА_1 та 04.12.2018 ОСОБА_2 поскаржилися до НКРЕКП про застосування до останніх ПАТ Миколаївгаз коефіцієнта приведення до стандартних умов.

05.03.2019 постановою НКРЕКП №314 призначено позаплановий захід державного нагляду ПАТ Миколаївгаз щодо дотримання п.2.1 глави 2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу.

В період з 25.03.2019 по 29.03.2019 спеціалістами НКЕРКП проводилася позапланова перевірка ПАТ Миколаївгаз за результатами якої складено Акт №122 від 29.03.2019.

Під час позапланової перевірки, спеціалістами НКЕРКП встановлено, що ПАТ Миколаївгаз за період жовтень-грудень 2018 побутовим споживачам донараховував додаткові обсяги природного газу, окрім визначених приборами обліку, із застосування коефіцієнту приведення природного газу до стандартних умов.

Зазначено, кваліфіковано спеціалістами НКЕРКП, як порушення вимог п.2.1 глави 2 Ліцензійних умов, оскільки для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. Витрати виробничо-технологічного характеру включені до тарифу та вже не повинні компенсуватися споживачами.

05.04.2019 уповноваженою особою НКЕРКП ухвалено Постанову №499 Про накладення штрафу на ПАТ Миколаївгаз за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та здійснення заходів державного регулювання, якою на ПАТ по газопостачання та газифікації Миколаївгаз за порушення п.2.1 глави 2 Ліцензійних умов з розподілу щодо здійснення господарської діяльності з дотримання вимог Закону України Про ринок природного газу, чинних Кодексу газорозподільних систем, інших нормативно-правових актів, державних будівельних норм та нормативних документів у сфері нафтогазового комплексу, а саме вимог глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ у частині визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильників природного газу з урахуванням вимог Кодексу ГРМ, застосовано штраф в розмірі 850000 гривень.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Регулятор є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, що є державною власністю, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Роботу Регулятора забезпечують його центральний апарат і територіальні органи.

Згідно з ст.3 цього Закону Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України. Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: 1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; 2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; 4) державного контролю та застосування заходів впливу; 5) використання інших засобів, передбачених законом.

Основними завданнями Регулятора є: 1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; 3) сприяння інтеграції ринків електричної енергії, природного газу України з відповідними ринками інших держав, зокрема в рамках Енергетичного Співтовариства, співпраці з Радою регуляторів Енергетичного Співтовариства, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства та національними регуляторами енергетики інших держав; 4) забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами; 5) сприяння транскордонній торгівлі електричною енергією та природним газом, забезпечення інвестиційної привабливості для розвитку інфраструктури; 6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; 7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; 8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; 10) інші завдання, передбачені законом.

У відповідності до ст.19 зазначеного Закону Регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю.

Перевірка проводиться на підставі рішення Регулятора. Для проведення перевірки створюється комісія з перевірки, що складається не менш як із трьох представників центрального апарату та/або територіальних органів Регулятора.

За результатами перевірки складається акт у двох примірниках, який підписується членами комісії з перевірки.

Суб`єкт господарювання, діяльність якого перевірялася, має право надати письмові пояснення та обґрунтування щодо проведеної перевірки та/або виявлених порушень у строк до п`яти робочих днів з дня отримання акту про результати перевірки.

У разі виявлення порушень акт про результати перевірки вноситься на засідання Регулятора, за результатами якого Регулятор приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, санкції, передбаченої цим Законом.

Відповідно до п.п.14, 15 ст.19 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» акт перевірки додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов складається в останній день проведення перевірки.

Розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов видається органом ліцензування не пізніше трьох робочих днів з останнього дня проведення перевірки у разі виявлення за результатами її проведення порушень ліцензіатом вимог ліцензійних умов.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями.

Із змісту оскаржуваної постанови НКРЕКП № 499 від 05.04.2019р. слідує, що на ПАТ "Миколаївгаз" за порушення п.2.1 глави 2 Ліцензійних умов щодо здійснення господарської діяльності накладено штраф у розмірі 850 000 грн. та у межах здійснення заходів державного регулювання зобов`язано позивача до 26.04.2019 р. привести свої дії у відповідність до вимог чинного законодавства шляхом здійснення перерахунку споживачу за ЕІС-кодом 56XM24А465854498 за період, що перевірявся, у частині визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача на підставі даних лічильника природного газу, починаючи з жовтня 2018 року.

Таким чином, оскаржуваним рішенням передбачено як застосування санкції у вигляді штрафу, так й усунення виявленого порушення.

Разом з тим, за наведених умов та виходячи із змісту викладених норм, відповідач зобов`язаний був видати окреме розпорядження про усунення виявлених порушень ліцензійних умов, оскільки прийнявши спірну постанову без попереднього винесення розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов, НКРЕКП позбавила позивача можливості усунути порушення, виявлені під час здійснення заходу нагляду (контролю), а отже і уникнути застосування до нього штрафних санкцій в подальшому.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Статтею 3 зазначеного Закону встановлені основні принципи державного нагляду (контролю), зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю).

Згідно ч.2 ст.5 вказаного уніфіковані форми актів з переліком питань затверджуються органом державного нагляду (контролю) та оприлюднюються на його офіційному веб-сайті протягом п`яти робочих днів з дня затвердження у порядку, визначеному законодавством.

Виключно в межах переліку питань орган державного нагляду (контролю) залежно від цілей заходу та ступеня ризику визначає питання, щодо яких буде здійснюватися державний нагляд (контроль), та зазначає їх у направленні на перевірку.

Відповідно до ч.15 ст.4 зазначеного Закону при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.

Методика розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю), затв. постановою КМ України № 342 від 10.05.2018р., встановлює єдиний підхід до розроблення органами державного нагляду (контролю) уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю) (далі - уніфікована форма акта перевірки).

Згідно з п.2 вказаної Методики уніфікована форма акта перевірки розробляється органом державного нагляду (контролю) та оприлюднюється на його офіційному веб-сайті протягом п`яти робочих днів з дня її затвердження.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що Акт перевірки № 122 від 29.03.2019р. складений у формі, яка не відповідає уніфікованій формі акта перевірки, встановленій наведеною Методикою.

Щодо доводів апелянта про те, що норма Кодексу газорозподільних систем щодо приведення до стандартних умов застосовується виключно при здійсненні перерахунків об`ємів природного газу з кубічних метрів в енергетичні одиниці, в той час як розрахунки за природний газ здійснюються в кубічних метрах, а переведення в енергетичні одиниці має лише інформаційний характер, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015р. затверджено Кодекс газорозподільних систем.

Правила комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі врегульовано розділом ІХ зазначеного Кодексу.

Відповідно до п.п.1, 2 глави 1 розділу ІХ Кодексу визначено, що комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, які надійшли до ГРМ від суміжних суб`єктів ринку природного газу (ГДП, ВБГ, Оператора ГТС), та об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з ГРМ підключеним до неї споживачам і суміжним операторам ГРМ, та подальшого використання інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між ними.

Порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу.

Як слідує з матеріалів справи, позивач, як оператор ГРМ, відповідно до вимог п.п.2, 3 глави 2 розділу ІХ Кодексу виконує функції розподілу природного газу, забезпечення комерційного обліку природного газу, формування добових, декадних, місячних, квартальних та річних показників фактичного об`єму та обсягу передачі (розподілу, споживання) природного газу тощо.

Разом з тим, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз", як оператор ГРМ, здійснює комерційний облік природного газу в газорозподільній системі.

Відповідно до п.3 глави 1 розділу ІХ Кодексу фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках.

Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу.

Апелянт зазначає, що вказана норма щодо приведення до стандартних умов застосовується виключно при здійсненні перерахунку об`єму природного газу з кубічних метрів в енергетичні одиниці.

Проте, нормою п.3 глави 1 розділу ІХ Кодексу передбачено, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, шляхом:

1) приведення газу до стандартних умов;

2) переведення об`єму газу, приведеного до стандартних умов в одиниці енергії.

Оператор ГРМ зобов`язаний за підсумками місяця, але не пізніше 8-го числа, наступного за розрахунковим місяцем, опублікувати на власному сайті фактичні дані щодо розміру середньозваженої вищої теплоти згоряння природного газу за кожним маршрутом; передбачити у платіжних документах споживачів за послуги з розподілу природного газу, а також в особистому кабінеті споживача, інформацію про величину коефіцієнту приведення до стандартних умов (якщо вузол обліку природного газу споживача не приводить в автоматичному режимі об`єм природного газу до стандартних умов), розмір середньозваженої вищої теплоти згоряння за розрахунковий період, а також розмір спожитого обсягу енергії природного газу (за трьома одиницями виміру: кВт·год, Гкал, МДж (абз.3 п.3 глави 1 розділу ІХ Кодексу).

Таким чином, на позивача покладено обов`язок при комерційному обліку газу, в тому числі, здійснювати дві окремі процедури:

1) приведення газу до стандартних умов;

2) розрахунок спожитого обсягу енергії природного газу, про який повідомляється споживача в платіжному документі.

З урахуванням наведеного, доводи апелянта в цій частині не відповідають встановленим вимогам Кодексу.

Разом з тим, загальні правила постачання природного газу визначені ст.12 Закону України «Про ринок природного газу», відповідно до якої постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природній газ належної якості та кількості в порядку, передбаченому договором.

На виконання вимог п.6 ч.1 ст.17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг НКРЕКП затверджує типові та схвалює примірні договори відповідно до закону.

30.09.2015р. НКРЕКП прийнято постанову № 2498 від 30.09.2015р. «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Пункт 1.2 Типового договору розподілу природного газу чітко та однозначно визначає, що умови цього Договору одинакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем.

Порядок обліку природного газу, що передається Споживачу передбачено в розділ V Типового Договору.

Відповідно до п.5.1 Типового договору облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом 5.2 Типового договору передбачено, що визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором.

При цьому, для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку Споживача.

Разом з тим, відповідно п. 5.3 Типового договору передбачено, що за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (м куб.) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених в Кодексі.

Пункт 5.6 Типового договору передбачає, що після визначення загального об`єму розподіленого Споживачу (спожито ним) природного газу, приведеного до стандартних умов, Оператор ГРМ в установленому порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії , що має визначатися за трьома одиницями виміру: в кВт.год, в Гкал, в МДж.

Дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВт, Гкал, МДж) розподіленого Споживачу (спожито ним) природного газу за розрахунковий період (місяць) зазначаються оператором ГРМ в особистому кабінеті Споживача (після його запровадження) та/або в рахунку про сплату послуги за цим Типовим договором.

Визначені за умовами цього Типового договору об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між Споживачем та його постачальником.

Питання приведення обсягів спожитого природного газу до стандартних умов врегульовано розділом XV Кодексу газорозподільчих систем.

Відповідно до п.6 глави 1 розділу XV Кодексу визначено, що для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов (k) необхідно визначати за відповідними додатками до Методики приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, затв. наказом Міністерства палива та енергетики України № 116 від 26.02.2004р.

Проте, відповідно до п.2 цієї Методики її дія поширюється на суб`єктів господарювання, які у господарсько-виробничій діяльності для вимірювання об`єму спожитого газу використовують лічильники, крім випадків використання газу за показами лічильників громадянами-підприємцями для власних потреб.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у ч.1 ст.2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Отже, законодавством в повній мірі передбачено рівність споживачів природного газу на ринку, а також оплату витрат на ринку природного газу на приведення його до стандартних умов за рахунок споживачів.

При цьому, колегія суддів зауважує про необґрунтованість доводів відповідача щодо відсутності в Кодексі газорозподільчих систем положень, які регламентують процедуру приведення обсягів спожитого природного газу побутовими споживачами до стандартних умов для здійснення комерційних розрахунків в обсягах (куб.м), оскільки з урахуванням п.6 ч.1 ст.17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор затверджує типові та схвалює примірні договори відповідно до закону.

Таким чином, посилання відповідача на неможливість застосування в рамках спірних правовідносин пункту 5.3 Типового договору є помилковими.

Нормами Кодексу та Типового договору, які затверджені Регулятором, встановлено обов`язок оператора ГРМ проводити розрахунки по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, шляхом приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу.

Аналізуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач не здійснював донарахування обсягів спожитого природного газу побутовим споживачам, а виключно здійснював облік природного газу з приведенням спожитих обсягів побутовим споживачам до стандартних умов, відповідно до вимог Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем та Типового договору розподілу природного газу.

Зокрема, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо посилання на практику Верховного суду, які сформульовані у постановах від 24.12.2019 у справі №640/21017/18, від 03.02.2020 у справі №640/20866/18, від 16.06.2020 у справі №640/20692/18, від 17.06.2020 у справі №640/20691/18, від 15.02.2022 у справі №120/1139/19-а, від 01.12.2021 у справі №140/1034/19, від 30.09.2020 у справі №160/3512/19, від 12.01.2022 у справі №240/5272/19, від 13.01.2022 у справі №280/2063/19, від 30.09.2020 у справі №300/775/19, від 18.05.2022 у справі №480/1411/19, від 08.06.2022 у справі №560/1394/19, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №161/11800/19.

Посилання апелянта на постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі №161/11800/19 є необгрунтованими, так як у постанові вказано, що дійсно, у законодавстві, яке діяло на час виникнення спірних відносин, а саме у пункті 5.3 розділу V Типового договору № 2498, передбачалося, що за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (куб. м) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених у Кодексі ГРМ. Також у пункті 6 глави 1 розділу ХV Кодексу ГРМ передбачалося, що за відсутності корекції тиску та температури у ЗВТ, виміряний об`єм газу має бути приведений до стандартних умов за визначеною в цьому пункті формулою.

Отже, нормами Кодексу ГРМ та положеннями Типового договору № 2498, які затверджені регулятором, встановлено обов`язок оператора ГРМ проводити розрахунки по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, шляхом приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, оскільки прямих вказівок на те, що ці норми поширюються лише на комерційних споживачів, у законодавстві немає, а така можливість стосовно побутових споживачів прямо передбачена актами самого регулятора.

Тобто на час виникнення спірних правовідносин не було передбачено жодних виключень щодо приведення об`єму природного газу спожитого побутовим споживачем до стандартних умов.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Підсумовуючи усе наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 24.10.2023 року.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко І.Г. Ступакова