Справа № 420/13636/22
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/13636/22

Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф. Дата і місце ухвалення: 21.07.2023р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про стягнення боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29 грудня 2021 року №2, №2, №2, №2, №2, №2 та №2, рішення про застосування штрафних санкцій від 29 грудня 2021 року №2 та вимогу про стягнення боргу (недоїмки) від 29 грудня 2021 року №2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що спірні податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимогу про стягнення боргу (недоїмки) прийнято Головним управлінням ДПС в Одеській області 29.12.2021р. за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 09.10.2018р. по 23.03.2020р., висновки якої оформлено актом перевірки від 19.11.2021р. №25254/15-32-07-12/ НОМЕР_1 . Позивач стверджувала, що про проведення відповідної перевірки вона не знала, запит контролюючого органу про надання первинних документів їй не вручався, а тому зроблені Головним управлінням ДПС в Одеській області висновки про заниження податкових зобов`язань та ведення ФОП ОСОБА_1 діяльності, що передбачає перехід на загальну систему оподаткування, є безпідставними та такими, що сформовані без дослідження наявної у позивача первинної документації.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.07.2023р. позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 29.12.2021р. №2, №2, №2, №2, №2, №2, №2, рішення від 29.12.2021р. №2, вимогу про стягнення боргу (недоїмки) від 29.12.2021р. №2.

Стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 21.07.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачу не направлявся та не вручався наказ Головного управління ДПС в Одеській області №7186-п від 30.09.2021р. «Про призначення документальної позапланової перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 ». Відповідний наказ надіслано Головним управлінням на адресу позивача 04.10.2021р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Поштове відправлення отримано ОСОБА_1 07.10.2021р. А відтак, позивач була належним чином повідомлена про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Також, апелянт посилається на те, що ФОП ОСОБА_1 не надала підтверджуючих документів щодо ведення господарської діяльності за період з 2018 року по 2020 рік, незважаючи на отримання нею 04.02.2021р. запиту Головного управління ДПС в Одеській області від 22.01.2021р. №243/КПР/15-32-07-11-09. Відповідно до інформації з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України встановлено, що підприємець, перебуваючи на 2 групі платника єдиного податку отримувала доходи за ознакою « 157» (дохід виплачений самозайнятій особі) від юридичних осіб, у т.ч. від КНП «Іванівська багатопрофільна лікарня Іванівської селищної ради Одеської області» (п.н. 2775123). Згідно відомостей, отриманих від КНП «Іванівська багатопрофільна лікарня Іванівської селищної ради Одеської області» листом від 09.09.2021р., встановлено, що позивачем здійснювалися вказаній юридичній особі поставки товарів (вікна металопластикові, анкерні кріплення тощо) та надавалися послуги ремонту (капітальний ремонт приміщення лікарні). ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2019р. не здійснила перехід на загальну систему оподаткування та продовжувала перебувати платником єдиного податку 2 групи.

ОСОБА_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає, що суд не повинен надавати правову оцінку наявності або відсутності в діях платника податків порушення вимог законодавства, оскільки порушення контролюючим органом процедури проведення перевірки нівелюють наслідки такої перевірки. ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції врахувати відсутність в матеріалах справи доказів вручення їй наказу про проведення перевірки та запиту щодо надання первинних документів, а також листування органу ДПС з КНП «Іванівська багатопрофільна лікарня Іванівської селищної ради Одеської області», на підставі якого відповідачем зроблено висновки про господарські відносини ФОП ОСОБА_1 з вказаним контрагентом.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1 правомірності прийнятих 29.12.2021р. Головним управлінням ДПС в Одеській області:

- податкового повідомлення-рішення №2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» в розмірі 42500,00 грн. (в т.ч. за податковим зобов`язанням 34000,00 грн., за штрафними санкціями 8500,00 грн.);

- податкового повідомлення-рішення №2, яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» в розмірі 340,00 грн.;

- податкового повідомлення-рішення №2, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати» в розмірі 680,00 грн.;

- податкового повідомлення-рішення №2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «єдиний податок з фізичних осіб» в розмірі 5718,75 грн. (в т.ч. за податковим зобов`язанням 4575,00 грн., за штрафними санкціями 1143,75 грн.);

- податкового повідомлення-рішення №2, яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» в розмірі 1020,00 грн.;

- податкового повідомлення-рішення №2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» в розмірі 30347,07 грн. (в т.ч. за податковим зобов`язанням 24787,66 грн., за штрафними санкціями 5559,42 грн.);

- податкового повідомлення-рішення №2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування» в розмірі 364164,97 грн. (в т.ч. за податковим зобов`язанням 297451,98 грн., за штрафними санкціями 66712,99 грн.);

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №2, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 34275,10 грн.;

- вимоги про сплату боргу (недоїмки) №2.

Оскаржувані рішення прийнято Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі акту від 19.11.2021р. №25254/15-32-07-12/ НОМЕР_1 документальної позапланової перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 09.10.2018р. по 23.03.2020р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 09.10.2018р. по 23.03.2020р., у висновках якого зафіксовано позивачем:

1) п.п.2), 3) п.291.4 ст.291, п.п.5) п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України в частині здійснення видів діяльності, що не дають право перебувати на спрощеній системі оподаткування;

2) п.п.3) п.293.4 ст.293 ПК України, у зв`язку з чим занижено податкові зобов`язання з єдиного податку в розмірі 4575,00 грн.;

3) п.п.177.5.2 п.177.5 ст.177, п.п.49.18.2, п.п.49.18.5 п.49.18 ст.49 ПК України, встановлено неподання податкових декларацій про доходи та майновий стан за 2019-2020р.р.;

4) п.177.2 ст.177 ПК України, встановлено заниження податку з доходів від підприємницької діяльності за 2019-2020р.р. у розмірі 297451,98 грн.;

5) ст.163, ст.168, ст.176, п.177.2 ст.177, п.п.1.1, п.п.1.3, п.п.1.4 ст.16-1 розділу ХХ ПК України, у зв`язку з чим занижено військовий збір від підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету за 2019-2020р.р. в сумі 24787,66 грн.;

6) п.1 ч.2 ст.7, п.8 ст.9, п.2 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску за загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого донарахований єдиний внесок на загальну суму 188516,90 грн. за 2019-2020р.р.;

7) п.181.1 ст.181, п.183.10 ст.183, ст.188 ПК України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 34000,00 грн.;

8) п.63.3 ст.63 ПК України, не надані відомості про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, а саме: повідомлення за формою №20-ОПП;

9) ст.16, п.44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України, що виразилося у ненаданні Головному управлінню ДПС в Одеській області первинних документів.

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що у період з 09.10.2018р. по 31.10.2018р. ФОП ОСОБА_1 знаходилася на загальній системі оподаткування, а з 01.11.2018р. по 23.03.2020р. застосовувала спрощену систему оподаткування. Відповідно до інформації з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України встановлено, що підприємець, перебуваючи на 2 групі платника єдиного податку отримувала доходи за ознакою « 157» (дохід виплачений самозайнятій особі) від юридичних осіб, у т.ч. від КНП «Іванівська багатопрофільна лікарня Іванівської селищної ради Одеської області» (п.н. 2775123). Враховуючи викладене, Головним управлінням до КНП «Іванівська багатопрофільна лікарня Іванівської селищної ради Одеської області» надіслано запит від 20.08.2021р. про надання інформації та її документального підтвердження стосовно взаємовідносин з ФОП ОСОБА_1 .

Під час аналізу отриманих 09.09.2021р. від КНП «Іванівська багатопрофільна лікарня Іванівської селищної ради Одеської області» документів встановлено, що платником здійснювалися вказаній юридичній особі поставки товарів (вікна металопластикові, анкерні кріплення тощо) та надавалися послуги ремонту (капітальний ремонт приміщення лікарні).

При цьому, ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2019р. не здійснила перехід на загальну систему оподаткування та продовжувала перебувати платником єдиного податку 2 групи.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 та скасовуючи спірні податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимогу про сплату боргу, виходив з того, що Головним управлінням ДПС в Одеській області належним чином не повідомлено позивача про здійснення позапланової перевірки, чим позбавлено останню можливості надати документальне підтвердження обставин здійснення своєї фінансово-господарської діяльності за перевіряємий період. За висновками суду, вчинені контролюючим органом процедурні порушення під час призначення та проведення перевірки є такими, що вплинули на можливість платника податків захистити свої права, та призвели до необґрунтованості та помилковості висновків контролюючого органу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Згідно пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.02.2020р. у справі №826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

У постанові від 22.09.2020р. у справі №520/8836/18 Верховний Суд, окрім наведених вище висновків, погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує жодних правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення. З урахуванням цього Суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

Отже, зміст висновків наведених постанов свідчить про те, що установивши порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд може не переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.

Таким чином, звертаючись до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення, позивач вправі посилатись на процедурні порушення проведення перевірки та надіслання рішень за результатами перевірки, а суд зобов`язаний надавати правову оцінку таким доводам позивача в першу чергу.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 05.09.2023р. по справі №160/9319/19.

Разом з тим, у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні та проведенні перевірки може бути підставою позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

У постанові від 24.04.2023р. по справі №560/2210/19 Верховний Суд зазначив, що у вказаному висновку Великої Палати Верховного Суду не йдеться про те, що підтвердження обґрунтованості висновків по суті виявлених порушень за результатами проведеної перевірки нівелює правове значення та наслідки всіх процедурних порушень, допущених контролюючим органом під час призначення та/або проведення перевірок. Разом з тим, постанова Великої Палати Верховного Суду не містить визначення конкретних критеріїв, за яких допущені контролюючим органом процедурні порушення є такими, що впливають або об`єктивно можуть впливати на висновки, здійснені за наслідками перевірки. Відповідно, оцінка заявлених (виявлених) процедурних порушень здійснюється судом в кожній конкретній справі.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 посилалася, передусім, на те, що про проведення перевірки її повідомлено не було, копії наказу Головного управління ДПС в Одеській області №7186-п від 30.09.2021р. «Про призначення документальної позапланової перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 » вона не отримувала.

Суд першої інстанції визнав обґрунтованими такі доводи позивача.

30.09.2021р. наказом ГУ ДПС в Одеській області №7186-п призначено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 за період з 09.10.2018р. по 23.03.2020р.

Належних доказів направлення чи вручення вказаного наказу позивачу в порядку, передбаченому п.42.2 ст. 42 ПК України, Головним управлінням ДПС в Одеській області суду першої інстанції надано не було, незважаючи на те, що недотриманням відповідачем порядку здійснення позапланової перевірки позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги.

До суду апеляційної інстанції Головне управління ДПС в Одеській області разом з апеляційною скаргою надало копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яким, як стверджує апелянт, підтверджується, що копію наказу про призначення перевірки №7186-п від 30.09.2021р. ФОП ОСОБА_1 отримала 07.10.2021р.

Частиною четвертою статті 308 КАС України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В апеляційній скарзі Головного управління ДПС в Одеській області відсутні обґрунтування наявності причин, які унеможливили подання зазначеного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення до суду першої інстанції, що об`єктивно не залежали від нього.

Більше того, зі змісту вказаного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення не являється за можливе встановити зміст поштового відправлення, яке 04.10.2021р. направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 та 07.10.2021р. нею нібито отримано. Будь-яких інших ідентифікуючих відправлення матеріалів (супровідний лист, опис вкладення тощо) апелянт не надав.

ОСОБА_1 , в свою чергу, категорично заперечує факт її обізнаності про проведення перевірки.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Головним управлінням ДПС в Одеській області, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді, не надано належних, в розумінні ч.1 ст.73 Кодексу, доказів (тих, які містять інформацію щодо предмета доказування) виконання вимог п.79.2 ст.79 ПК України, що надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, таке порушення є суттєвим та таким, що впливає на висновки акту перевірки, оскільки платник податків позбавлена була можливості надати пояснення та документи, які можуть суттєво вплинути на результати перевірки. Зокрема, ОСОБА_1 фактично не спростовує ту обставину, що вона повинна була перейти з 01.01.2019р. на загальну систему оподаткування. При цьому, зазначає, що при обрахуванні податків та зборів, що підлягають сплаті за результатами перевірки, підлягають врахуванню не тільки отримані доходи, але і понесені витрати, що суттєво впливає на висновки Головного управління ДПС в Одеській області, викладені в акті перевірки від 19.11.2021р. №25254/15-32-07-12/, та на суми, визначені у спірних податкових повідомленнях-рішеннях, рішенні про застосування штрафних санкцій та вимозі про сплату боргу (недоїмки).

Враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів доходить висновку, що висновки відповідача, зроблені за результатом проведеної з порушенням п.79.2 ст.79 ПК України документальної позапланової невиїзної перевірки, є неналежними та такими, що не мають і не можуть мати жодних правових наслідків в контексті податкового стану позивача.

Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 , а тому підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 24 жовтня 2023 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук