Справа № 335/9186/23
Суддя: Мінаєв М. М.
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/9186/23 2-а/335/165/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Печерей О.С.,

за участю представника позивача - адвоката Вакуленко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , поданим через представника адвоката Вакуленко Дмитра Олександровича, до Управління патрульної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2023 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати Постанову про адміністративне правопорушення серії БАБ № 721983 від 12.09.2023 року (надалі - Постанова) про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 2, ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що оскаржувана постанова складена за відсутності для цього законних підстав.

Зокрема, позивач посилається на те, що він працює дорожнім робітником в ТОВ «РЕМШЛЯХБУД».

12.09.2023 року інспектором відділу безпеки дорожнього руху УПП в Запорізькій області Журавським А.Р. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 та 3 ст. 140 КУпАП. Як зазначено в оскаржуваній постанові, 12.09.2023 у 14 год. 05 хв. позивач в м. Запоріжжя, по вул. Сєдова, 5, здійснював роботи з реконструкції тротуару, заміну асфальтобетонного покриття без відповідної схеми організації дорожнього руху, погодженої з органами Національної поліції, та без позначеного місця виконання робіт відповідними технічними засобами регулювання дорожнього руху, дорожніми знаками, чим порушив вимоги п. п. 1.5, 32.1 Правил дорожнього руху.

При цьому працівником поліції не було враховане те, що позивач в даному випадку не є суб`єктом правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 140 КУпАП. Так, вказані у протоколі роботи виконує ТОВ «РЕМШЛЯХБУД» на підставі Договору № 68 від 26.07.2023, укладеного з Департаментом муніципального управління Запорізької міської ради, а позивач є простим дорожнім робітником, в службові обов`язки якого не входить вчинення дій, вказаних у протоколі. Крім того, у протоколі не зазначено, які саме нормативи щодо обладнання на вулицях місць провадження робіт було порушено.

При винесені оскаржуваної постанови суб`єкт владних повноважень керувався формальним підходом, не з`ясував всіх обставин події..

Ухвалою суду від 28.09.2023 року провадження у справі було відкрите.

Відповідач надіслав відзив на позов із запереченнями проти його задоволення, посилаючись на відсутність порушень з боку працівника поліції при винесенні оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Вакуленко Д.О., позовні вимоги підтримав, пославшись на викладені у позовній заяві факти і норми права. Заявив, що не наполягає на вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, заявлених при поданні позову.

Відповідач явку представника не забезпечив, надав письмовий відзив із запереченнями проти задоволення позову, просив розглянути справу без його участі.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до такого.

Як випливає з матеріалів справи, Постановою серії БАБ № 721983 від 12.09.2023 року по справі про адміністративне правопорушення, винесеною інспектором ВДБР УПП в Запорізькій області, позивач був визнаний винуватим у тому, що 12.09.2023 о 14 год. 05 хв. позивач в м. Запоріжжя, по вул. Сєдова, 5, здійснював роботи з реконструкції тротуару, заміну асфальтобетонного покриття без відповідної схеми організації дорожнього руху, погодженої з органами Національної поліції, та без позначеного місця виконання робіт відповідними технічними засобами регулювання дорожнього руху, дорожніми знаками, чим порушив вимоги п. п. 1.5, 32.1 Правил дорожнього руху, ДСТУ 4100, ДСТУ 8749. Цією постановою на позивача було накладено адміністративне стягнення за ч. 2 та ч. 3 ст. 140 КУпАП, із застосуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі по адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 зробив висновок про те, що сама постанова про адміністративне правопорушення не може розцінюватись як беззаперечний доказ вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Частиною другою статті 140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Крім того, частиною третьою статті 140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів.

З диспозиції цих норм випливає, що суб`єктом даного правопорушення можуть бути службові особи відповідних суб`єктів господарювання, які зобов`язані дотримуватись відповідного порядку погодження під час здійснення своєї господарської діяльності.

Крім того, оскільки ч. 3 ст. 140 КУпАП є бланкетною нормою права, при викладенні обставин правопорушення має бути зазначено конкретний пункт, статтю, частину статті відповідного нормативного акту, порушення якого інкриміноване особі.

Оскаржувана постанова вказаним вимогам не відповідає.

Крім того, як свідчать надані позивачем докази, він дійсно працює дорожнім робітником в ТОВ «РЕМШЛЯХБУД», яке на підставі Договору № 68 від 26.07.2023, укладеного з Департаментом муніципального управління Запорізької міської ради, виконує ремонтні роботи по вул. Сєдова, 5 у м. Запоріжжя.

Відповідно до посадової інструкції дорожнього робітника 2-го розряду, затвердженої наказом директора ТОВ «РЕМШЛЯХБУД», до обов`язків такого працівника не входить вчинення дій, передбачених ч. 2 ст. 140 КУпАП, а також забезпечення нормативів, зазначених у ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Суд погоджується із стороною позивача у тому, що постанова винесена щодо неналежного суб`єкту правопорушення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, саме відповідач несе тягар доказування правомірності своїх дій та рішень, і саме відповідач не надав жодних доказів законності й обґрунтованості Постанови. Доданий до відзиву диск з відеозаписом дій інспектора поліції щодо фіксації події, викладеної в протоколі, наведених вище висновків суду не спростовують.

Отже, оцінюючи в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана Постанова винесена щодо особи, яка не є суб`єктом інкримінованих правопорушень, не є законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 , поданий через представника адвоката Вакуленко Дмитра Олександровича, до Управління патрульної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити повністю.

Постанову серії БАБ № 745174 від 13.09.2023, винесену інспектором відділу безпеки дорожнього руху УПП в Запорізькій області Абдуллаєвим К.А., про накладення на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 та ч. 3 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - визнати протиправною та скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації - АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Запорізькій області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили і є остаточним після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Мінаєв