Справа № 240/38772/21
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/38772/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернова Г.В.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

23 жовтня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Житомирській області в частині нарахування пені на податкове повідомлення - рішення № від 14.12.2016 р. в сумі 287942,33 грн., недоїмки донарахованої у вигляді штрафних санкцій за актом перевірки (поточний рік) № від 31.05.2018 на суму 23 428,78 грн. та 2 230,03 грн. нарахованої пені № з 31.05.2018 в сумі 29 059,33 грн. та пені на борг № АUТОРЕN з 27.04.2020 по 18.02.2021 на Податкове повідомлення-рішення (форма 'Ш') № від 09.04.2020 в сумі 7664,99 грн., що були вчинені шляхом внесення відповідних записів (даних, операції) до інтегрованої картки платника за кодом 11010500 за податком на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Житомирській області здійснити коригування даних в інформаційній системі органів ДПС шляхом виключення з інтегрованої картки платника за кодом 11010500 Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, записів (даних, операції) на податкове повідомлення - рішення № від 14.12.2016 р. в сумі 287942,33 грн., недоїмки донарахованої у вигляді штрафних санкцій за актом перевірки (поточний рік) № від 31.05.2018 на суму 23 428,78 грн. та 2 230,03 грн. нарахованої пені № з 31.05.2018 в сумі 29 059,33 грн. та пені на борг № АUТОРЕN з 27.04.2020 по 18.02.2021 на податкове повідомлення-рішення (форма "Ш") № від 09.04.2020 в сумі 7664,99 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач відзначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невірне з`ясуванні обставини у справі, що стали підставою для прийняття незаконного рішенням. Разом з тим, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі надано оцінку матеріалам справи та доводам відповідача.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти доводів відповідача та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Розгляд справи відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України здійснюється в порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Судом встановлено наступні обставини справи.

В листопаді 2016 року податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та з питань дотримання вимог Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за період з 1 січня 2014 року по 3 грудня 2015 року, за результатами якої складено акт № 2086/1302/ від 24 листопада 2016 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем: пункту 177.2. пункту 177.4.4 пункту 177.4. статті 177 Податкового кодексу України в періоді з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року занижено податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності на 394 965,41 грн за 2015 рік.

На підставі вищевказаного акту перевірки прийнято податкове повідомлення - рішення № від 14 грудня 2016 року, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, що підлягає сплаті до бюджету 592448,11 грн в т.ч. сума грошового зобов`язання за податковими зобов`язаннями - 394965,41 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 197482,70 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 року в межах справи №806/70/17 податкове повідомлення - рішення № від 14 грудня 2016 року скасовано.

Разом з тим, постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2017 вищевказане рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 скасовано та постановлено нове рішення про відмову у задоволені позову ФОП ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду від 13.02.2018 постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2017 та рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 у справі № 806/70/17 скасовано. Справу №806/70/17 направлено до Житомирського окружного адміністративного суду на новий судовий розгляд.

Під час нового розгляду справи, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 було відмовлено у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до Бердичівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.12.2016 № на суму 592 448,11, із них податкове зобов`язання - 394 965,41 грн., та штраф (фінансова) санкцій - 197 482,70 грн.

Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 07.02.2019 по справі № 806/70/17, апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 - без змін.

Постановою Верховного Суду від 23.04.2019 року постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2019 року залишено без змін.

Сума грошового зобов`язання розмірі 592 448,11 грн., із них податкове зобов`язання - 394 965,41 грн., та штраф (фінансова) санкція - 197 482,70 грн., зазначена в податковому повідомлені - рішенні від 14.12.2016 № набула статусу узгодженого з 08.02.2019 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 року по справі № 240/11445/19, яке залишено без змін Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2020 року, вбачається: «.... що враховуючи встановлені обставини, суд не погодився із твердженням представника відповідача, викладеним у додаткових поясненнях (а.с.95), що саме з 12.10.2017 (дата отримання позивачем постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017) розпочався відлік часу для сплати узгодженого податкового зобов`язання та зазначив, що вказані податкові зобов`язання набули статусу узгоджених - 08.02.2019 (з наступного дня після набрання законної сили рішення у справі 806/70/17), а тому у відповідача були відсутні правові підстави для нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату у період з 12.10.2017 до 08.02.2019.

Крім того, відповідно до даних інтегрованої картки (а.с.99) станом на 30.04.2018 у позивача існувала заборгованість у розмірі 787797,05 грн., в свою чергу 17.05.2018 контролюючим органом на підставі судового рішення виключено із обліку штрафну санкцію у розмірі 197482,70 грн., при цьому заборгованість позивача станом на 17.05.2018, відповідно до відомостей інтегрованої картки не змінилася.

Дослідивши інтегровану картку, надану відповідачем, співставивши розрахунок штрафної санкції за порушення строку сплати податкових зобов`язань позивачем (а.с.78) з врахуванням обставин справи встановлених в судовому засіданні, суд дійшов правомірного висновку, що відповідач неправомірно нарахував штрафні санкції позивачу за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань, які виникли на підставі податкового - повідомлення рішення № від 14.12.2016, а тому спірне податкове повідомлення - рішення № від 11.10.2019, як неправомірне - скасовано».

Крім того, в квітні 2021 року Головне управління ДПС у Житомирській області звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просило стягнути з позивача 622834,19 грн. податкового боргу, у тому числі 615129,20 грн. основний платіж і 7674,99 грн. пені.

З метою встановлення походження суми заборгованості станом на 31.12.2020 року позивачем на адресу відповідача направлялися запити на отримання публічної інформації для з`ясування нарахованих сум недоїмки та штрафних санкцій.

Так, з електронного кабінету платника податків - позивача вбачається, що станом на 31.12.2018 року за позивачем рахувалася недоїмка в розмірі 25658,81 гри.. 17.05.2018 штрафних санкцій за актом перевірки (поточний рік) № від 31.05.2018 на суму 23 428,78 грн. та 2 230,03 грн. нараховано пені (ст. 129 ПКУ) № з 31.05.2018 по 17.05.2018 на Акт про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства № 498/06-30-13- 05/ від 17.05.2018.

28.09.2021 позивачем було надіслано на адресу відповідача заяву про коригування даних інтегрованої картки з податку на доходи фізичних осіб шляхом виключення нарахованих зобов`язань та пені.

Позивач звернувся із заявою до відповідача та просив здійснити коригування даних в інформаційній системі органів ДПС шляхом виключення з інтегрованої картки платника податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, запису (даних, операції) про нарахування основного зобов`язання з податку на доходи в сумі 29059,33 грн. та пені в сумі 292477,16 грн.

08.10.2021 року відповідачем було надано позивачу відповідь № 17561/6/06-30-07-12 з якої вбачається, що податковий борг у розмірі 25658,81 грн., утворився в результаті нарахування 15.06.2018 року податкових зобов`язань, штрафних санкцій та пені по податковому повідомленню - рішенню № від 31.05.2018 року на загальну суму 57049,48 грн. (податкові зобов`язання - 36546,30 грн., штрафні санкції - 18273,15 грн., пеня -2230,03 грн.)

В подальшому, 19.02.2019 року, у відповідності до ст. 129 ПКУ було нараховано пеню за період з 18.06.2018 року по 18.02.2019 року за несвоєчасну сплату до бюджету грошового зобов`язання по податковому повідомленню - рішенню № від 31.05.2018 року в розмірі 3410,72 грн.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 КАС України.

Колегія суддів, надаючи оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Відповідно до приписів п. 63.11 ст. 63 ПК України встановлено, що контролюючі органи забезпечують достовірність даних про платників податків в Єдиному банку даних про платників податків - юридичних осіб та Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, реєстрі платників податку на додану вартість, реєстрі неприбуткових організацій та інших реєстрах, що формуються та ведуться контролюючими органами згідно з цим Кодексом, їх захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних.

В свою чергу, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з пунктом 74.1. статті 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, а також контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, в порядку інформаційної взаємодії відповідно до пункту 41.2 статті 41 цього Кодексу.

Пунктом 74.4. статті 74 ПК України встановлено, що зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.

Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, який втратив чинність 05.04.2021, було затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (Порядок №422).

У п. 1 Розділу І Порядку №422 визначено:

інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами;

інформаційна система органів ДФС - інтегрована структура, що складається з одного чи більшої кількості процесів, компонентів апаратного та програмного забезпечення, засобів та персоналу, що забезпечує можливість задоволення встановленої потреби або цільової функції".

Оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС (пункт 3 Розділу І Порядку №422).

Відповідно до пункту 1 глави 1 Розділу II Порядку №422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, з метою забезпечення контролю за коректністю відображення інформації в інформаційній системі органів ДФС при відкритті/закритті ІКП підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, проводиться щоденний контроль шляхом формування реєстрів перевірки записів за напрямами, зокрема, наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску та переплати за платежами, за якими не передбачено подання платником податкової звітності до органу ДФС (крім платежів, які контролюються органами ДФС в частині актів перевірок); наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску в ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування»; одночасна наявність показника переплати та невиділеного (незафіксованого) податкового боргу з грошового зобов`язання (заборгованості (без пені)) в ІКП; від`ємне значення переплати та/або боргу (заборгованості) в ІКП ( Глава 2 Розділу II Порядку №422)

Розбіжності не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, шляхом усунення помилок: у разі виявлення невідповідностей між відкритими в інформаційній системі органів ДФС ІКП та затвердженим Переліком форм ІКП здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП; у разі сплати новоствореним платником, який не включений до реєстру платників певного податку, кошти розносяться до ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування».

Відпрацювання ІКП зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування» здійснюється згідно з пунктом 3 глави 2 розділу ІІІ цього Порядку.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, який кореспондується з висновками Верхового Суду, що викладені в постановах від 25.03.2020 року у справі №826/9288/18, від 14.07.2020 року у справі №826/4423/17 та від 05.03.2021 року у справі №805/1079/17-а, що аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що відображення контролюючим органом в ІКП відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу щодо вірного та об`єктивного відображення в ІКП фактичного стану розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі сплати податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Разом з тим, починаючи з 05.04.2021 правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначено Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №5 від 12.01.2021 (далі Порядок №5).

Згідно пункту 1 Розділу І Порядку №5 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу; інформаційна система - інтегрований комплекс процесів, компонентів та засобів апаратного і програмного забезпечення для виконання цільової функції.

Оперативний облік платежів здійснюється податковими органами в інформаційній системі.

Метою ведення оперативного обліку і складання звітності податкових органів є забезпечення користувачів повною, достовірною та неупередженою інформацією щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування для прийняття оптимальних управлінських рішень (пункт 3 Розділу І Прядку №5).

Відображення/занесення первинних показників у підсистемах інформаційної системи здійснюється працівниками структурних підрозділів територіальних органів ДПС за напрямами роботи (пункт 4 Розділу І Прядку №5).

Відповідно до пункту 1 глави 1 Розділу II Порядку №5 з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Під час проведення облікової операції в ІКП зазначається дата запису операції, зміст операції та/або документ, на підставі якого здійснюється запис.

Главою 4 Розділу V Порядку №5 визначено механізм відображення в інтегрованій картці платника результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень податкових органів та методи контролю достовірності відповідних показників, положеннями якого передбачено, що інформація, внесена та збережена працівниками підрозділів адміністративного/судового оскарження до інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, щоденно автоматично відображається в реєстрі «Апеляційне та судове оскарження» підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Глава 5 Розділу V Порядку №5 регулює відображення в інформаційній системі показників податкового боргу, заборгованості зі сплати єдиного внеску та іншої заборгованості, контроль за справлянням якої покладено на податкові органи, розстрочених (відстрочених) зобов`язань (боргів), а також списання боргу (заборгованості).

Як було встановлено судом першої інстанції, питання донарахування відповідачем недоїмки у розмірі 29 059,33 грн., штрафної санкції на суму 23 428,78 грн. та пені в розмірі 2 230,03 грн., вже було предметом дослідження у межах справи № 240/11445/19, за наслідками розгляду якої встановлений факт погашення позивачем суми податкового зобов`язання у розмірі 57048,48 грн., в тому числі на податкове зобов`язання в розмірі 36546,30 грн., штрафна санкція (фінансова санкція) - 18273,15 грн. та пеня 2230,03 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 469 та відображено у інтегрованій картці платника податків за 2018 рік.

Судом першої інстанції доцільно зауважено про відсутність у відповідача правових підстав в односторонньому порядку зараховувати вказаний платіж на погашення боргу по податковому повідомленню - рішенню № від 14.12.2016 року, оскільки останнє набуло статус узгодженого лише 08.02.2019 року.

Положеннями статті 78 КАСУ визначено підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо нарахування відповідачем пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань на загальну суму 386 227,29 грн, то як було встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, остання була нарахована на суму заниження податкового зобов`язання в розмірі 394965,41 грн., визначену податковим повідомленням - рішенням № від 14.12.2016 року за період з 19.02.2016 по 17.02.2020 року.

При цьому, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність позивачем факту погашення вказаного податкового зобов`язання шляхом перерахування 16.12.2019 року коштів з одного бюджетного рахунку на інший (платіжне доручення № 45537334 від 05.12.2019) в рахунок погашення податкового зобов`язання за податковими повідомленнями - рішеннями від 14.12.2016 та 10.12.2019 року - 204410,53 грн.

Відтак, суд першої інстанції достеменно встановив, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, ППР № з 14.12.2016 вважається узгодженим з 08.02.2019 року, а відтак нарахування штрафних санкцій (пені) за ст. 129 ПК України, в редакції, що діяла на момент нарахування пені, можливе лише з 18.02.2019 року по 10.12.2019 року, а не з 19.02.2016 року по 17.02.2020 року, як було нараховано відповідачем.

За приписами п. 129.4 ст.129 ПК України на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначенім пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Таким чином, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції, що пеня могла бути нарахована позивачу на суму зобов`язання в розмірі 592 448,11 грн. за порушення строку сплати узгодженого зобов`язання, а саме: за період з 18.02.2019 (перший робочий день після спливу граничного строку з моменту узгодження) по 10.12.2019 (по день зарахування коштів), тобто за 296 календарних днів прострочення, виходячи із 120% річних (592448,11 грн х 296 дн. х (21,6% / 365), що складає 98 284, 96 грн., а не 386 227,29 грн., як нараховано відповідачем.

До того ж, як було встановлено в ході розгляду справи та не спростовано апелянтом, жодних податкових повідомлень - рішень щодо нарахування пені на вказану вище суму не приймалося, а тому відповідачем протиправно здійснено донарахування пені в розмірі 386227,29 грн на підставі пп. 129.1.2 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України в редакції, чинній до 01.01.2017.

Стосовно коригування даних в інформаційній системі органів ДПС шляхом виключення з інтегрованої картки платника податків запису про нарахування пені, то судова колегія відзначає наступне.

Так у постановах від 19.02.2019 у справі №825/999/17 та від 25.03.2020 у справі №826/9288/18 Верховний Суд зауважив, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача вчинити дії щодо корегування даних в інформаційній системі органів ДПС шляхом виключення із інтегрованої картки запису про нарахування пені та недоїмки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до невідповідності судового рішення матеріалам справи та вимогам закону.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Колегія суддів враховує також положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

В аспекті оцінки аргументів сторін в апеляційному провадженні суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії (RuizTorija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими та такими, що спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та є такими, що не потребують окремої оцінки судом апеляційної інстанції.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.