Справа № 160/19751/23
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області
про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
07.08.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 періоду навчання в професійно- технічному навчальному закладі з 01.09.1998 року по 04.02.2002 року, навчання на курсах з 16.09.2002 року по 13.10.2002 року, з 08.12.2003 року по 14.01.2004 року, періоду проходження військової служби в особливий період з 09.04.2021 року по 02.06.2023 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області зарахувати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2023 про призначення пенсії згідно ч.3 ст. 114 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач звертався із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому рішенням відповідача відмовлено у такому призначенні, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вказав, що має необхідний пільговий та страховий стаж, а також вказав, що відповідачем протиправно не зараховано до його пільгового стажу за Списком № 1 періоду навчання в професійно- технічному навчальному закладі з 01.09.1998 року по 04.02.2002 року, навчання на курсах з 16.09.2002 року по 13.10.2002 року, з 08.12.2003 року по 14.01.2004 року, періоду проходження військової служби в особливий період з 09.04.2021 року по 02.06.2023 року. З огляду на вказане позивач просив задовольнити позовні вимоги.
11.08.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
29.08.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області оскаржуване рішення є правомірним та таким, що винесено у відповідності вимог чинного законодавства, оскільки у позивача відсутній необхідний пільговий стаж до пільгового стажу зараховані періоди пільгової роботи згідно наданих довідок по 08.04.2021 року включно, оскільки в уточнюючій довідці зазначено про мобілізацію заявника з 09.04.2021 року, однак довідку відповідно до додатку 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу або документи про безпосередню участь в АТО/ООС до заяви не надано. З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 09.06.2023 року № 25 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зазначено, що за результатами розгляду документів доданих до заяви до страхового стажу зараховані всі періоди трудової діяльності. Страховий стаж особи складає 22 роки 28 днів. Пільговий стаж особи на підземних і відкритих гірничих роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництва шахт рудників та в металургії, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202 становить 23 роки 8 місяців 7 днів, в тому числі підземна, провідні професії (20р) 16 років 10 місяців 20 днів. До пільгового стажу зараховані періоди пільгової роботи згідно наданих довідок по 08.04.2021 року (включно), оскільки в уточнюючій довідці зазначено про мобілізацію заявника з 09.04.2021 року, однак довідку відповідно до додатку 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу або документи про безпосередню участь в АТО/ООС до заяви не надано.

Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовані питання щодо пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Так, частиною 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті..

Працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом, що відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, є Закон України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII).

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Судом встановлено, що при звернені із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачем було надано зокрема трудову книжку НОМЕР_1 , яка містить записи, а саме:

- 01.09.1998 року прийнятий на навчання у ПТУ №5 (наказ №49к від 29.08.1998 року);

- 04.02.2002 року відрахований із училища у зв`язку із закінченням навчання (наказ №5к від 05.02.2002 року);

- 09.09.2002 року прийнято в ДВАТ «Шахта Степова» прийнято учнем підземного гірноробітника з повним робочим днем під землею на дільниці №1 (наказ №70к від 09.09.2002 року;

- 16.09.2002 року направлено на курси підземних гірничих робітників з відривом від виробництва (наказ №1216 від 12.09.2002 року);

- 14.10.2002 року переведено учнем підземного гірничого робітника з повним робочим днем в шахті на дільниці №1 на час практики (наказ №1350 від 14.10.2002 року);

- 12.11.2002 року переведено підземним гірничим робочим 3 р. з повним робочим днем в шахті (наказ №1476 від 07.11.2002 року);

- 08.12.2003 року направлено на курси підземним гірничим робітником очисного забою з відривом від роботи (наказ №1760 від 03.12.2003 року);

- 15.01.2004 року переведено учнем підземного гірничого робітника очисного забою з повним робочим днем в шахті на дільниці №1 на час практики (наказ №56 від 13.01.2004 року);

- 25.02.2004 року переведено підземним гірничим робітником очисного забою 4 р. з повним робочим днем в шахті на дільниці №1 (наказ №318 від 25.02.2004 року);

- Державне акціонерне товариство «Шахта Степова» - Дочірнє підприємство відкритого акціонерного товариства державної холдингової компанії «Павлоградвугілля» реорганізоване в філію відкритого акціонерного товариства «Державна холдингова компанія «Павлоградвугілля» «Шахта Степова» наказ фонду Державного майна України від 28.11.2003 року №2145;

- 07.05.2005 року переведено гірничим робітником очисного забою 5р з повним робочим днем в шахті на діл.№1 (розпорядження №786 від 05.05.2005 року);

- Відкрите акціонерне товариство «Державна холдингова компанія «Павлоградвугілля» перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Павлоградвугілля» з 25.10.2004 року Статут ВАИ «Павлоградвугілля» затверджений загальними зборами акціонерів ВАТ «ДХК «Павлоградвугілля» протокол №1 від 15.10.2004 року;

- з 26.12.2005 року на базі філії ВАТ «Павлоградвугілля» «Шахта Степова» створено виробничий структурний підрозділ «Шахта Степова» ВАТ «Павлоградвугілля» протокол загальних зборів акціонерів №3 від 16.09.2005 року наказ ВАТ «Павлоградвугілля» №567 від 07.12.2005 року;

- 20.04.2006 року переведено учнем машиніста гірничих виїмкових машин з повним робочим днем в шахті на період практики на діл.№1 (наказ №101 від 20.04.2006 року);

- 27.06.2006 року переведено підземним машиністом виїмкових машин 5р з повним робочим днем в шахті на дільниці №1 (наказ №146 від 27.06.2006 року;

- 14.10.2010 року переведено підземним гірничим робітником очисного забою 5р з повним робочим днем в шахті на дільниці №1 (наказ №264 від 14.10.2010 року;

- виробничий структурний підрозділ «Шахта Степова» Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» перейменовано у Виробничий структурний підрозділ «Шахта Степова» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з 22.04.2011 року статут ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» затверджений загальними зборами акціонерів ВАТ «Павлогадвугілля» від 19.04.2011 року протокол №11;

- Шляхом об`єднання Виробничого структурного підрозділу «Шахта Степова» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та Виробничого структурного підрозділу «Шахта Ювілейна» ПАТ «ДТЕК Павлогадвугілля» створено виробничий структурний підрозділ «Шахтоуправління Першотравенське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» рішення наглядової ради ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 30.03.2012 року;

- за підсумками атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за списком №1 розділ 1 відповідно до Постанови КМУ від 15.01.2003 року №36 розпорядження про підсумки атестації №147 від 10.07.2012 року;

- 02.07.2012 року переведений гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем у шахті (наказ генерального директора від 02.07.2012 року №373/к);

- за підсумками атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за списком №1 розділ 1 відповідно до Постанови КМУ від 15.01.2003 року №36 розпорядження про підсумки атестації №6583 від 25.12.2015 року;

- Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» з 10.06.2016 року перейменовано на Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» протокол загальних зборів ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» №1/2016 від 19.04.2016 року;

- 03.10.2020 року переведений машиністом гірних виїмкових машин 5 розряду з повним робочим днем у шахті (наказ №1449к від 02.10.2020 року);

- за підсумками атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за списком №1 відповідно до Постанови КМУ №461 від 24.06.2016 року, наказ про підсумки атестації №8409 від 22.12.2020 року;

- 01.01.2022 року переміщений до ВП «ШУ Першотравенське» машиністом виїмкових машин 5 розряду з повним робочим днем у шахті (наказ №9865 від 24.12.2021 року).

При цьому, суд зазначає, що у рішенні відповідача відсутні будь-які посилання щодо невідповідності даних щодо вказаних періодів, зазначених у трудовій книжці, помилок у їх оформленні.

Суд звертає увагу, що зазначені записи в трудовій книжці позивача чітко містять відомості щодо характеру роботи позивача у спірні періоди. Також, в трудовій книжці є посилання на відповідні накази, записи завірені підписом повноважної особи та печаткою, які оформлені належним чином. Даний факт відповідачем не оспорюється.

Також, позивач вказав, що йому не зараховано до пільгового стажу період навчання в професійно-технічному навчальному закладі з 01.09.1998 року по 04.02.2002 року.

Так, спірне рішення не містить відмови у зарахуванні періоду навчання в професійно- технічному навчальному закладі з 01.09.1998 року по 04.02.2002 року, при цьому, судом встановлено, що відповідно до витягу з пенсійної справи позивача щодо розрахунку пільгового ста страхового стажу вбачається, що відповідачем не зараховано позивачу вказаний період.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як встановлено судом позивач в період з 01.09.1998 року по 04.02.2002 року навчався в ПТУ №5, що підтверджується записами трудової книжки.

Позивач закінчив навчання 04.02.2002 року, а прийнятий на роботу, яка передбачає зарахування періоду роботи до пільгового стажу відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 09.09.2002 року року, тобто менше ніж через 3 місяці з дня закінчення навчання.

Таким чином суд доходить висновку, що відповідачем протиправно не враховано період навчання позивача з 01.09.1998 року по 04.02.2002 року до пільгового стажу відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо незарахування до пільгового стажу періоду військової служби в Збройних Силах, суд зазначає наступне.

Так, відповідачем у оскаржуваному рішенні не зазначено підстав незарахування до пільгового стажу період військової служби позивача в Збройних Силах.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 №160 від 28.06.2023 року ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 НГУ з 09.04.2021 року по теперішній час.

В свою чергу, позивач в період до прийняття на військову службу працював на посаді, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем протиправно не враховано позивачу до пільгового стажу відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період проходження військової служби з 09.04.2021 року по 02.06.2023 року.

Щодо посилань відповідача про необхідність надати довідку відповідно до додатку 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до підпункту 6 пункту 2.1 розділу 2 Порядку визначено документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, які брали участь у бойових діях, безпосередню участь в АТО/ООС та/або в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.

Такими документами є:

документи про проходження військової служби (служби);

довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації;

посвідчення учасника бойових дій;

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що документом, що посвідчують спеціальний статус особи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій є 1) посвідчення учасника бойових дій; або 2) документи про проходження військової служби (служби)/довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією російської федерації.

Зміст вищевказаної норми не зобов`язує особу надати всі перераховані документи для призначення пенсії, а лише один з зазначених. Тому твердження відповідача у рішенні про необхідність надати довідку про безпосередню участь у бойових діях є помилковим.

Аналогічного правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року справа № 340/576/19.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 09.06.2023 року № 25 про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії згідно ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 періоду навчання в професійно-технічному навчальному закладі з 01.09.1998 року по 04.02.2002 року, навчання на курсах з 16.09.2002 року по 13.10.2002 року, з 08.12.2003 року по 14.01.2004 року, періоду проходження військової служби в особливий період з 09.04.2021 року по 02.06.2023 року, суд зазначає наступне.

Так, позивачем вказано, що йому незараховані до пільгового стажу період навчання на курсах з 16.09.2002 року по 13.10.2002 року, з 08.12.2003 року по 14.01.2004 року, при цьому суд зазначає, що спірне рішення не містить відмови у зарахуванні вказаного періоду та відповідно до витягу з розрахунку стажу роботи позивача вбачається, що вказаний стаж відповідачем зараховано, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, у даному випадку суд не вважає повноваження відповідача, як дискреційними, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне, зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 періоду навчання в професійно-технічному навчальному закладі з 01.09.1998 року по 04.02.2002 року та період проходження військової служби в особливий період з 09.04.2021 року по 02.06.2023 року.

Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області зарахувати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2023 про призначення пенсії згідно ч.3 ст. 114 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком.

Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідачі суду не надали. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджується квитанцією №ПН878 від 19.07.2023 року.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково частина судових витрат пов`язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 536,80 грн., що становить 50 відсотків від суми сплаченого судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м.Кропивницький, вул.Соборна, 7А, ) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 09.06.2023 року № 25 про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії згідно ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 періоду навчання в професійно-технічному навчальному закладі з 01.09.1998 року по 04.02.2002 року та період проходження військової служби в особливий період з 09.04.2021 року по 02.06.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області зарахувати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2023 про призначення пенсії згідно ч.3 ст. 114 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв