Справа № 160/1602/23
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2023 року м. Дніпросправа № 160/1602/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.06.2023р. у справі №160/1602/23
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

24.01.2023р. ОСОБА_1 звернулася за допомогою поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії /а.с. 1-4/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2023р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №160/1602/23 та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін /а.с. 16/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що вона 05.01.2023р. звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, вважає таку відмову необґрунтованою і безпідставною та такою, що порушує її право, тому просила суд:

- визнати рішення №71 від 13.01.2023р. Головного управління ПФУ в Чернігівській області про відмову в призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 неправомірним;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровської області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до заяви про призначення пенсії від 28.12.2022р., з урахуванням правової позиції, викладеної в рішенні Конституційного Суду України від 23.01.2020 р. №1-р/2020;

- стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2023р. у справі №160/1602/23 залучено до участі у справі №160/1602/23 в якості третього відповідача Головне управління ПФУ в Хмельницькій області /а.с. 37/.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.06.2023р. у справі №160/1602/23 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ПФУ в Чернігівській області №71 від 13.01.2023р. про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.; зобов`язано ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-ХII, в редакції, що підлягає застосуванню згідно із п.3 Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р., відповідно до заяви від 05.01.2023р.; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено; стягнуто з ГУ ПФУ в Чернігівській області судові витрати по справі у розмірі 536,80грн. (Суддя Кучма К.С.) /а.с. 61-64/.

Відповідач - ГУ ПФУ в Чернігівській області, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, 10.07.2023р. за допомогою поштового зв`язку, безпосередньо до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу /а.с. 73-77/, з застосуванням системи автоматизованого розподілу справи між суддями Третього апеляційного адміністративного суду визначено колегію суддів, що розглядає справу у складі: головуючий (доповідач) - суддя Коршун А.О., судді Іванов С.М., Чередниченко В.Є. /а.с. 81/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.07.2023р. з метою забезпечення апеляційного розгляду апеляційної скарги ГУ ПФУ в Чернігівській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.06.2023р. у справі №160/1602/23 з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи /а.с. 83/, які надійшли до суду апеляційної інстанції 25.07.2023р. /а.с. 85/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 31.07.2023р. у справі №160/1602/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Чернігівській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.06.2023р. у справі №160/1602/23 /а.с. 86/ і справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження 17.10.2023р. /а.с. 87/, про що учасники справи були повідомлені відповідно до чинного законодавства /а.с. 90,91,92,93/.

У зв`язку з відпусткою судді Коршуна А.О., знято з розгляду справу № 160/1602/23 за апеляційною скаргою Головного управління ПФУ в Чернігівській області, та перенесено розгляд в порядку письмового провадження на 24.10.2023р. /а.с. 94/.

Позивачем до суду апеляційної інстанції було надіслано заяву, у якій він заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 09.06.2023р. у цій справі залишити без змін, та розгляд справи проводити без його участі /а.с. 97/.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 23.12.2022р. із заявою до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

30.12.2022р. Головним управлінням ПФУ в Хмельницькій області розглянуто заяву позивача, за принципом екстериторіальності, та прийнято рішення №66 про відмову в призначенні пенсії за віком за Списком №2 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, а також у зв`язку із недосягненням особою віку передбаченого п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 05.01.2023р. повторно звернулася із заявою до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Листом №0400-010224-8/9585 від 20.01.2023р. відділ обслуговування громадян №21 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомив позивача про направлення рішення, яке прийнято за результатами розгляду її заяви від 05.01.2023р. про призначення пенсії за віком /а.с. 12 /.

Рішенням №71 від 13.01.2023р., яке прийнято ГУ ПФУ в Чернігівській області, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки «Вік заявника 51 рік 7 місяців.

Страховий стаж особи становить 34 роки 16 днів.

Пільговий стаж роботи по Списку №2 - 10 років 1 місяць 8 днів (в разі підтвердження актом зустрічної перевірки).

У призначенні пенсії відмовлено, оскільки особа не досягла пенсійного віку.» /а.с. 13/.

Позивач не погодившись, з таким рішенням звернулася до суду з адміністративним позовом.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у справі врегульовано нормами Конституції України, нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менш 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня1969 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017р. (далі- Закон №2148-VIII) внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV (в редакції Закону від 03.10.2017р. №2148-VIII) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року.

Пунктом 2 розділу XV Закону №1058-ІV (в редакції Закону №2148-VIII) передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Таким чином з 01.20.2017р. (дата набрання чинності Закону №2148-VIII, яким були внесені зміни Закону №1058-ІV) порядок призначення пенсій за списком № 2, одночасно регламентувався двома нормами права: пунктом «б» ст.13 Закону №1058-ІV та п. 2 ч. 2 ст.114 Закону №1058-ІV

Рішенням Конституційного суду України від 23.01.2020р. № 1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213-VIII» :

- визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII;

- стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Конституційний суд України у зазначеному рішенні зробив висновок про те, що

норми ст.13, ч.2 ст.14, пункти «б» «г» статті 54 Закону №1788 (зі змінами, які були внесені до нього) і якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій ст. 8 Конституції України, та порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Відповідно до статті 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Таким чином з 23.01.2020р. (дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020р. в справі №І-р/2020) діють положення ст.13 Закону №1788-ХІІ в редакції, яка була чинна до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, при цьому залишилися чинними відповідні положення Закону №1058-IV.

У зв`язку з цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України від 23.01.2020р. в справі № І-р/2020).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна розбіжність між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий у 50 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, вони явно суперечать один одному. У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду при перегляді зразкової справи дійшла висновку, що таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. п. 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. у справі «Щокін проти України»).

При цьому, Велика Палата Верховного Суду також послалась на правовий висновок, сформульований нею раніше у постанові від 19.02.2020р. у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56), згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, з огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №360/3611/20, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Так, враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок, про те, що позивач, яка на час звернення до відповідача досягла 51 рік, мала страховий стаж роботи - 34 роки 16 днів, у тому числі на роботах за Списком № 2 стаж - 10 років 1 місяць 8 днів, набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» ст.13 Закону № 1788-ХІІ.

З огляду на вищенаведене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про часткове задоволення заявлених позивачем вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 09.06.2023р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.06.2023р. у справі №160/1602/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст. 329,331 КАС України.

Постанова виготовлена та підписана 24.10.2023р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов