Справа № 465/2725/23
Суддя: Мартинишин М. О.
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

16.10.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря судового засідання Кондрашин В.Р.

представника відповідача Габель Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

в с т а н о в и в:

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.03.2023 року постановою адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації №51 стосовно неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 13 600 гривень за правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП. Дану постанову вважає незаконною та такою, що не відповідає обставинам справи. Крім цього, адміністративна комісія в розумінні ст.251 КУпАП не навела жодного та допустимого доказу щодо вини у вчиненні даного правопорушення. Постанова не містить посилання опису обставин, установлених під час розгляду справи, встановлених під час розгляду справи. Таким чином вважає, що таке рішення відповідача є протиправним, а її притягнення до адміністративної відповідальності - безпідставним, а тому просить таку постанову визнати протиправною та скасувати за відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова від 19.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначено дану справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позивачка повторно у судове засідання, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце слухання справи, не з`явилася.

Натомість неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи, відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України.

За таких обставин суд вважає, що справу слід слухати за відсутності позивачки на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що до адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації надійшов протокол про адміністративне правопорушення від Серія ВАВ №781088 від 05.01.2023 року відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП. Протокол складений відповідно до вимог ст.256 КУпАП. Позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду такого протоколу адміністративною комісією Франківської районної адміністрації Львівської міської ради. Тому на підстав зібраних матеріалів 02.03.2023 року адміністративною комісією при Франківській районній адміністрації було законно винесено постанову №51 про накладення на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу 13 600 гривень за правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань

Судом встановлено, що постановою адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради №51 від 02.03.2023 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 13 600 гривень. за адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 156 КУпАП(а.с.10).

Відповідно до вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 05.01.2023 року о 15:35 год. перебуваючи на своєму робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 здійснила продаж тютюнових виробів, а саме «HEETS turquoise selection» вартістю 78 гривень неповнолітньому ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не перевіривши документи, чим порушила ч. 2 ст.156 КУпАП.

Правовідносини з приводу обігу та реалізації алкогольних напоїв унормовані, зокрема, приписами Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР( далі Закон №481/95-ВР), п.2 ч.1 ст. 15-3 якого забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Згідно з ч.4 ст. 15-3 Закону №481/95-ВР продавець,зокрема, тютюнових виробів зобов`язаний отримати у покупця, який купує тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Частиною 1 ст. 17 Закону №481/95-ВР визначено, що за порушення норм цього Закону щодо, зокрема, торгівлі тютюновими виробами, посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до приписів частини 2 статті 156 КУпАП встановлено, що порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.156 КУпАП, полягає у порушенні працівником підприємства (організації) торгівлі правил торгівлі, зокрема, продаж тютюнових виробів, яка не досягла 18 років.

Суб`єктом зазначеного правопорушення є працівник підприємства (організації) торгівлі.

Тобто, формулювання зазначеного складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що визначальним є факт продажу працівником торгівлі тютюнових виробів особі, яка не досягла вісімнадцяти років.

Згідно вимог ст.218 КУпАП, адміністративні комісії виконавчих органів сільських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, зокрема, передбачені частиною 2 статтею 156 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Таким чином притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Як вбачається з постанови адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради №51 від 02.03.2023 року, адміністративна комісія при притягненні до адміністративної відповідальності позивачки за ч.2 ст. 156 КУпАП, виконано та дотримано вимоги ст.ст. 33, 36 КУпАП, яка передбачає спеціальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, про що свідчить розмір штрафу, що складає 13 600 гривень: він є у межах санкції ч.2 ст. 156 КУпАП.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена адміністративною комісією на підставі наступного:

- протоколу про адміністративне правопорушення, складеного від 05.01.2023 року Серії ВАВ № 781088 інспектора СЮП ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Сигерич Я.З. згідно якого 05.01.2023 року о 15:35 год. гр. ОСОБА_1 перебуваючи на своєму робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 здійснила продаж тютюнових виробів, а саме «HEETS turquoise selection» вартістю 78 гривень неповнолітній особі, не перевіривши при цьому документи.

- рапорту старшого інспектора СЮП ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області каптана поліції Валерія Мисько, про виявлення факту вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП.

- пояснень ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які відібрані інспектором СЮП ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Сигерич Я.З. 05.01.2023 року , який підтвердив факт купівлі 05.01.2023 року у позивачки тютюнових виробів, а саме «HEETS turquoise selection» за ціною 78 гривень.

- копією паспорту громадянина України ОСОБА_3

- копією паспорту громадянина України ОСОБА_1

- фото придбаного товару - тютюнових виробів «HEETS turquoise selection».

На думку суду вказані документи та фото, в розумінн ст. 251 КУпАП, є належними та допустимими доказами в справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, дії позивачки утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, що підтверджується дослідженими в ході розгляду справи доказами.

Водночас у протоколі в графі «гр-ну(ці) ОСОБА_1 роз`яснено його (її) права та обов`язки, передбачені ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Франківській РА.» є її підпис, що свідчить про роз`яснення її прав. Жодних заяв та клопотань з цього приводу позивачка не заявляла.

Крім цього, позивачка належним чином була повідомлена про розгляд адміністративного протоколу відносно неї про, що вона не заперечує у позові та з приводу чого і подала адміністративній комісії письмові заперечення до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного від 05.01.2023 року ВАВ № 781088(а.с.14-17).

Разом з тим, суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 по справі № 735/1246/15-а висловив правову позицію, що посилання позивача на окремі процедурні порушення при притягненні його до адміністративної відповідальності не можуть спростовувати правомірності спірної постанови відповідача, оскільки не доводять відсутності факту порушення.

Щодо покликання позивача відсутність чеку про продаж тютюнових виробів, як на підставу обґрунтування позову, то суд вважає такі помилковими, оскільки відсутність касового чеку, за встановлених судом обставин справи, у спірних правовідносини, не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

При цьому, суд зазначає, що не може слугувати беззаперечним доказом недоведеності факту реалізації тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння неповнолітній особі відсутність чеку, оскільки наявність будь-якого розрахункового документу не визначена законодавством як обов`язкова для встановлення наявності складу даного правопорушення, а також для підтвердження вини особи, яка здійснила такий продаж.

Разом з тим, відсутність фіскального чеку на реалізацію тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння може свідчити про подію і склад іншого адміністративного правопорушення у сфері порушення правил торгівлі, відповідальність за яке передбачена КУпАП, що не є предметом даного спору, про недотримання суб`єктом господарювання положень ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а також про намір уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Вищезазначені висновки суд узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду по справам № 813/2919/16 від 11.02.2021 року, № 804/8054/17 від 09.03.2021 року, в яких зазначено, що відсутність розрахункового документу не є однозначним підтвердженням не проведення відповідної касової операції із продажу товару, а може свідчити про інші обставини, зокрема, недотримання суб`єктом господарювання положень ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» або намір уникнути відповідальності за реалізацію алкогольних/слабоалкогольних напоїв тощо, здійснивши аналіз доказів у справі.

При цьому, саме такий склад правопорушення зазначено у спірній постанові про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності та саме за це до неї застосовано штрафні санкції, передбачені ч. 2 ст.156 КУпАП.

Відтак, суд приходить до висновку, що доводи позивачки є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а також спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В обґрунтування своїх вимог позивач, як при пред`явленні позову до суду, так і в процесі розгляду адміністративної справи не надала суду жодного доказу, які б свідчили про обставини, які б унеможливлювали винесення адміністративною комісієюоскаржуваної постанови безпідставно.

Частиною 2 ст. 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Натомість, представник відповідача, в порядку ч.2 ст. 77 КАС України, надав докази до відзиву на позовну заяву, що підтверджує факт правопорушення з боку позивачки.

Вказане свідчить про наявність відповідних доказів вчинення позивачкою правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Разом з тим, не представлення позивачем доказів, які спростовують обставини, викладені адміністративною комісією в постанові про притягнення її до адміністративної відповідальності, судом розцінюються не обґрунтованими доводи позивачки щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП.

Отже, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З огляду вищевказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки оскаржувана постанова винесена уповноваженою комісією, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачкою у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що адміністративна комісія, при прийнятті спірної постанови, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог позивачки відмовити в зв`язку з необґрунтованістю.

Ухвалюючи дане судове рішення суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з ст.132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом вимог ст.139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача судові витрати понесені останнім не відшкодовуються.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем не підлягають відшкодованою.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 20, 44, 47, 77, 90, 139, 143, 192, 210-211,229, 241-246, 250, 268 КАС України -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Франківська районна адміністрація Львівська міська рада, , місцезнаходження: м.Львів вул. Ген. Чупринки, 85.

Повне судове рішення складено 23.10.2023 року.

Суддя Мартинишин М.О.