Справа № 140/17119/23
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року ЛуцькСправа № 140/17119/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій в сумі 22947,35 грн та пені в сумі 1303,56 грн, а всього 24250,91 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч вимогам частини першої статті 19 Закону України від 21.03.1991 №875-ХІІ Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні (далі - Закон №875-ХІІ) відповідач не забезпечила норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у кількості 1 особа. Сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю становить 22947,35 грн, яка відповідачем в добровільному порядку не була сплачена. За несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій відповідачу нарахована пеня в сумі 1303,56 грн, яку позивач просить стягнути із сумою адміністративно-господарських санкцій в примусовому порядку.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги заперечила та у їх задоволенні просила відмовити повністю. В обґрунтування такої позиції зазначила, що згідно її розрахунку середньооблікової чисельності штатних працівників в впродовж 2022 року, середньооблікова чисельність працюючих в 2022 році становила 7 осіб, при цьому вказаний розрахунок проведено відповідно до вимог п. 3.2.5, 3.2.6 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 №286, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.11.2005 за №1442/11722 (далі - Інструкція №286). Відтак у відповідача не виникало зобов`язання щодо обов`язкового працевлаштування особи з інвалідністю в 2022 році.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період 22.10.2021 по 03.10.2022 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.10.2023.

Як видно з витягу з централізованого банку даних з проблем інвалідності (ЦБІ), наданого Пенсійним фондом України Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с.9), середньооблікова кількість штатних працівників у ФОП ОСОБА_1 у 2022 році становила 12 працівників, а осіб з інвалідністю у вказаний період - 0.

Відповідно до розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2022 рік (а.с.7), норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю для ФОП ОСОБА_1 становить 1 особа.

За недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю позивачем нараховано відповідачу адміністративно-господарські санкції у сумі 22947,35 грн, виходячи з розміру середньорічної заробітної плати (45894,71 грн) (а.с.7). У зв`язку з несплатою відповідачем адміністративно-господарських санкцій у встановлений термін відповідачу нарахована пеня в сумі 1303,56 грн (а.с.5).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд керується такими нормативно-правовими актами.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами, є Закон №875-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №875-XII з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Частиною першою статті 18 Закону №875-XII визначено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 18 Закону №875-XII).

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань (частина третя статті 18-1 Закону №875-ХІІ).

Стаття 19 Закону №875-ХІІ визначає, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Пенсійний фонд України у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію: про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.

Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України.

Відповідно до статті 20 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

У разі несплати адміністративно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх сплати за рішенням суду їх стягнення в примусовому порядку може бути звернено на майно підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, в порядку, передбаченому законом.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 4 частини третьої статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 №5067-VI (далі - Закон №5067-VI) роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Таким чином, законодавством чітко визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця; створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації; забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством; надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю; в разі не виконання робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою статті 19 Закону №875-ХІІ - сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції.

У відзиві на позовну заяви відповідач зазначила, що враховуючи вимоги підпункту 3.2.6 Інструкції №286, середньооблікова чисельність працюючих в 2022 році становила 7 осіб, відтак у неї не виникало зобов`язання щодо обов`язкового працевлаштування особи з інвалідністю в 2022 році.

Так, Інструкція щодо заповнення форми звітності № Ю-ПОІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю», затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 27.08.2020 № 591 (далі - Інструкція №591), передбачає обчислення середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу за звітний рік, яка визначається відповідно до пункту 3.2 глави 3 Інструкції №286.

Пунктом 2.1 Інструкції №286 передбачено, що в облікову кількість штатних працівників включаються усі наймані працівники, які уклали письмово трудовий договір (контракт) і виконували постійну, тимчасову або сезонну роботу один день і більше, а також власники підприємства, якщо, крім доходу, вони отримували заробітну плату на цьому підприємстві.

Відповідно до підпункту 3.2.1 пункту 3.2 Інструкції №286 середньооблікова кількість штатних працівників за місяць обчислюється шляхом підсумовування кількості штатних працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця, тобто з 1 по 30 або 31 число (для лютого - по 28 або 29), включаючи вихідні, святкові та неробочі дні, і ділення одержаної суми на число календарних днів звітного місяця.

Підпунктом 3.2.6 пункту 3.2 Інструкції №286 передбачено, що підприємство, що працювало неповний рік (сезонний характер виробництва або створення після січня, за винятком тих підприємств, які вимушено зупиняли виробництво з ініціативи адміністрації), середньооблікову кількість штатних працівників за рік визначає також шляхом підсумовування зазначеної кількості працівників за всі місяці роботи підприємства і ділення одержаної суми на 12.

Приклади

1) Підприємство з сезонним характером виробництва (цукрові заводи, інші виробництва, що займаються переробкою сільгосппродукції) почало працювати у серпні і закінчило у грудні того самого року. Середньооблікова кількість штатних працівників становила: у серпні - 641 особу, вересні - 1254 особи, жовтні - 1316 осіб, листопаді - 820 осіб, грудні - 457 осіб. Середньооблікова кількість штатних працівників за рік становить 374 особи (641 + 1254 + 1316 + 820 + 457): 12).

Як встановлено судом вище, ОСОБА_1 у період 22.10.2021 по 03.10.2022 була зареєстрована як фізична особа-підприємець.

До відзиву на позовну заяву відповідач долучила Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (далі Податковий розрахунок сум доходу) за І квартал 2022 року, за ІІ квартал 2022 року, за ІІІ квартал 2022 року, які прийнятті податковим органом, про що свідчать відповідні квитанції.

Так, відповідно до Додатків 1 до Податкового розрахунку сум доходу (далі Додаток 1) та Додатків 4ДФ до Податкового розрахунку сум доходу (далі Додаток 4ДФ) у відповідача в І кварталі 2022 року працювало за трудовими договорами (контрактами) (ознака 101) - 5 осіб (щомісячно). Відтак середньооблікова кількість штатних працівників за кожен місяць (січень, лютий, березень) І кварталу 2022 року становить 5 осіб.

Відповідно до Додатку 1 та Додатку 4ДФ за 1 місяць II кварталу 2022 року у відповідача працювало за трудовими договорами (контрактами) (ознака 101) - 5 осіб, один працівник звільнився з роботи 28.04.2022. Відтак середньооблікова кількість штатних працівників за 1 місяць (квітень) ІІ кварталу 2022 року становить 5 осіб ((30+30+30+30+28)/30).

Відповідно до Додатку 1 та Додатку 4ДФ за 2 місяць II кварталу 2022 року у відповідача працювало за трудовими договорами (контрактами) (ознака 101) - 7 осіб, з яких 3 працівників були прийняті 26.05.2022. Відтак середньооблікова кількість штатних працівників за 2 місяць (травень) ІІ кварталу 2022 року становить 5 осіб ((31+31+31+31+6+6+6)/31).

Відповідно до Додатку 1 та Додатку 4ДФ за 3 місяць II кварталу 2022 року у відповідача працювало за трудовими договорами (контрактами) (ознака 101) - 21 особа, з яких 6 працівників були прийняті 01.06.2022, 7 працівників прийняті 18.06.2022, 1 працівник 23.06.2023 та 1 працівник був звільнений 02.06.2022. Відтак середньооблікова кількість штатних працівників за 3 місяць (червень) ІІ кварталу 2022 року становить 16 осіб ((30+30+30+30+30+30+30+30+30+30+30+30+30+13+13+13+13+13+13+13+2)/30)

Відповідно до Додатку 1 та Додатку 4ДФ за 1 місяць III кварталу 2022 року у відповідача працювало за трудовими договорами (контрактами) (ознака 101) - 22 особи. Відтак середньооблікова кількість штатних працівників за 1 місяць (липень) ІІІ кварталу 2022 року становить 22 осіб ((22х31)/31)

Відповідно до Додатку 1 та Додатку 4ДФ за 2 місяць III кварталу 2022 року у відповідача працювало за трудовими договорами (контрактами) (ознака 101) - 22 особи, з них 2 працівники були звільнені 02.08.202022 та 04.08.2022, інші 20 працівників звільнилися з роботи 31.08.2022. Відтак середньооблікова кількість штатних працівників за 2 місяць (серпень) ІІІ кварталу 2022 року становить 20 осіб ((2+4+31+31+31+31+31+31+31+31+31+31+31+31+31+31+31+31+31+31+31+31)/31).

Відповідно до Додатку 4ДФ за 3 місяць III кварталу 2022 року у відповідача працювало за трудовими договорами (контрактами) (ознака 101) 0 сіб.

Отже, з урахуванням положень підпункту 3.2.6 пункту 3.2 Інструкції №286, середньооблікова чисельність штатних працівників у ФОП ОСОБА_1 за 2022 рік становить 7 осіб ((5+5+5+5+5+16+22+20)/12 = 6,9, що заокруглюється до 7 осіб.

Суд зазначає, що відзив відповідача разом із долученими до нього документами було направлено на адресу Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, однак заперечення на відзив не надійшли, інших розрахунків середньооблікової кількості штатних працівників відповідача позивач суду не надав, докази, подані відповідачем, не спростовані.

Таким чином, враховуючи те, що середньооблікова чисельність штатних працівників у відповідача за 2022 рік складала 7 осіб (тобто є меншим ніж 8 мінімально необхідних), що виключає обов`язок роботодавця створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, а тому відсутні підстави для накладення на відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені.

З урахуванням вищенаведеного, у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Керуючись статтями 9, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (43008, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Писаревського, будинок 3А, ідентифікаційний код 13369882).

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя О. О. Андрусенко