Справа № 420/21651/23
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/21651/23

Перша інстанція: суддя Токмілова Л.М.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення заборгованості з виплати щомісячного довічного грошового утримання за період з 19.02.2020 до 31.01.2022,

В С Т А Н О В И В:

18.08.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованого щомісячного довічного грошового утримання за період з 19.02.2020 до 31.01.2022 в сумі 246742 грн 91 коп;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті щомісячного довічного грошового утримання за період з 19.02.2020 до 31.01.2022 в сумі 246742 (двісті сорок шість тисяч сімсот сорок дві) гривні 91 (дев`яносто одну) копійку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 у справі №420/11086/20, яке набрало законної сили 16.12.2021, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області було зобов`язане провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання з 19 лютого 2020 року у розмірі 62% суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зазначеної у довідці ТУ ДСА України в Одеській області від 27.02.2020 № 5-566/20 - 100896 гривень, з урахуванням підвищення щомісячного довічного грошового утримання на підставі ч. 4 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням фактично проведених виплат.

Позивач вказував, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 у справі №420/11086/20, пенсійний орган провів перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та нарахував суму 246742,91 грн за період з 19.02.2020 до 31.01.2022. Проте, нарахована заборгованість залишилась не виплаченою на час подання позовної заяви, а пенсійний орган, відмовляючи у виплаті заборгованості, посилається на черговість виконання судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Така бездіяльність відповідача, на думку позивача, є протиправною, що обумовило звернення до суду з позовом про стягнення нарахованої заборгованості.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2023 відмовлено у відкриті провадження у справі .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала містить висновки суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Міністерства фінансів України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, в той час як позов був поданий ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Також апелянт вказує на безпідставність застосування судом першої інстанції приписів п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України, оскільки предмет і підстави позовів у справі №420/11086/20 та №420/21651/23 є різними.

Звертає увагу апелянт і на те, що в межах справи №420/11086/20 був встановлений судовий контроль, натомість ГУ ПФУ в Одеській області звіт про виконання рішення суду не надав, а вніс судове рішення до нечинного реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

За вказаних обставин, апелянт наполягає, що спір між ним та відповідачем виник саме через наявність заборгованості, стягнути яку він просив у позовній заяві в межах справи №420/21651/23.

ГУ ПФУ в Одеській області своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що предметом спору в цій справі є бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо повного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 у справі №420/11086/20, яке набрало законної сили 16.12.2021, та питання щодо стягнення з ГУ ПФУ в Одеській області боргу, який виник після проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 у справі №420/11086/20, яке набрало законної сили 16.12.2021.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкриті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем заявлені вимоги, які фактично стосуються неналежного виконання рішення суду в іншій справі, а тому вимоги, спрямовані на повне виконання судового рішення, про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості не можуть розглядатись в окремому судовому провадженні.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Право особи на доступ до правосуддя гарантоване ст. 55 Основного Закону, положення якого є нормами прямої дії. Відповідно до наведеної статті Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, громадських об`єднань і посадових осіб.

Відповідно до ч. 1 і 3 ст. 124 Основного Закону України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Згідно з ч. 1 та 5 ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом спеціалізації, відповідно до якого з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Тобто для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Згідно з ч. 1 і 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист; захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також у будь-який спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, процедурні гарантії, закріплені в ст. 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань. Кожен має право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками; на це право, що є одним з аспектів права на доступ до суду, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав є неправомірним (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), серія А №18, п. 28 36).

Згідно з ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі №800/301/16).

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту (висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №802/2474/17-а; провадження №11-1081апп18).

При вирішенні питання щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі за п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України поняття спору, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, слід тлумачити в контексті ч. 3 ст. 124 Конституції України в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підпадають під юрисдикцію саме адміністративних судів, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. Суд правомірно не роз`яснив, до якого суду слід звертатися з таким позовом (правову позицію висловлено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі №800/559/17, від 3 квітня 2018 року у справі №9901/152/18, від 30 травня 2018 року у справі №9901/497/18, від 5 лютого 2019 року у справі №9901/638/18 та від 27 лютого 2019 року у справі №9901/798/18).

Апеляційний суд зазначає, що в цій справі, апелянт звернувся до суду з позовом, в якому обрав спосіб захисту, для якого, як правильно вказав суд першої інстанції визначено спеціальний порядок, зокрема, звернення судового рішення до примусового виконання (ст. 373 КАС України), зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення (ст. 378 КАС України), встановлення судового контролю (ст. 382 КАС України), подання до суду першої інстанції заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ст. 383 КАС України).

У справі яка переглядається апеляційним судом обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом у справі №420/11086/20 та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Підсумовуючи вище наведене, апеляційний суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі №820/4261/18, від 9 липня 2019 року у справі №826/17587/18, від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17 та від 17 червня 2021 у справі № 640/17491/19.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо застосування приписів п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, відповідно до якої суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги щодо зазначення у висновках суду першої інстанції іншого позивача та інших відповідачів, апеляційний суд відхиляє, оскільки вказане є опискою суду першої інстанції та підлягає виправленню в порядку ст. 253 КАС України, та не є тим процесуальним порушенням, яке має наслідком скасування оскаржуваної ухвали.

Інші доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 2-12, 242, 294, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2023 року у справі №420/21651/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 24.10.2023

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький