Справа № 620/2978/23
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 жовтня 2023 року

м. Київ

справа №620/2978/23

адміністративне провадження № К/990/33376/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Білак М.В., Губської О.А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року

у справі №620/2978/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати протиправними дії, бездіяльність Міністерства оборони України з невиконання вимог Закону України «Про звернення громадян» та невжиття належних заходів для надання ОСОБА_1 правдивої інформації на скаргу від 24.01.2023 року, що надіслана Кабінетом Міністрів України для виконання за належністю;

- зобов`язати Міністерство оборони України належно виконати вимоги Закону України «Про звернення громадян» та вжити негайно заходів для надання ОСОБА_1 правдивої інформації на скаргу від 24.01.2023 року, що надіслана Кабінетом Міністрів України для виконання за належністю;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, встановлено, що позивачем пред`явлено вимоги, які згідно з частиною 6 статті 12 КАС України , належать до справ незначної складності, та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Пунктом 2 ч. 5 статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до ч. 1 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Крім того, згідно з ч. 2 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 4 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У свою чергу, за змістом пункту 2 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у даній справі є визнання протиправними дій, бездіяльності відповідача щодо невиконання вимог Закону України «Про звернення громадян» та невжиття належних заходів для надання позивачу правдивої інформації на скаргу, зобов`язання відповідача належно виконати вимоги Закону України «Про звернення громадян» та вжиття заходів для надання позивачу правдивої інформації на скаргу, та стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Звертаючись із позовом до суду, позивачем зазначав, що відповідачем протиправно не виконано вимоги Закону України «Про звернення громадян» та статті 40 Конституції України, оскільки Міністерством оборони України звернення позивача не вирішено по суті та не надано правдивої інформації на його скаргу.

Позивач у позовній заяві зазначав, що запитувана інформація йому необхідна для реалізації дій у відповідності до статті 59 Житлового кодексу України та пункту 36 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, який затверджений наказом Міністра оборони України від 03.02.1995 № 20.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди дійшли висновку, що відповідачем дотримано вимоги Закону України «Про звернення громадян» та належну відповідь на звернення (скаргу) позивача, натомість, позивач у своєму зверненні (скарзі) не додає будь-яких належних доказів, які б свідчити, що він як військовослужбовець потребує поліпшення житлових умов за рахунок забезпечення службовим приміщенням та відповідно перебуває на обліку.

Відповідно до положень ч. 1 статті 118 Житлового кодексу України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

У зв`язку з чим, відповідач вказав, що відповідно до положень чинного житлового законодавства України, позивач не має права на перебування на обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим жилим приміщенням, оскільки він звільнений з військової служби за станом здоров`я.

Також суд вказав, що інших підтверджуючих документів та правових підстав для надання службового приміщення позивач не додав та не навів.

Враховуючи викладені норми законодавства, суди не встановили порушень відповідачем Закону України «Про звернення громадян», а позивачем не наведено належних підтверджень надання відповідачем на його звернення неправдивої інформації.

Разом з тим, оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності у порядку спрощеного позовного провадження, позивач зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених підпунктами а) та в) пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи скаржника з огляду на те, що вони мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі. При цьому заявником касаційної скарги не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. У поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи.

Суд зауважує, що сама лише вказівка на те, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, без належного та фундаментального обґрунтування, та за відсутності належних та допустимих доказів, не може бути визнана судом підставою, що підпадає під дію підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Щодо посилання скаржника, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього, Суд зазначає наступне.

Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа має виняткове значення для скаржника, може бути зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

З наведених скаржником доводів не вбачається виняткового випадку, оскільки рішення у цій справі, у контексті індивідуальних ознак цього спору, не тягне за собою наслідки, які мають самобутню своєрідність, особливості, характерні виключно для особи, яка подає касаційну скаргу. Скаржник не продемонстрував й наявності виключних обставин, які за положеннями КАС України могли б вимагати касаційного розгляду справи.

Отже, Верховний Суд відхиляє посилання відповідача на підпункт в) пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц є безпідставним, оскільки в цій справі застосовані норми матеріального права при вирішенні спору про стягнення боргу, що свідчить про суттєву відмінність правовідносин та застосованих норм матеріального права, ніж у цій справі.

Отже, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалено у справі за позовом ОСОБА_1 , як справи незначної складності, не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на те, що оскаржувані судові рішення ухвалено у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року у справі №620/2978/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді М. В. Білак

О. А. Губська