Справа № 160/18521/22
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу.
При перевірці матеріалів справи було встановлено, що апеляційну скаргу подано з порушенням вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки апеляційна скарга подана після закінчення строків, встановлених статтею 295 цього Кодексу.
Так, відповідно до положень частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржене рішення судом першої інстанції ухвалено 15.02.2023, справу розглянуто в порядку письмового провадження. Разом з тим, апеляційну скаргу подано засобами поштового зв`язку 04.10.2023, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, встановленого частиною 1 статті 295 КАС України.
В апеляційній скарзі відповідачем заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення. В обґрунтування клопотання вказує, що перша апеляційна скарга відповідачем була подана із дотримання строків на апеляційне оскарження, однак ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.08.2023 апеляційну скаргу повернуто скаржнику, оскільки особою, що подала апеляційну скаргу недоліки, зазначені в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху усунуто не було, а саме не сплачено судовий збір. Звертає увагу, що апеляційну скаргу повторно подано після сплати судового збору у розумний строк, що є поважною причиною пропуску строку на повторне звернення з апеляційною скаргою.
Розглянувши вказані обґрунтування, приходжу до висновку про їх безпідставність та необґрунтованість, з огляду на наступне.
Пунктом 1 частини 2 статті 295 КАС України визначено, що учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до розписки копію оскарженого судового рішення представником відповідача отримано 21.02.2023 (а.с. 158).
Отже, враховуючи дату вручення відповідачу повного судового рішення (21.02.2023), перебіг встановленого п.1 ч.2 ст.295 КАС України строку розпочався 22.02.2023 та закінчився 23.03.2023.
Крім того, звертаю увагу, що вперше заявник звернувся до суду з апеляційною скаргою 28.02.2023.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.08.2023 апеляційну скаргу повернуто скаржнику, оскільки особою, що подала апеляційну скаргу недоліки, зазначені в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху усунуто не було, а саме не сплачено судовий збір.
Вдруге апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції скаржник подав лише 04.10.2023, тобто білиш ніж через 7 місяців з моменту отримання повного тексту оскарженого рішення.
Відповідно до ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.
Приписами ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Разом з тим, поважними причинами пропуску строку на подання апеляційної скарги можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
При цьому, обставини, на які посилається відповідач є суб`єктивними та пов`язані з неналежною організацією роботи суб`єкта владних повноважень.
Виходячи з принципу належного урядування, державні органи загалом, і податкові органи зокрема, зобов`язати діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно (у даному випадку - за рахунок платника податку у зв`язку з порушенням принципу остаточності судового рішення, прийнятого на користь такого платника податку).
Таким чином, неспроможність відповідача належним чином організувати фінансування витрат на оплату судового збору, вважаю неповажною причиною пропуску строку апеляційного оскарження.
Слід зазначити, що ДПС та її територіальні органи (органи доходів і зборів) є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів.
Беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, вважаю, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на апеляційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.
Звертаю увагу, що ухвала про повернення первинної апеляційної скарги не оскаржувалась відповідачем в касаційному порядку, що свідчить про погодження з висновками, викладеними в останній.
Таким чином, рішення суду першої інстанції набрало законної сили, поновлення строку на подання апеляційної скарги суперечить принципу юридичної визначеності.
Стосовно доводів апелянта, що апеляційна скарга подана ним після сплати судового збору, і ця обставина свідчить про добросовісне виконання ним процесуальних обов`язків, слід зазначає, що адміністративне процесуальне законодавство не містить поняття «повторна апеляційна скарга», а відповідно і строків для її подання. Статтею 295 КАС України передбачено єдиний строк для подання апеляційної скарги на рішення суду 30 днів з дня його проголошення, а тому будь-яка апеляційна скарга вперше, вдруге чи втретє подана повинна подаватися саме в цей строк. У зв`язку з цим, вважаю неважливим, в який строк після повернення апеляційної скарги апелянт звернувся з новою скаргою, оскільки, якщо така скарга подана у строк, який перевищує 30 днів, то це означає, що вона подана після спливу строку на апеляційне оскарження.
Враховуючи наведене, не вбачаю підстав для поновлення скаржнику строку на апеляційне оскарження рішення суду.
Згідно ч.3 ст.298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Враховуючи зазначене, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без руху та повідомити про це скаржника, надавши строк для усунення недоліків, а саме відповідач має надати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, в якій вказати інші підстави для поновлення такого строку з наданням відповідних доказів на обґрунтування заяви.
Керуючись ст.ст. 295, 298 КАС України, суддя
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя Н.П. Баранник