Справа № 160/18306/23
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСліпець Н.Є.
за участі секретаря судового засіданняЛебеденко В.В.
представника позивача представника відповідача Левадної Л.В. Гурняк О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДС+" до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій, -
24.07.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДДС+» до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2023 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання на 17.08.2023 року о 10:00 год.
11.08.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Головного управління ДПС у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що спірне у цій справі рішення є правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки проведеною фактичною перевіркою було встановлено, що в складському приміщенні за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 355 встановлено факт зберігання підакцизної продукції і алкогольних напоїв в кількості 31 310 шт. на суму 4 374 810,36 грн., що відображено в інформаційній довідці про зняття залишків підакцизної продукції та залишків станом на 09.02.2023 року, чим порушено ст.15 Закону України від 19.12.1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». За таких обставин відповідач просив у задоволенні позову відмовити.
17.08.2023 року у підготовчому судовому засіданні представник позивача зазначила, що не отримувала відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що з метою дотримання процесуальних прав сторін в підготовчому засідання слід оголосити перерву до 07.09.2023 року на 13:30 год., для підготовки позивачем відповіді на відзив.
01.09.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Головного управління ДПС у Львівській області надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що на момент перевірки у позивача відсутня довідка про внесення місця зберігання за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 355 до Єдиного державного реєстру. При цьому, встановлено факт зберігання за даної адресою підакцизної продукції і алкогольних напоїв в кількості 31 310 шт. на суму 4 374 810,36 грн., що відображено в інформаційній довідці про зняття залишків підакцизної продукції та залишків станом на 09.02.2023 року. Крім того, фактична перевірка проведена у присутності керівника структурного підрозділу Коновалова Л.А. однак, позивач не зазначає яка норма закону дозволяє зберігати підакцизну продукцію без Довідки про внесення місця зберігання.
06.09.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДДС+» надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що відповідачем не спростовуються факти подання ТОВ «ДДС+» заяв про внесення місць зберігання від 05.07.2022 року, від 03.08.2022 року та той факт, що ТОВ «ДДС+» подало заяву від 13.01.2023 року, яка зареєстрована за №119АП від 18.01.2023 року, а довідка про внесення місць зберігання до Єдиного Державного реєстру видана лише 17.02.2023 року, тобто пізніше ніж через 10 робочих див з дня подання заяви.
07.09.2023 року у підготовчому судовому засіданні надано позивачу час для подання додаткових доказів по справі та протокольною ухвалою продовжено підготовче провадження на 30 днів та оголошено перерву до 28.09.2023 року о 10:00 год.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 року у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів відмовлено.
29.09.2023 року у підготовчому судовому засіданні, із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті 17.10.2023 року о 10:00 год.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов з підстав, зазначених в позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив підтримала, проти позову заперечував, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
За наслідком перевірки складено Акт фактичної перевірки №3017/13-01-09-01/40334224 від 15.02.2023 року.
Так, під час проведення фактичної перевірки були встановлені наступні обставини:
»В ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «ДДС+» орендує складське приміщення згідно договору оренди №63 (договір додається) площею 567 м. кв., за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 355. В даному складському приміщенні встановлено факт зберігання підакцизної продукції (алкогольних напоїв) в кількості 31 310 шт. на суму 4 374 810,36 грн., що відображено в інформаційній довідці про зняття залишків підакцизної продукції та залишків станом на 09.02.2023 року. ТОВ ДДС+ склад Львів без наявної довідки про внесення місць зберігання до ЄДР алкогольних напоїв чим порушено частину 60 статті 15 Закону України від 19.12.1995-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» із змінами та доповненнями.».
ТОВ «ДДС+» 17.02.2023 року отримало довідку про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру серія АП №144856.
13.03.2023 року не погодившись з висновками перевірки, зазначеними в акті перевірки від 15.02.2023 року №3017/13-01-09-01/40334224, ТОВ «ДДС+» подало до Головного управління ДПС у Львівській області заперечення на такий акт з копіями документів, що підтверджують відсутність вини ТОВ «ДДС+» та відповідно до якого повідомлено позивача щодо процесу отримання вказаного свідоцтва.
Головне управління ДПС у Львівській області листом №3017/13-01-09-01/40334224 від 15.02.2023 року «Про надання відповіді на заперечення» повідомило позивача про залишення висновків акту перевірки №3017/13-01-09-01/40334224 від 15.02.2023 року без змін.
Вирішуючи правомірність прийняття спірного рішення, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами підпункту 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України (далі -ПК України) встановлено, що контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Приписами п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).
Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 затверджено Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Порядок № 790).
Згідно з п.5 Порядку № 790 визначено, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:
- акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;
- результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;
- матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Згідно з п. 6 Порядку № 790 рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (ДФС та її територіальні органи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.
Порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюються зазначеними органами відповідно до їх компетенції.
Абзацом першим п.8 Порядку № 790 передбачено, що рішення про застосування фінансових санкцій до суб`єкта господарювання за порушення норм Закону складається за формою згідно з додатком до цього Порядку.
Аналізуючи вищенаведені норми, суд доходить висновку, що рішення про застосування штрафних санкцій є формою впливу контролюючого органу на платника податків за порушення норм податкового законодавства, яке приймається на обґрунтованих та передбачених законом підставах.
Відповідно до ст. 1 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» із змінами та доповненнями (далі - Закон №481) місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.
Згідно ст. 1 Закону №481 Єдиний державний реєстр місць зберігання (далі - Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться податковим органом і містить визначені Законом №481 відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.
Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання та форми довідки про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 №251 (далі - Порядок №251), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.08.2002 за №670/6958.
Пунктом 2.1 Порядку №251 визначено, що до Єдиного реєстру вносяться, зокрема, місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
При цьому, відповідно до п.п. 14.1.252 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами і доповненнями (далі - ПКУ) тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування.
Відповідно до ч.56 ст. 15 Закону №481 зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного Реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.
Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців,- для фізичних осіб- підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.
Довідка про внесення місця зберігання до Єдиного реєстру видається суб`єкту господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) протягом семи календарних днів від дня подання заяви.
Так, судом встановлено, що з метою отримання довідки про внесення місць зберігання до Єдиного державного реєстру місць зберігання, ТОВ «ДДС+» неодноразово направляло до Державної податкової служби України заяви про внесення складу за адресою вул. Городоцька, 355, м. Львів до Єдиного державного реєстру місць зберігання як місця зберігання алкогольних напоїв, з наданням необхідних документів, що підтверджується копіями таких заяв від 05.07.2022 року, від 03.08.2022 року та скріншотами сторінок вхідних та вихідних документів з електронного кабінету ТОВ «ДДС+» як платника податків.
Також, ТОВ «ДДС+» надсилаючи заяву від 05.07.2022 з додатками в паперовому вигляді та так і не отримав зазначену довідку про внесення місць зберігання до Єдиного державного реєстру місць зберігання, 03.08.2022 направило заяву з додатками за допомогою електронного кабінету платника податку.
Не отримавши довідки, ТОВ «ДДС+» 05.09.2022 року надсилало листа вих. №05092022-1 із запитом надання інформації щодо стадії опрацювання заяви.
Таким чином, враховуючи зміст відповіді ДПС України та змісту Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 165 строки видачі довідки про внесення місць зберігання алкогольних напоїв зупиняються та будуть поновлені у місячний термін після припинення чи скасування воєнного стану.
Також, з матеріалів справи вбачається, що 13.01.2023 року ТОВ «ДДС+» з метою отримання довідки про внесення місць зберігання алкогольних напоїв за адресою м. Львів , вул. Городоцька, 355 до Єдиного Державного реєстру повторно направляв заяву до Державної податкової служби України.
Крім того, адвокатом Левадною Л.В., були надіслані адвокатські запити до Державної податкової служби України щодо поданих ТОВ «ДДС+» заяв про внесення місць зберігання від 05.07.2022 року, від 03.08.2022 року та інших, заяв, поданих позивачем протягом 2022 року та заяви від 13.01.2023 року щодо складу за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 355, та результати розгляду цих заяв.
Так, суд зазначає, що не зважаючи на встановлений чинним законодавством семиденний термін розгляду заяви, ДПС України лише тільки 17.02.2023 року видало позивачу зазначену довідку.
Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що позивачем вчинялись активні дії щодо отримання довідки про внесення місць зберігання алкогольних напоїв за адресою м.Львів , вул. Городецька, 355 до Єдиного державного реєстру.
Судом встановлено, що про вказані обставини позивач повідомляв Головне управління ДПС у Львівській області, що підтверджується змістом заперечень поданих на акт перевірки та на момент винесення спірного рішення було відомо відповідачу, при цьому такі відомості не були враховані відповідачем при винесенні спірного рішення.
Відповідно до п.112.1, п.112.2 ст.112 ПК України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Отже, не вжиття платником податків достатніх заходів щодо дотримання правил та норм податкового законодавства, або якщо контролюючий орган доведе що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються не достатніми, платник податків вважається винною у вчиненні правопорушення.
Суд відмічає, що ПК України не містить визначення поняття «вина», однак умови, за яких особа вважається винною, наведені у пунктах 112.1, 112.2 ст.112 ПК України та полягають у тому, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
При цьому, необхідно враховувати, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Таким чином, умовами, які визначають вину особи, у розумінні ст. 112 Кодексу є:
- встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання;
- доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, однак не вжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи, у вчинені податкового правопорушення.
Таким чином, обов`язок доведення вини, ПК України покладено на контролюючий орган, без виконання якого, особу не можливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого, умовою є наявність вини.
Суд зауважує, що позивач як суб`єкт господарювання, що здійснює діяльність з оптової торгівлі алкогольними напоями належним чином обізнаний з вимогами податкового законодавства в частині необхідності своєчасної реєстрації місця зберігання товару та нормативних строків розгляду заяви про внесення місця зберігання до ЄДР.
Так, судом встановлено, що матеріали справи містять належні та достатні докази вжиття позивачем заходів щодо отримання у ДПС України довідки про внесення місць зберігання алкогольних напоїв за адресою м. Львів, вул. Городецька, 355 до Єдиного державного реєстру та інформації про розгляд заяви про внесення місця зберігання алкогольних напоїв до Єдиного державного реєстру.
Разом з тим, ДПС України у визначений семиденний строк не розглянула заяву товариства та не видала довідку про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру, хоча зобов`язана була це зробити в силу вимог ст.15 Закону №481/95-ВР. Зазначена бездіяльність контролюючого органу в свою чергу призводить до негативних наслідків для товариства, яке, маючи орендовані приміщення, не вправі зберігати в них оптові партії алкогольних напоїв.
Крім того, станом на дату винесення спірного рішення про нарахування штрафних санкцій ТОВ «ДДС+» отримало 17.02.2023 року довідку про внесення місця зберігання алкогольних напоїв до Єдиного державного реєстру серія АП №144856.
Наведені ж відповідачем обставини у розрахунку до цього рішення не свідчать про беззаперечність вини позивача в умисному вчиненні діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми штрафних санкцій, оскільки базуються лише на припущеннях.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ходу судового розгляду справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Складання повного тексту ухвали, залежно від складності справи, може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.
Згідно із ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Керуючись ст. ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 26 жовтня 2023 року.

Суддя Н.Є. Сліпець