Справа № 440/5930/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 р. Справа № 440/5930/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.07.2023, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/5930/23

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Чернігівській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 10 квітня 2023 року №3712/Ж10/25-01-09-01-02 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 6800 грн. до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 10 квітня 2023 року №3712/Ж10/25-01-09-01-02 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки контролюючим органом при призначенні та проведенні фактичної перевірки було допущено порушення норм законодавства України. Вказує, що в наказі про проведення фактичної перевірки відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності підприємця вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів були встановлені факти сумнівності, сумнівність яких саме господарських операцій була встановлена податковим органом. Крім того, позивач вважає, що перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 10 квітня 2023 року №3712/Ж10/25-01-09-01-02.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Чернігівській області Про проведення фактичної перевірки від 20.03.2023 №539-П та направлень від 20.03.2023 №1109, №1108 від 21.03.2023 проведено фактичну перевірку господарської одиниці (магазин) ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Проведеною перевіркою встановлено порушення: ст.15-3 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального №481/95-ВР від 19.12.1995 (зі змінами та доповненнями) та розпорядження Чернігівської обласної військової адміністрації від 27.05.2022 №188 Про заборону реалізації алкогольних напоїв та речовин, вироблених на спиртовій основі, на території Чернігівської області (зі змінами та доповненнями), а саме - реалізація алкогольних виробів в заборонений час.

А саме 12.02.2023 о 11:59 згідно фіскального чеку №13 було реалізовано горілку "Козацька Рада Незламна" 0,7 л, по ціні 184,90 грн., тоді як відповідно до розпорядження Чернігівської обласної військової адміністрації від 27.05.2022 №188 Про заборону реалізації алкогольних напоїв та речовин, вироблених на спиртовій основі, на території Чернігівської області забороняється реалізація алкогольних напоїв під час дії воєнного стану в Україні для закладів торгівлі з 19:00 до 12:00.

За результатами перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 10.04.2023 № 3712/ж10/25-01-09-01-02 на суму 6800, отримане платником 27.04.2023.

Вважає, що фактична перевірка призначена та проведена у відповідності до норм Податкового кодексу України, оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено відповідачем з дотриманням вимог закону, а тому відсутні підстави для його скасування.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним видом економічної діяльності позивача є 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 16/.

20.03.2023 в.о. начальника Головного управління ДПС у Чернігівській області Р. Погрібним керуючись вимогами п.п. 19-1.1.4. п.19-1 ст. 19-1, п.п. 20.1.4 п., п.п. 20.1.8., п.п. 20.1.9., п.п. 20.1.10, п.п. 20.1.11, п.п. 20.1.12, п.п. 20.1.13 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.3. п. 75.1. ст. 75, п.80.1, п.п. 80.2.2 п. 80.2, п. 80.6, п.80.8, ст. 80, п. 82.3 ст. 82; п. 230.1 ст.230, п. 69.27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), ст. 15 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 265/95-ВР (зі змінами та доповненнями), ст. 16 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального №481/95-ВР від 19.12.1995 (зі змінами та доповненнями), Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148 (зі змінами та доповненнями), Закону України "Про ціни та ціноутворення" від 21.06.2012 №5007-VI (зі змінами та доповненнями), прийнято наказ №539-П "Про проведення фактичної перевірки", яким наказано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , магазин, АДРЕСА_1 , з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), дотримання законодавства щодо цін та ціноутворення. Дата початку перевірки 21 березня 2023 року, тривалістю 10 діб. Період діяльності, який буде перевірятися з 21 березня 2020 року по день початку перевірки згідно даного наказу /а.с. 17, 46/.

21.03.2023 завідуючій магазином ОСОБА_2 пред`явлено службові посвідчення та направлення на перевірку від 20.03.2023 №1109ЖЗ/25-01-07-05-01, №1108ЖЗ/25-01-07-05-01, а також вручено копію наказу Головного управління ДПС у Чернігівській області від 20.03.2023 №539-П "Про проведення фактичної перевірки", що підтверджується відповідними відмітками про вручення та підписом уповноважених осіб у направленнях на перевірку, копії яких містяться у матеріалах справи /а.с. 47-48/.

У термін з 21.03.2023 (13 год. 10 хв.) по 23.03.2023 (13 год. 30 хв.) посадовими особами ГУ ДПС у Чернігівській області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 21.03.2023 №2916/ж5/25-01-09-01-02 /а.с 18-19, 43-44/.

У акті фактичної перевірки від 21.03.2023 №2916/ж5/25-01-09-01-02 зазначено, що 12.02.2023 об 11 год. 59 хв. була реалізована горілка "Козацька рада" Незламна 0,7л. (код УКТ ЗЕД ) по ціні 184,90 грн. згідно чека №13. Відповідно до розпорядження Чернігівської обласної військової адміністрації №188 від 27.05.2022 заборонено реалізацію алкогольних напоїв з 19:00 до 12:00 для закладів торгівлі під час дії воєнного стану /а.с. 19, 44/.

За висновками акту перевірки від 21.03.2023 №2916/ж5/25-01-09-01-02 встановлено порушення позивачем ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 №481-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (зі змінами та доповненнями) /зворот а.с. 19, 44/.

10.04.2023 на підставі акту фактичної перевірки від 21.03.2023 за №2916/ж5/25-01-09-01-02 ГУ ДПС у Чернігівській області прийнято податкове повідомлення-рішення №3712/Ж10/25-01-09-01-02, яким до ФОП ОСОБА_1 за порушення ст. 15-3 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" на підставі п.п. 54.3.3 п.54.3 ст. 54 розділу 2 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) і абз. 14 ч. 2 ст. 17 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (зі змінами та доповненнями) застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 6800 грн. за платежем штрафні санкції (код платежу 21081500), що застосовується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовується в електронних сигаретах та пального" /а.с. 22, 41/.

Копія розрахунку штрафних (фінансових) санкцій наявна у матеріалах справи /а.с. 23/.

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Чернігівській області від 10.04.2023 №3712/Ж10/25-01-09-01-02 та звернувся до суду з позовом у цій справі.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що допущені відповідачем порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки, оформленої актом від 21.03.2023 за №2916/ж5/25-01-09-01-02, призводять до відсутності правових наслідків такої, акт фактичної перевірки від 21.03.2023 за №2916/ж5/25-01-09-01-02 з додатками, що є його невід`ємною частиною, не є допустимими доказами на підтвердження факту порушення, за яке оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 6800 грн. Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення - рішення як передбачено частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому податкове повідомлення-рішення від 10.04.2023 №3712/Ж10/25-01-09-01-02 прийнято ГУ ДПС у Чернігівській області не на підставі, не у межах повноважень, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, а тому вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).

Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. При цьому приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.

Положеннями цієї глави ПК України встановлюється чітке розмежування щодо порядку проведення окремих видів перевірок, зокрема, й щодо місця проведення податкових перевірок.

Так, згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.

Отже, виходячи з буквального аналізу змісту норми підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України проведення фактичної перевірки вимагає чіткого з`ясування місця безпосереднього провадження платником податків конкретного виду діяльності та фактичного проведення цієї перевірки у такому місці або ж за місцем розташування тих чи інших об`єктів, які використовуються господарюючим суб`єктом у його діяльності, яка охоплюється предметом фактичної перевірки.

Таким чином, на відміну від фактичної перевірки документальна перевірка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, а також отриманих податковим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків, що охоплюється предметом саме документальної перевірки: своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків та зборів. Натомість проведення фактичної перевірки не передбачає контролю за нарахуванням і сплатою податків.

Колегія суддів звертає увагу, що особливість фактичних перевірок та їх відмінність від усіх інших перевірок, які проводяться податковими органами, полягає у тому, що при їх проведенні перевіряються не бухгалтерські документи, а правильність фактичних дій (фактичного стану речей) суб`єкта підприємницької діяльності. Тому, така перевірка проводиться не за місцем розташування платника податку (місцем розташування органу управління), а саме за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.03.2023 року у справі № 380/13375/21.

В наказі від 20.03.2023 №539-п "Про проведення фактичної перевірки" підставою для проведення фактичної перевірки зазначено підпункт 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Позивач в обґрунтування позову зазначив, що наказ на перевірку не відповідає вимогам ПК України, оскільки містить лише посилання на норми законодавства без обґрунтування конкретних фактичних підстав, які зумовили необхідність проведення фактичної перевірки позивача.

За приписами пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Стаття 80 Податкового кодексу України передбачає вичерпні підстави для проведення фактичної перевірки. Втім, застосовуючи конкретну правову підставу для призначення такої перевірки, у наказі на перевірку контролюючий орган зобов`язаний не тільки зазначити відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, але й обґрунтувати (пояснити), які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки.

При цьому передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.

Відтак, для проведення фактичної перевірки мають існувати вказані вище фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки.

Реалізація відповідних функцій у визначеній сфері щодо призначення таких перевірок не є безмежною. Такими функціями контролюючий орган наділений законодавчо на постійній основі, однак реалізація таких функцій певним чином обмежена законодавством. Тобто, не в будь-якому випадку за наявності компетенції на проведення перевірки, така перевірка може бути призначена.

У постанові Верховного Суду від 22.06.2022 у справі №580/2615/21 викладено правовий висновок про те, що передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктами 80.2.2 та 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.

Разом з тим, колегія суддів проаналізувавши зміст наказу про проведення фактичної перевірки позивача, встановила, що контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків (підпункт 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України). Але при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 , наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, на підставі яких відомостей або документів були встановлені факти сумнівності, сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції або інші докази вчинення таких операцій) була встановлена податковим органом. У наказі про призначення перевірки податковий орган не конкретизує суть порушення.

Суд першої інстанції правомірно відхилив посилання податкового органу на доповідну записку управління контролю за підакцизними товарами від 01.03.2023 як на підставу правомірності наказу, з огляду на наступне.

Доповідною запискою управління контролю за підакцизними товарами від 01.03.2023 повідомлено начальника ГУ ДПС у Чернігівській області про доцільність проведення фактичної перевірки, зокрема, ФОП ОСОБА_1 на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України у зв`язку з наявністю інформації щодо можливих порушень вимог чинного законодавства в частині обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів (торгівля алкогольними напоями маркованими марками акцизного податку з ознаками підробки, торгівля в заборонений час доби) та з іншими порушеннями вимог чинного законодавства /а.с. 49/.

Проте, податковим органом не доведено, що саме ця доповідна записка від 01.03.2023 слугувала підставою для прийняття наказу від 20.03.2023 №539-п, у якому як підставу для призначення фактичної перевірки зазначено підпункт 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, тоді як у доповідній записці було ініційовано проведення фактичної перевірки на підставі іншої норми пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Враховуючи викладене та беручи до уваги відсутність в наказі ГУ ДПС у Чернігівській області від 20 березня 2023 року №539-П будь-якого посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, колегія суддів доходить висновку, що призначення та проведення фактичної перевірки щодо позивача було здійснено незаконно.

Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України встановлено, що Податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, Акту перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень - рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме: спочатку провести податкову перевірку.

Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16 лютого 2016 року (справа № 826/12651/14), від 27 січня 2015 року (справа № 21 -425а14) та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2018 року (справа № 1570/7146/12), від 24 жовтня 2018 року (справа № 808/1746/15), від 04 лютого 2019 року (справа № 807/242/14), від 11 липня 2019 року (справа № 804/8855/14), від 24 квітня 2020 року (справа № 0440/5997/18).

При цьому суд не повинен надавати оцінку правомірності спірного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 160/8859/18 та від 30 червня 2019 року у справі № 825/1747/17, від 11.06.2020 у справі № 804/17146/14 та від 17.06.2020 у справі № 807/1672/15.

Отже, у разі недотримання вимог проведення податкової перевірки, у контролюючого органу відсутні підстави на прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Таким чином, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

З урахуванням наведеного обставини дотримання контролюючим органом процедури призначення та проведення перевірки входять до предмету доказування для цілей вирішення цього спору, й підлягають першочерговому дослідженню.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.06.2022 у справі №580/2615/21.

Оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 10.04.2023 №3712/Ж10/25-01-09-01-02 прийнято відповідачем на підставі акту фактичної перевірки від 21.03.2023 №2916/ж5/25-01-09-01-02, складеного за результатами проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , магазин, АДРЕСА_1 , що призначена та проведена на підставі наказу ГУ ДПС у Чернігівській області від 20.03.2023 №539-п "Про проведення фактичної перевірки", прийнятого з порушенням норм Податкового кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що акт фактичної перевірки від 21.03.2023 №2916/ж5/25-01-09-01-02 з додатками, що є його невід`ємною частиною, є недопустимим доказом у розумінні статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом, а тому не приймається судом до уваги.

Частинами 1, 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до доктрини з умовною назвою "плоди отруйного дерева", сформульованої Європейським судом з прав людини у справах "Гефген проти Німеччини", "Нечипорук і Йонкало проти України", "Яременко проти України", якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з цих джерел, будуть такими ж. Докази, отримані з порушенням встановленого порядку, призводять до несправедливості процесу в цілому, незалежно від їх доказової сили. У рішеннях у справах "Балицький проти України", "Тейксейра де Кастро проти Португалії", "Шабельник проти України" ЄСПЛ застосував різновид цієї доктрини та вказав, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19 серпня 2018 року (справа №822/573/17), від 27 листопада 2018 року (справа №805/2601/16-а), від 21 березня 2019 року (справа №809/531/18) та від 17 червня 2020 року (справа №826/5011/18).

Суд враховує, що акт перевірки, не був би гарантовано складений відповідачем у інший спосіб, як тільки внаслідок проведення фактичної перевірки, яка була призначена та проведена на підставі наказу ГУ ДПС у Чернігівській області від 20.03.2023 №539-п "Про проведення фактичної перевірки", прийнятого з порушенням норм Податкового кодексу України.

Отже, наслідком порушень при призначенні та проведенні фактичної перевірки у даному випадку є неправомірність податкового повідомлення-рішення, складеного на підставі акта за наслідками такої фактичної перевірки.

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи, що допущені відповідачем порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки, оформленої актом від 21.03.2023 за №2916/ж5/25-01-09-01-02, призводять до відсутності правових наслідків такої, акт фактичної перевірки від 21.03.2023 за №2916/ж5/25-01-09-01-02 з додатками, що є його невід`ємною частиною, не є допустимими доказами на підтвердження факту порушення, за яке оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 6800 грн., відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення - рішення як передбачено частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 10.04.2023 №3712/Ж10/25-01-09-01-02 прийнято ГУ ДПС у Чернігівській області не на підставі, не у межах повноважень, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, а тому вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 року по справі № 440/5930/23 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 по справі № 440/5930/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко