Справа № 280/6137/22
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2023 року м. Дніпросправа № 280/6137/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року (суддя Стрельнікова Н.В.)

у справі № 280/6137/22

за позовом ОСОБА_1 ,

до Хортицького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Військової частини НОМЕР_1 ,

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Хортицького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Хортицького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) в частині призову на військову службу та зарахування до списків особового складу Хортицького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 з військової служби особового складу Збройних Сил України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача протиправно призвано Хортицьким районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на військову службу під час загальної мобілізації, так як не проведено медичного обстеження стану його здоров`я. Позивач зазначає, що 15.10.2003 його визнано непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час за ст. 73-в (Плоскостопість та інші деформації стопи та пальців) згідно Наказу МОУ № 2 від 04.01.1994. Позивач не проходив військову службу та не здобував військову спеціальність, окрім цього, позивач не є колишнім військовослужбовцем або учасником бойових дій чи ветераном АТО та ООС. Відповідно до Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та № 69/2022 позивача мобілізовано до військової частини кулеметного взводу, проте, позивач за військово-обліковою спеціальністю є водієм. Позивач склав військову присягу після його відправки у військову частину на початку квітня 2022 року, що суперечить приписам законодавства, оскільки лише після складання військової присяги військовослужбовцям присвоюється військове звання солдата.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року у задоволенні позовної заяви відмовлено.

Суд першої інстанції встановив, що у відповідача-1 були відсутні будь-які дані щодо того, що станом на момент оголошення мобілізації та призову у воєнний час позивач був непридатний до військової служби, оскільки скарги чи заяви з приводу стану здоров`я від позивача не надходили. Суд виходив з відсутності доказів на підтвердження того, що під час вирішення питання про призов позивача на військову службу позивач надав до центру комплектування документи щодо його стану здоров`я, щоб викликало сумніви щодо придатності позивача до військової служби в особливий період.

При цьому суд враховував пояснення відповідача-1, що військовозобов`язаний - ОСОБА_1 на стан здоров`я не скаржився. Будь яких повідомлень, заяв, інших документів, які б підтвердили наявність хвороби, позивач також відповідачу-1 не надавав. 23.04.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач визнаний придатним до військової служби. Як до призову на військову службу, так і у період її проходження позивач не звертався до начальника центру комплектування з питання незадовільного стану здоров`я та необхідності проходження ВЛК.

Також суд зазначив, що з моменту набуття особою статусу військовослужбовця, під час воєнного стану звільнення з військової служби військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, можливе лише за наявності підстав, передбачених частиною четвертою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII. Позивач не звертався до військової частини НОМЕР_1 (командування) з письмовим рапортом з питання незадовільного стану здоров`я та з клопотанням про направлення його на огляд ВЛК, про його виключення зі списків особового складу цієї військової частини, у тому числі за станом здоров`я, і йому було відмовлено в такому виключенні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норма матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що 15.10.2003 позивач був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (плоскостопість та інші деформації стопи на пальцях). Згідно довідки від 31.08.2022 КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради вищезгаданий діагноз підтверджений. Тобто, з 2003 року діагноз позивача не змінився. Разом з цим, позивач призваний до Збройних Сил України 01.04.2022, проте ВЛК не проходив, що є незаконним. Крім того, позивач до мобілізації не проходив військову службу та не мав бойового досвіду. Позивач вважає, що не мав бути призваний на військову службу як особа, яка вже має військовий досвід або військову спеціальність. Також, позивач склав військову присягу після його відправки у військову частину на початку квітня 2022 року, що є також порушенням законодавства.

Відповідач-2 (Військова частина НОМЕР_1 ) подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, згідно якому проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін через необґрунтованість доводів скаржника.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного позивач - ОСОБА_1 має військово - облікову спеціальність 790037А (водій) та 15.10.2003 визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час за ст. 73-в Наказу МОУ № 207-1999 (Плоскостопість та інші деформації стопи та пальців).

Призовною комісією Запорізького ОМВК позивач зарахований у запас 15.10.2003.

24.03.2022 Хортицьким районним територіальним центом комплектування та соціальної підтримки позивач визнаний придатним до військової служби (Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14 серпня 2008 року №402).

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 375 від 01.04.2022 позивач - призваний та направлений для проходження військової служби під час мобілізації до Василівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

За поясненням відповідача-2 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2022 № 131 солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця, призваного за мобілізацією, який прибув з Василівського РТЦК та СП, з 09.05.2022 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення. Призначено на посаду, ВОС - 101281А.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.09.2022 № 269 солдата ОСОБА_1 навідника 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 3 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 291-РС від 21.09.2022 призначено на посаду санітара- радіотелефоніста медичного пункту 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС 878658А/641.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями (ч.2 ст. 1 Закону №2232-ХІІ).

За приписами ч.3 ст. 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч.9 ст. 1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до ч.7 ст. 1 Закону №2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Одним із видів військової служби відповідно до ч.6 ст.2 Закону №2232-ХІІ є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

За визначенням в п.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону №2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Відповідно до ст.27 Закону №2232-ХІІ у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Згідно статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 22 Закону №3543-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Частиною п`ятою статті 22 Закону №3543-XII передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Статтею 23 цього Закону визначено перелік осіб, які мають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до ст.23 вказаного Закону не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії) абз.3 ч.1.

В спірному випадку наявні у справі докази свідчать, що 15.10.2003 позивач визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час за ст. 73-в Наказу МОУ № 207-1999 (Плоскостопість та інші деформації стопи та пальців).

В той же час 15.10.2003 призовною комісією Запорізького ОМВК позивач зарахований в запас.

За твердженням позивача при мобілізації в порушення норм Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, з метою встановлення придатності позивача до військової служби йому не забезпечено обов`язкового медичного огляду ВЛК.

При цьому позивач посилається на те, що відповідно до довідки від 31.08.2022 Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради позивачу підтверджено поставлений раніше діагноз.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону №2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14 серпня 2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I - II груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Як передбачено пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

За приписами вказаного Положення № 402 заяви, пропозиції, скарги з питань військово-лікарської експертизи розглядаються Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України (ЦВЛК) - пп. 2.3.3 п. 2.3 гл.2 розділу І Положення № 402.

Згідно з підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Частиною 5 статті 22 Закону № 3543-ХІІ передбачено, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Відповідно до Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 24.02.2022 під час проведення загальної мобілізації ступінь придатності до військової служби громадян, які призначені (призначаються) на доукомплектування військових частин, Сил територіальної оборони Збройних Сил України здійснюється в обсязі тілесного огляду шляхом опитування скарг та заяв. У разі зазначення скарг громадянин направляється до відповідного медичного спеціаліста для визначення ступеня придатності до військової служби.

Судом першої інстанції з цього приводу встановлено і не спростовується матеріалами справи, що в спірному випадку визначення ступеню придатності позивача до військової служби здійснено в обсязі тілесного огляду шляхом опитування скарг та заяв.

Оскільки на стан здоров`я військовозобов`язаний ОСОБА_1 не скаржився, будь-яких повідомлень, заяв, інших документів, які б підтвердили наявність хвороби, не надав, ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача визнано придатним до військової служби.

Виходячи з встановлених у справі обставин, приймаючи до уваги, що висновок про придатність позивача до військової служби в установленому порядку не оскаржений та не скасований, а також враховуючи, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду, суд апеляційної інстанції вважає, що у відповідача-1 на час прийняття оскаржуваного наказу про мобілізацію позивача були відсутні відомості про підстави, що виключають призов позивача на військову службу, що виключає визнання оскаржуваного наказу протиправним та його скасування.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 звільнити позивача з військової служби особового складу Збройних Сил України суд апеляційної інстанції також погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається: день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Згідно із пунктом 1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10 грудня 2008 року №1153, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Пунктом 4 Положення №1153 передбачено, що громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.

За приписами пункту 42 Положення №1153 первинне військове звання рядового складу присвоюється громадянам, які вступили на військову службу за контрактом осіб рядового складу і не мають військових звань, до складання ними Військової присяги. Первинне військове звання рядового складу присвоюється військовослужбовцям наказом командира військової частини, який призначає таких військовослужбовців на відповідні посади. Після складання Військової присяги таким військовослужбовцям присвоюється військове звання солдата (матроса).

Згідно із підпунктом 1 пункту 252 Положення №1153 у разі оголошення мобілізації і настання особливого періоду: проводиться призов на військову службу військовозобов`язаних і резервістів, за винятком осіб, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також прийом громадян на військову службу за контрактом.

Відповідно до пункту 253 Положення №1153 призови на військову службу військовозобов`язаних у воєнний час проводяться територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, а резервістів - командирами військових частин на підставі указів Президента України. Початком проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період є день, визначений статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

В спірному випадку, як встановлено вище, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2022 № 131 солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця, призваного за мобілізацією, який прибув з Василівського РТЦК та СП, з 09.05.2022 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Згідно абзацу 2 пункту 2.8 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в Збройних силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 26 травня 2014 року № 333, зареєстровано ним в Міністерстві юстиції України 12 червня 2022 року за № 611/25388, зарахування до списків військової частини прибулого особового складу є іменні списки команд, приписи та документи, що посвідчують особу військовослужбовця.

У свою чергу формування зазначених команд і їх списків покладено на районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Посилання позивача на те, що він попередньо не проходив військової служби та в Збройних Силах України не служив, суд не приймає як такі, що не мають правового значення, адже наявні у справі докази свідчать, що позивач перебував на військовому обліку військовозобов`язаних та був зарахований у запас.

Відповідно до ч.4 ст.27 Закону №2232-ХІІ військовозобов`язані, які не здобули військово-облікової спеціальності під час проходження військової служби або не проходили військової служби, належать до запасу другої категорії.

Також не приймаються доводи скаржника, що позивач прийняв присягу вже після присвоєння йому військового звання «солдат», що суперечить приписам пункту 42 Положення №1153. Норми абзаців першого, другого пункту 42 Положення №1153, на які посилається представник позивача, регулюють питання присвоєння військового звання солдата громадянам, які вступили на військову службу саме за контрактом.

Крім того, 26.02.2022 набрало чинності Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, за приписами пункту 13 якого керівник районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки: визначає функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу; присвоює військове звання «солдат (матрос) запасу» одночасно з прийняттям на військовий облік особам, які не проходили військової служби або були позбавлені військових звань під час проходження військової служби та служби у військовому резерві чи за вироком суду.

Частиною 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено вичерпний перелік підстав, коли військовослужбовці, що проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період під час дії правового режиму воєнного стану звільняються з військової служби, і наведені позивачем обставини не підпадають під такі підстави.

Згідно пункту 233 наведеного вище Положення № 1153, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

З моменту набуття особою статусу військовослужбовця, під час воєнного стану звільнення з військової служби військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, можливе лише за наявності підстав, передбачених частиною четвертою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII.

Враховуючи певний, законодавчо встановлений порядок звільнення з військової служби, а також підстави для такого звільнення, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, якщо позивач має бажання звільнитися з військової служби за станом здоров`я, він має право клопотати у письмовій формі перед командуванням військової частини та/або вищим командуванням військ, до складу якого входить військова частина, у якій він перебуває, про його направлення на огляд до ВЛК із подальшим звільненням з військової служби за результатами проведеного огляду.

Матеріали справи не містять жодного документального підтвердження, що позивач звертався до військової частини НОМЕР_1 з письмовим рапортом з питання незадовільного стану здоров`я та з клопотанням про направлення його на огляд ВЛК, виключення зі списків особового складу цієї військової частини, у тому числі за станом здоров`я, і йому було відмовлено в такому виключенні.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року №2-зп у справі №3/35-313 «за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувані дії в частині мобілізації, переміщення та направлення позивача для проходження військової служби є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування, станом на час вирішення справи такі вичерпали свою дію внаслідок мобілізації позивача направлення його для проходження військової служби та зарахування до списків особового складу військової частини.

Після видання спірних рішень, виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом № 2232-ХІІ та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, які не передбачать звільнення з військової служби шляхом скасування рішення про мобілізацію та про зарахування до списків особового складу військової частини чи визнання дій відповідних протиправними.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, відповідно до якої, такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2021 у справі № 9901/286/19, від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 9901/96/21, від 27.10.2022 у справі № П/9901/97/21).

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та надано встановленим обставинам належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року у справі № 280/6137/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко