Справа № 400/8133/23
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 р. № 400/8133/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагаря В.С. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Військової частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
про:визнання протиправним та скасування наказу від 20.06.2022 року № 164; зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі-відповідач) про:

-визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.06.2022 року №164 щодо увільнення позивача від займаної посади і зарахування у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з перебуванням на довготривалому лікуванні;

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача недораховане грошове забезпечення за грудень 2022 року, січень 2023, лютий 2023, березень 2023 року, квітень 2023 року відповідно до ст. 9 закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», наказу МОУ №260, Постанови КМУ №168 в розмірі 71064,37 грн.;

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача недораховану суму додаткової грошової винагороди за вересень 2022 року, грудень 2022 року, січень 2023, відповідно до ст. 9 закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», наказу МОУ №260, Постанови КМУ №168 в розмірі 69677,42 грн.;

- зобов`язання відповідача видати позивачу посвідчення учасника бойових дій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Богородичне, Донецької області був поранений, у зв`язку із чим перебував на лікуванні в закладах охорони здоров`я, в період з 12.09.2022 по 26.09.2022; 16.12.2022 по 06.01.2023; та з 13.01.2023 по 24.01.2023. Однак відповідачем, всупереч вимогам постанови КМУ №168, не виплачено додаткову грошову винагороду у розмірі до 100 000 грн. за вказаний період та грошове забезпечення за грудень 2022 року, січень 2023, лютий 2023, березень 2023 року, квітень 2023 року. Також, позивач вважає, що відповідачем протиправно прийнято наказ від 20.06.2022 року №164, яким позивача увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з перебуванням на довготривалому лікуванні. Крім того, позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не видачі йому посвідчення учасника бойових дій.

Ухвалою від 10.07.2023 суд відкрив провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 02.08.2023 року.

Відповідач зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства відповідачем виконані усі покладені на нього обов`язки щодо нарахування, виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди позивачу. Крім того, вказує, що позивач у періоди з 10.06.2022 по 24.01.2023 рік не перебував на безперервному стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням поранення, а тому не мав права на виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн., передбаченої п.1 Постанови № 168. Разом з тим, відповідач зазначив, що законодавством України не передбачено виплату додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. військовослужбовцям за період проходження реабілітаційного лікування у різних медичних закладах після завершення основного лікування. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В поданій до суду відповіді на відзив позивач з доводами відзиву не погодився.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022, з 19.03.2022 призваний на військову службу за мобілізацією номера обслуги кулеметного взводу роти вогневої підтримки 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , штаб сержант.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 №56 від 04.03.2022 року позивач зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.03.2022 року №78, з метою забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, захисту населення та інтересів держави, забезпечення заходів правового режиму воєнного стану позивача було відряджено на лінію бойового зіткнення, де було залучено до бойових дій у складі військової частини НОМЕР_1 .

10.06.2022 під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Богородичне, Донецької області, внаслідок наступальних дій противника позивач отримав поранення. Після чого, медики медичного п. 3 десантно-штурмового батальйону надали йому першу медичну допомогу та евакуювали з поля бою.

Так, довідкою військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2023 року №642/1181 підтверджено про обставини поранення, що штаб-сержант за призовом ОСОБА_1 10.06.2022 року одержав: «Вогнепальне осколкове сліпне поранення лівого колінного суглоба. Відкритий перелом нижнього полюсу лівого наколінника з частковим пошкодженням особистої зв`язки наколінника з вогнепальним осколковим пораненням верхньої третини лівої гомілки». За обставин: безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини, поблизу н.п. Богородичне, Донецької області. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 02.04.2023 року № 1040.

20.06.2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №164, згідно якого позивача увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з перебуванням на довготривалому лікуванні.

Позивач зазначає, що у зв`язку із отриманими пораненнями під час виконання бойового завдання перебував на стаціонарному лікуванні в наступних закладах охорони здоров`я, зокрема:

-з 12.09.20222 по 26.09.2022 року у Комунальному некомерційному підприємстві «МИКОЛАЇВСЬКА ОБЛАСНА ЛІКАРНЯ ВІДНОВНОГО ЛІКУВАННЯ» МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого;

-з 16.12.2022 по 06.01.2023 у Клінічному санаторії Аркадія ДПСУ, що підтверджується виписним епікризом №1389 та довідкою ВЛК №963 від 14.12.2022 року, вкій зазначено, що травма є тяжкого ступеню важкості та на підставі ст. 81 графи ІІІ Розкладу хвороб потребує лікування в умовах санаторію Аркадія терміном на 21 календарний день;

-з 13.01.2023 по 24.01.2023 у КНП «Миколаївський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни» Миколаївської обласної ради, що підтверджується виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №144.

Позивач вважає, що відповідачем протиправно було прийнято наказ від 20.06.2022 року №164 та не було нараховано та виплачено йому грошового забезпечення та додаткову винагороду у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100000 гривень пропорційною в розрахунку на місяць за період з 12.09.2022 по 26.09.2022; 16.12.2022 по 06.01.2023; та з 13.01.2023 по 24.01.2023, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів Українивід28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацем 4 пункту 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Відповідно до пункту 7 окремого доручення Міністра Оборони України від 23.06.2022 № 912/в/29, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень належить включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому підставою для видання такого наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.

Судом встановлено, що позивач отримав травму під час безпосередньої участі у бойових діях, діагноз: Вогнепальне осколкове сліпне поранення лівого колінного суглоба. Відкритий перелом нижнього полюсу лівого наколінника з частковим пошкодженням особистої зв`язки наколінника з вогнепальним осколковим пораненням верхньої третини лівої гомілки.

Матеріалами справи (епікризами, виписками, довідкою ВЛК) підтверджується, що позивач перебував на лікуванні у закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманням поранення з 12.09.2022 по 26.09.2022; з 16.12.2022 по 06.01.2023 та з 13.01.2023 по 24.01.2023.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

При цьому, щодо доводів відповідача, що в період з 16.12.2022 по 06.01.2023 позивач проходив реабілітаційне лікування, а тому збільшена винагорода за вказані періоди йому не може бути виплачена, суд такі твердження оцінює критично та вважає необгрунтованими.

Відповідно до приписів постанови №168 передбачено, що нарахування і виплата додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. здійснюється особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних). В той же час, наведені приписи не виокремлюють випадки перебування на стаціонарному лікуванні в зв`язку з проходженням реабілітаційного лікування, як обставину, коли виплата додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. не здійснюється.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити виплату конкретної суми коштів - 71064,37 грн., то суд зазначає, що в цій частині слід відмовити, оскільки визначення точної суми додаткової винагороди, яка підлягає виплаті позивачу належить саме до повноважень відповідача.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до підпункту 15 пункту 116 Указу Президента України Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10.12.2008 № 1153/2008, зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення.

Як встановлено судом 20.06.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №164 позивача відповідно до підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення) увільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з перебуванням на довготривалому лікуванні.

Вважаючи протиправним наказ, позивач зазначає, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства через 10 днів після отримання безпосереднього поранення увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини в зв`язку з перебуванням на тривалому лікуванні, тому станом на 20.06.2022 була відсутня підстава для виведення у розпорядження, а саме тривале лікування.

Оцінюючи правомірність винесення оскаржуваного наказу, суд враховує, що у Положенні про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України не визначеного поняття тривалого лікування.

Разом з тим, Міністром оборони України прийнятий наказ від 10.04.2009 № 170 «Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України».

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153. (Пункт 1.1 розділу I).

Пунктом 4.17 Інструкції встановлено, зарахування військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб здійснюється з урахуванням таких особливостей:

звільнення з посади і зарахування в розпорядження проводяться за підставами, визначеними пунктом 116 Положення, наказом посадової особи, до номенклатури посад якої належить посада військовослужбовця, або наказом прямого командира (начальника) цієї посадової особи;

зарахування проводиться в розпорядження посадової особи, до компетенції якої належить вирішення питання дальшого службового використання військовослужбовця, або, в разі неможливості вирішення цього питання,- у розпорядження прямого командира (начальника);

зарахування наказом посадової особи в розпорядження свого прямого командира (начальника) без його рішення не допускається;

звільнення з посад і зарахування військовослужбовців у випадку, визначеному підпунктом 15 пункту 116 Положення, проводяться з дня вибуття з військової частини на лікування в розпорядження посадової особи, до номенклатури посад якої належить посада офіцера, або в розпорядження керівника органу військового управління, командира з`єднання, у підпорядкуванні яких є військова частина, де проходила військову службу особа рядового, сержантського або старшинського складу.

Таким чином, враховуючи, що позивач вибув до лікувального закладу, у зв`язку із пораненням отриманих під час ведення бойових дій, наказ від 20.06.2022 №164 командира військової частини щодо увільнення від займаної посади та зарахування в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 є таким, що прийнятий відповідачем на підставі Указу Президента України Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10.12.2008 № 1153/2008 та Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Отже, відсутні підстави для визнання протиправним та скасування наказу від 20.06.2022 №164.

Як наслідок, не підлягає задоволенню і позовна вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача недораховане грошове забезпечення за грудень 2022 року, січень 2023, лютий 2023, березень 2023 року, квітень 2023 року в розмірі 71064,37 грн. Слід зазначити, що позивач перебуваючи з 20.06.2022 року у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 отримував належне йому грошове забезпечення.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача видати посвідчення, суд зазначає, що з системного аналізу положень ч.1 та ч.2 ст.2 КАС України в кореспонденції з приписами ст.6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади, вбачається, що суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача видати посвідчення учасника бойових дій не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, з урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 ) до Військової частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу від 20.06.2022 року № 164; зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 ) додаткову грошову винагороду, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. за вересень 2022 року, грудень 2022 року, січень 2023, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

3. В решті позовних вимог відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар