Справа № 600/423/23-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/423/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький Василь Костянтинович

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

25 жовтня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі ГУ ПФУ в Чернівецькій області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач 2), в якому просила:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 08.12.2022 № 64 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового (страхового) стажу - трудовий стаж здобутий на території Королівства Іспанія, який складає 10 років 11 місяців 10 днів та призначити пенсію за віком з 02.12.2022.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року позов задоволено частково:

-визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 08.12.2022 № 64 про відмову в призначенні пенсії;

-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.12.2022 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач 1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.12.2022 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. На момент звернення за призначенням пенсії позивачу виповнилося 59 років 11 місяців 17 днів.

Вказана заява за принципом екстериторіальності спрямовано для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

За наслідками розгляду заяви про призначення пенсії, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 08.12.2022 № 64 позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком, через відсутність необхідного страхового стажу, визначеного ч.1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (страховий стаж становить 23 років 11 місяців 8 днів).

14.12.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом за вих. № 2400-1706-8/43113 повідомило ОСОБА_1 про прийняття 08.12.2022 рішення № 64 про відмову у призначені пенсії за віком.

19.01.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою, в якій просила зарахувати їй до загального трудового (страхового) стажу трудовий стаж здобутий на території Королівства Іспанії, який складає 10 років 11 місяців 10 днів.

За результатами розгляду заяви про зарахування стажу роботи за кордоном, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом від 25.01.2023 № 2400-2603-8/2947 повідомило позивача про направлення відповідний формуляра встановленого зразка на адресу Пенсійного фонду України для подальшого направлення до компетентних органів Королівства Іспанії. В листі позивачу також роз`яснено, що після одержання заповненого формуляра, буде розглянуто питання щодо врахування стажу роботи за кордоном до страхового стажу для призначення пенсії.

Вважаючи рішення про відмову у призначені пенсії за віком протиправним, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За правилами частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

У пункті 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV закріплено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

07 жовтня 1996 року укладено Двосторонню угоду між Україною і Королівством Іспанія про соціальне забезпечення громадян, яка ратифікована Законом № 741/97-ВР від 17 грудня 1997 року (надалі Угода).

За визначенням, наведеним у статті 1 Угоди «трудовий чи страховий стаж»- означає період, який зараховується згідно із законодавством кожної з Договірних Сторін при визначенні права на відповідну допомогу з боку соціального забезпечення, а також періоди, які вважаються аналогічними з боку відповідного законодавства кожної з Договірних Сторін.

На підставі підпункту «а»-«А» пункту 1 статті 2 Угоди ця Угода застосовується в Україні у законодавстві щодо соціального забезпечення населення про пенсії за віком, по інвалідності та в разі втрати годувальника.

У відповідності до частини 1 та частини 2 статті 10 Угоди, працівник, який постійно або тимчасово підпадав під дію законодавства тієї чи іншої Договірної Сторони, матиме право на допомогу, яка регулюється цією главою на таких умовах: компетентні органи кожної Договірної Сторони визначають право на допомогу та обчислюють її, враховуючи тільки трудовий чи страховий стаж, який був набутий під час поширення на працівника дії законодавства цієї Сторони; так само Компетентні органи кожної Договірної Сторони визначають право на допомогу, додаючи до свого трудового чи страхового стажу трудовий чи страховий стаж, набутий згідно із законодавством іншої Договірної Сторони.

Відповідно до статті 21 Угоди Міністерством праці та соціальної політики України і Міністерством праці та соціальних питань Королівства Іспанія 17 січня 2001 року було укладено адміністративний договір про порядок застосування Угоди між Україною та Королівством Іспанія про соціальне забезпечення громадян (надалі адміністративний договір).

Як визначено статтею 5 адміністративного договору у клопотанні про призначення пенсії що подається згідно з пунктом 1 цієї статті, зазначається трудовий чи страховий стаж, що підпадає під законодавство однієї з Договірних Сторін, а клопотання подається до Компетентного органу іншої Договірної Сторони, ця остання сторона надсилає клопотання І подані документи до Органу координації іншої Договірної Сторони, зазначивши дату подання клопотання.

Коли у клопотанні про призначення пенсії, що подається згідно з пунктом 1 цієї статті, зазначається трудовий чи страховий стаж, що підпадає під законодавство однієї з Договірних Сторін, а клопотання подається до Компетентного органу іншої Договірної Сторони, ця остання сторона надсилає клопотання і подані документи до Органу координації іншої Договірної Сторони, зазначивши дату подання клопотання.

Відповідно до частини 1, 3 статті 6 адміністративного договору компетентний орган однієї Договірної Сторони, який прийняв документи для відкриття справи, заповнює титульний формуляр згідно з встановленим зразком і без затримок надсилає два примірники до Органу координації іншої Договірної Сторони.

Титульні формуляри доповнюються документами, які підтверджують дані, наведені у них.

Після отримання формуляра Компетентний орган однієї Договірної Сторони повертає Компетентному органу іншої Договірної Сторони один примірник формуляра, де повинно бути вказано трудовий чи страховий стаж, набутий відповідно до її законодавства, і розмір допомоги, призначеної зацікавленій особі.

Аналіз вищезазначених нормативно-правових актів свідчить, що зарахування до страхового стажу періоду роботи на території Королівства Іспанія можливо за умови відповідного документального підтвердження.

Таким документальним підтвердження є формуляр установленого зразка, який компетентний орган однієї Договірної Сторони, що прийняв документи для відкриття справи, заповнює і без затримок надсилає два примірники до Органу координації іншої Договірної Сторони.

При цьому, відповідно до адміністративного договору, обов`язок щодо заповнення та надсилання формуляру до компетентного органу Іспанії покладений на пенсійний орган, а не на позивача.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N 1566/11846 (далі Порядок № 22-1)

Як визначено пунктом 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Таким чином, саме на пенсійний орган покладено обов`язок щодо направлення запиту та перевірки інформації, поданої для призначення пенсії, передбачені законодавством.

При цьому, якщо УПФ має обґрунтовані сумніви щодо відповідності змісту довідок та документів він вживає передбачені законом заходи щодо їх перевірки.

З матеріалів справи з`ясовано, що 02.12.2022 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, як свідчить наявний у справі лист ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 27.12.2022, позивач 18.11.2022, тобто до подання заяви про призначення пенсії, подала до відповідача 2 заяву щодо підтвердження страхового стажу, набутого в Іспанії. В свою чергу, ГУ ПФУ в Чернівецькій області листом від 15.12.2022 направило документи на адресу компетентних органів іспанської сторони.

Таким чином, відповідач 2, всупереч приписам Порядку № 22-1 щодо тримісячного строку для надання можливості надання позивачем відсутніх документів та до отримання витребуваних самим же пенсійним органом документів, передав заяву про призначення пенсії, на розгляд відповідача, яким передчасно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що УПФУ, як суб`єкт владних повноважень, діючи виключно у відповідності до Конституції України та вимог законів, повинен був вжити заходів щодо отримання такого формуляру, а не відмовляти позивачу у призначенні пенсії, тим самим порушуючи його конституційне право на соціальне забезпечення.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями1,3, частиною 2 статті6,8, частиною 2 статті19,22,23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IVпередбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Відтак, зважаючи на обставини справи, враховуючи настання для позивача негативних наслідків пов`язано із відмовою в призначенні пенсії з підстав неврахування певного періоду її роботи до страхового стажу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обрав належний спосіб захисту прав позивача зобов`язавши відповідача 2 повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу позивача 2379 днів, набутих в Королівстві Іспанія.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 304, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Смілянець Е. С.