Справа № 340/4952/23
Суддя: О.В. КРАВЧУК
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/4952/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )

до

відповідача-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (; адреса: вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 25006)

відповідача-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; адреса: вул. Генерала Батюка, 8, м. Слов`янськ, Донецька обл., 84122)

про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язати вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.06.2023 року № 31 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності згідно трудової книжки колгоспника від 27.01.1979 року № 814 та періоди роботи з 24.07.1979 по 08.08.1979, з 08.09.1979 по 29.09.1980, з 29.09.1980 по 16.02.1982, з 01.03.1982 по 09.09.1985 згідно записів дубліката трудової книжки серії НОМЕР_2 від 19.09.1985 року та повторно розглянути заяву від 31.05.2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що маючи, на його думку, достатній пільговий та загальний пенсійний стаж, 31 травня 2023 року звернувся із відповідною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області для призначення пенсії за віком. Однак рішенням № 31 від 07.06.2023 року йому було відмовлено у призначені пенсії. Рішення вмотивоване тим, що для призначення пенсії йому необхідний страховий стаж 25 років, проте страховий стаж позивача становить лише 11 років 08 місяці 04 днів, тому у ОСОБА_1 відсутній необхідний страховий стаж. Вважаючи такі дії протиправними позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Ухвалою суду від 17 липня 2023 року відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представник відповідача-1 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заяву позивача про призначення пенсії, за принципом екстериторіальності, було розглянуто ГУ ПФУ в Донецькій області. За результатами розгляду заяви позивачу відмовлено в призначені пенсії, оскільки відсутній необхідний страховий стаж. У зв`язку з чим просив відмовити в задоволені позову.

Представник відповідача- 2 також подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог. При цьому зазначив, що за доданими документами позивача, до страхового стажу не враховано період роботи у колгоспі з 1976 по 1977 роки, період роботи з 24.07.1979 (запис про звільнення відсутній) згідно записів трудової книжки колгоспника від 27.01.1979 № 814, оскільки на титульній сторінці трудової книжки дата народження зазначена не в повному обсязі. Також періоди роботи у колгоспі передують даті заповнення трудової книжки та відомості щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму фактичної участі у громадському господарстві за кожен рік не засвідчені підписом голови колгоспу та печаткою за кожен рік. Періоди роботи з 24.07.1979 по 08.08.1979 року, з 08.09.1979 по 29.09.1980 року, з 29.09.1980 по 16.02.1982 року, з 01.03.1982 по 09.09.1985 року згідно записів дублікату трудової книжки від 19.09.1985 серії НОМЕР_3 , оскільки записи про роботу передують даті видачі дубліката трудової книжки. Документи, на підставі яких внесено записи про періоди роботи, позивачем не надавались. З огляду на вищезазначене, записи у трудовій книжці позивача заповнено з порушеннями діючого законодавства, а тому підстави для зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу позивача відсутні. Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.06.2023 №31 не підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 31 травня 2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За принципом екстериторіальності заява та додані документи розглядались ГУ ПФУ в Донецькій області.

За результатами розгляду заяви позивача ГУ ПФУ в Донецькій області винесено рішення від 07.06.2023 року № 31, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначені пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись з рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з таких підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок пенсій регулюється Законами України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV)

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно абзацу 2 пункту 15 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції Закону України №3108-IV від 17.11.2005 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Статтею 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується

Однією із обов`язкових умов для призначення пенсії є підтвердження особою відповідного страхового стажу.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до статті 56 Закону України №1788-XII до стажу зараховується до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За приписами статті 62 Закону України №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За період до 1 січня 2004 обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року.

У пунктах 1, 2 та 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". У відповідності до п.1 даного Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 3 даного Порядку передбачено , що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, то для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Абзацом 1 пункту 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Однак цей порядок поширюється на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі №233/2084/17.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 (301-93-п) "Про трудові книжки працівників" Міністерство праці України, Міністерство юстиції України і Міністерство соціального захисту населення України затвердило Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 (надалі Інструкція).

Відповідно до п.п. 5.1, 5.5 глави 5 Інструкції № 58, особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки. Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу , а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Як встановлено судом, позивач до заяви додав дублікат трудової книжки серії НОМЕР_3 від 19.09.1985, в якій містяться записи про роботу позивача на різних посадах за періоди: з 15.05.1977 по 12.05.1979; з 24.07.1979 по 08.08.1979; з 03.09.1979 по 29.09.1980; з 26.09.1980 по 16.02.1982; з .01.03.1982 по 09.09.1985.

Рішенням від 07.06.2023 № 31 позивачу не було зараховано вказані періоди до страхового стажу, оскільки до дубліката трудової книжки вносяться записи про усі періоди роботи особи, у тому числі й ті, які передували втраті оригінала трудової книжки.

За наведених обставин суд вважає необгрунтованим таке рішення відповідача-2.

Також суд критично ставиться й до висновків відповідача-2 щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи у колгоспі з 1976 по 1977 роки, період роботи з 24.07.1979 (запис про звільнення відсутній) згідно записів трудової книжки колгоспника від 27.01.1979 № 814, оскільки на титульній сторінці трудової книжки дата народження зазначена не в повному обсязі. Також періоди роботи передують у колгоспі передують даті заповнення трудової книжки та відомості, щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму фактичної участі у громадському господарстві за кожен рік не засвідчений підписом голови колгоспу та печаткою за кожен рік.

З цього приводу суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що за загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Отже, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові від 30 вересня 2021 року №300/860/17.

Водночас, суд зазначає, що наявність сумнівів у відповідача, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи позивача до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

За наведених вище обставин, незарахування відповідачем-2 страхового стажу позивачу із тих мотивів, які викладені у рішенні № 31від 07.06.2023, не можна вважати обґрунтованим.

Суд також зазначає, що незарахування спірного стажу ОСОБА_1 суперечитиме принципу правової визначеності, оскільки в пункті 3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем-2 протиправно не зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи позивача в колгоспі «Жовтнева Революція» з 1976 по 1977 роки, та періоди роботи позивача відповідно до дубліката трудової книжки НОМЕР_3 : з 15.05.1977 по 12.05.1979; з 24.07.1979 по 08.08.1979; з 03.09.1979 по 29.09.1980; з 26.09.1980 по 16.02.1982; з .01.03.1982 по 09.09.1985: а отже рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 31від 07.06.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 з вищевказаних підстав, є протиправним та підлягає скасуванню.

Воднораз, належним способом поновлення порушених прав позивача, у заявленому до розгляду спорі, є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду у Кіровоградській області (як територіального органу Пенсійного фонду України, до якого звернувся за призначенням пенсії позивач) зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності згідно трудової книжки колгоспника від 27.01.1979 року № 814 та періоди роботи з 24.07.1979 по 08.08.1979, з 08.09.1979 по 29.09.1980, з 29.09.1980 по 16.02.1982, з 01.03.1982 по 09.09.1985 згідно записів дублікату трудової книжки серії НОМЕР_2 від 19.09.1985 року та повторно розглянути заяву від 31.05.2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової позиції викладеної в цьому рішенні.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати у справі (судовий збір в сумі 1073,60 грн) належить розподілити відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, присудивши їх позивачеві з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (; адреса: вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 25006) та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; адреса: вул. Генерала Батюка, 8, м. Слов`янськ, Донецька обл., 84122) про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.06.2023 року № 31 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.05.2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до загального трудового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності згідно трудової книжки колгоспника від 27.01.1979 року № 814 та періоди роботи з 24.07.1979 по 08.08.1979, з 08.09.1979 по 29.09.1980, з 29.09.1980 по 16.02.1982, з 01.03.1982 по 09.09.1985 згідно записів дубліката трудової книжки серії НОМЕР_2 від 19.09.1985 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073, 60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області ()

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, а у разі початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. КРАВЧУК