Справа № 140/10719/23
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року ЛуцькСправа № 140/10719/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відділ Укртрансбезпеки) про скасування постанови від 17 квітня 2023 року №002004 про застосування адміністративно-господарського штрафу (а.с.22-28).

В обґрунтування позову зазначив, що підставою для застосування спірною постановою адміністративно-господарського штрафу стало встановлення посадовими особами відділу Уктрансбезпеки порушення позивачем вимог абзацу третього частини першої статті 60 Закону України від 05 квітня 2001 року №2344-III Про автомобільний транспорт (далі Закон №2344-III): надання послуг перевезення без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 цього Закону. Позивач вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та необґрунтованою, оскільки порушення, які стали підставою для її прийняття, вчинено не було, та він використовував належний йому транспортний засіб для власних потреб: зі своїми знайомими, які з ним перебували в мікроавтобусі, він їхав на відпочинок, тобто у цьому разі він не здійснював господарську діяльність як автомобільний перевізник, що виключає застосування до нього адміністративно-господарського штрафу на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону №2344-III. Крім того, позивач зауважив, що відповідач своєчасно не повідомив його про розгляд матеріалів.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги не визнав (а.с.38-42). В обґрунтування цієї позиції представник відповідача Курцеба Н.І. вказала, що 10 березня 2023 року під час здійснення рейдової перевірки транспортних засобів перевізників за адресою: місто Яремче, вулиця Свободи, автодорога Н-09 Мукачево-Львів, працівниками Відділу державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті в Івано-Франківській області встановлено, що автомобільний перевізник ОСОБА_1 використовував належний йому автомобіль Mercedes 416, держаний номерний знак НОМЕР_1 , для надання послуг з перевезення пасажирів за маршрутом Луцьк-Ворохта-Луцьк без договору із замовником транспортних послуг та квитанції про їх оплату, чим порушив вимоги статті 39 Закону №2344-III. Виявлені порушення були зафіксовані в акті перевірки від 10 березня 2023 року №348782. Зауважила, що ОСОБА_1 із 2012 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, серед видів його діяльності є, зокрема, здійснення пасажирських перевезень наземним транспортом (перевезення, екскурсійні й туристичні перевезення) та позивач надав на перевірку інспектору документи, які повинен мати автомобільний перевізник під час нерегулярного перевезення пасажирів - ліцензію, посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб, список туристів, за винятком копії договору із замовником послуг та квитанції про їх оплату.

Представник відповідача також зазначила, що про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт ОСОБА_1 був належним чином повідомлений рекомендованим листом, що перебував у поштовому відділення для вручення останньому з 31 березня 2023 року.

З урахуванням наведеного представник відповідача просила в задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив позивач підтримав доводи, наведені у позовній заяві (а.с.55-57). Наголосив, що використовував транспортний засіб для власних потреб та їхав на відпочинок із друзями, які по відношенню до нього як водія є пасажирами; витрати на пальне розподілялися між усіма. Те, що у момент проведення перевірки він мав ліцензію, посвідчення водія, реєстраційні документи, саме по собі не свідчить про здійснення у цьому випадку господарської діяльності. Вважає, що відповідач передчасно, виключно на припущеннях, дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 законодавства про автомобільний транспорт, при цьому жодних доказів на підтвердження своїх висновків про надання перевезень пасажирів на договірних умовах відповідач не надав.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, основний вид господарської діяльності - інший пасажирський наземний транспорт (а.с.47).

Позивачу належить автомобіль марки Mercedes 416, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацією транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.46).

Посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до графіка проведення рейдових перевірок у період з 06 березня 2023 року по 12 березня 2023 року (а.с.44), на підставі направлення від 03 березня 2023 року №016015 (а.с.43) проводилася рейдова перевірка на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху на території міста Івано-Франківська та Івано-Франківської області. У ході рейдової перевірки 10 березня 2023 року у місті Яремче по вулиці Свободи, автодорога Н-09 Мукачево-Львів, був перевірений транспортний засіб марки Mercedes 416, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10 березня 2023 року №348782 (далі акт перевірки, а.с.45) зафіксовано, що ОСОБА_1 здійснює надання послуг з перевезення пасажирів (нерегулярні перевезення) без договору із замовником послуги, квитанції про оплату послуг за маршрутом Луцьк-Ворохта-Луцьк. Під час перевірки водій пред`явив список туристів (а.с.11), повідомивши, що перевезення пасажирів здійснює для власних потреб. В акті перевірки також зазначено, що транспортний засіб, державний номерний знак НОМЕР_1 , не внесено до Єдиного державного реєстру ліцензіатів.

За висновками акта перевірки при наданні послуг з нерегулярних перевезень пасажирів у водія ОСОБА_1 на момент перевірки відсутні документи, визначені статтею 39 Закону №2344-III, а саме договір із замовником транспортних послуг та квитанція про їх оплату (а.с.45). Акт перевірки ОСОБА_1 підписав, зауваживши, що перевезення здійснював за власними потребами.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт начальником відділу Укртрансбезпеки Шендюхом Т.Ю. прийнято постанову від 17 квітня 2023 року №002004, згідно з якою, ураховуючи те, що у перевізником ОСОБА_1 10 березня 2023 року о 14:00 на автодорозі Н-09, 276 км допущено порушення - відсутні документи згідно зі статтею 39 Закону №2344-III (договір із замовником послуги, квитанція про оплату послуги), на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону №2344-III застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн (а.с.3).

Незгода ОСОБА_1 із вказаною постановою стала підставою для звернення до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, та спірному рішенню, суд враховує такі нормативно-правові акти.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень врегульовано Законом №2344-ІII.

За змістом частини дванадцятої статті 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до частин сьомої, чотирнадцятої статті 6 Закону №2344-ІII центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті. Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 (далі Порядок №1567).

Відповідно до пунктів 12, 14 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка. Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Як визначено пунктом 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Стаття 39 Закону №2344-ІІІ визначає перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Так автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення (частина перша статті 39 вказаного Закону).

Відповідно до пунктів 20, 21 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

За приписами абзацу третього частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Спірною постановою позивач ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності як перевізник, який під час здійснення нерегулярних пасажирських перевезень не надав документів, перелік яких визначений у статті 39 Закону №2344-ІІІ, а саме договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг.

Частиною четвертою статті 39 Закону №2344-ІІІ установлено, що документами для нерегулярних пасажирських перевезень є: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України (частина четверта статті 39 Закону №2344-ІІІ).

У Законі №2344-ІII терміни вживаються в такому значенні (стаття 1):

- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

- замовник транспортних послуг - юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів;

- пасажирські перевезення - перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами;

- нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт;

- послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами визначається Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року №176 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2007 року №1184, далі Правила №176).

Пунктом 7 Правил №176 обумовлено, що їх дія не поширюється на перевезення, які здійснюються, зокрема, транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку (підпункт 4).

У свою чергу за приписами пунктів 51, 52 Правил №176 нерегулярні перевезення пасажирів здійснюються на підставі замовлення юридичною або фізичною особою автобуса як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення транспортного засобу. До нерегулярних перевезень належать: туристично-екскурсійні; весільні та святкові; ритуальні; одноразові перевезення до місць відпочинку; інші перевезення, що не заборонені пунктом 55 цих Правил.

Відповідно до пунктів 55, 56 Правил №176 замовлення юридичною або фізичною особою автобуса для нерегулярних перевезень здійснюється шляхом укладення з автомобільним перевізником письмового договору про замовлення транспортного засобу. Суб`єкт господарювання, який надає туристичні та екскурсійні послуги і здійснює перевезення власним чи орендованим транспортним засобом, укладає договір перевезення з кожною особою. Договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та автомобільним перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу та мету поїздки.

Згідно з пунктом 61 Порядку №176 під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору автомобільного перевізника із замовником послуг і копію договору обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті.

Обґрунтовуючи неправомірність притягнення до відповідальності, позивач акцентує на тому, що 10 березня 2023 року не здійснював послуги з перевезення пасажирів у розумінні Закону №2344-ІІІ та у цей день належний йому на праві власності транспортний засіб використовувався ним не у межах підприємницької діяльності, а для особистих потреб, а саме він як водій їхав з друзями на відпочинок.

Заперечуючи позицію позивача, відповідач зазначив, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, вид діяльності якого є, серед іншого, інший пасажирський наземний транспорт, та він у розумінні Закону №2344-ІІІ є автомобільним перевізником. Ненадання документів, на підставі яких здійснюються пасажирські перевезення, є підставою для притягнення перевізника до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Отже, у межах спірних правовідносин доведенню підлягає та обставина, що ОСОБА_1 на момент проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) 10 березня 2023 року здійснював нерегулярні перевезення пасажирів, оскільки така кваліфікація значиться в акті перевірки, який став підставою для прийняття спірної постанови.

Перш за все суд зазначає, що наявність у ОСОБА_1 статусу фізичної особи-підприємця, а також дозвільних документів з надання послуг з перевезення пасажирів автомобільним транспортом саме по собі не є визначальним для характеристики виду перевезень (для власних потреб чи для нерегулярних пасажирських перевезень). Фізична особа-підприємець не позбавлена права використовувати власні транспортні засоби у будь-який час у власних цілях.

Пунктом 60 Правил №176 встановлена вимога, що при виконанні нерегулярних пасажирських перевезень передній трафарет автобуса містить напис червоною фарбою Нерегулярне перевезення на білому фоні. У салоні автобуса розміщується інформація про автомобільного перевізника та страховика із зазначенням найменування, адреси, номера телефону, страхової суми.

В акті перевірки не зафіксовано, що перевірений транспортний засіб мав такий покажчик інформації для пасажирів про маршрут, характерний для здійснення нерегулярних пасажирських перевезень та відповідне оснащення салону автобуса. При цьому в акті перевірки вказано, що транспортний засіб не внесено до Єдиного державного реєстру ліцензіатів.

Єдиною підставою для висновку про здійснення позивачем ОСОБА_1 саме нерегулярних пасажирських перевезень слугував наданий ним список туристів, засвідчений позивачем.

У той же час за приписами абзацу другого частини десятої статті 39 Закону №2344-ІІІ документами на перевезення пасажирів автобусами для власних потреб є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника, інші документи, передбачені законодавством України; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на автобус, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника, інші документи, передбачені законодавством України.

Отже, наявність списку пасажирів, завірений підписом перевізника, є документом, який водій має пред`явити, якщо здійснюються перевезення пасажирів автобусами для власних потреб.

В акті перевірки вказано загальні відомості про транспортний засіб (марка, номерний знак); серія і номер свідоцтва про реєстрацію; дані про водія. При цьому в акті перевірки відсутня інформація про пасажирів як замовників послуг. Також матеріали перевірки не містять пояснень пасажирів.

З урахуванням наведеного висновок відповідача про здійснення ОСОБА_1 нерегулярних пасажирських перевезень з посиланням лише на наданий список туристів є передчасним, оскільки під час рейдової перевірки не встановлено, що будь-хто із осіб у списку чи конкретна третя особа є замовником послуг перевезення пасажирів з укладанням письмового договору, не встановлено умови перевезення, оплати послуг. Зокрема, не з`ясовано шляхом отримання пояснень у пасажирів, чи здійснювали вони (чи будуть здійснювати) оплату за перевезення, на яких умовах виконуються перевезення, хто є замовником послуг, при тому, що акт перевірки містить застереження водія ОСОБА_1 про перевезення для власних потреб, а сам список не містить достатніх персональних даних для ідентифікації осіб.

Суд зазначає, що акт перевірки є службовим документом, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлення порушень вимог законодавства відповідними суб`єктами, однак чинним законодавством не визначено такий акт як єдиний доказ вчинення правопорушення перевізником; наведені в акті обставини повинні бути підтверджені іншими доказами. З огляду на наявність заперечень водія в акті перевірки, інші докази для підтвердження висновків акта перевірки відсутні.

За правилами, встановленими пунктами 25-27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

У цій справі повідомлення від 27 березня 2023 року №19379/22/24-23 (а.с.48) про розгляд справи 17 квітня 2023 року надіслане на адресу позивача рекомендованим листом (а.с.49), який у точці видачі перебував з 31 березня 2023 року та повернутий за закінченням встановленого терміну зберігання (а.с.50).

Тобто, відповідач виконав обов`язок, установлений пунктом 26 Порядку №1567, про інформування перевізника про розгляд справи рекомендованим листом із повідомленням.

Разом з тим, на переконання суду, матеріали перевірки не містять достатніх та беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 10 березня 2023 року здійснював нерегулярні пасажирські перевезення за відсутності документів, наявність яких передбачена статтею 39 Закону №2344-ІІІ. Варто зауважити, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі №140/1167/22, який вказав, що саме по собі перевезення позивачем пасажирів не може бути підставою для притягнення його до відповідальності, передбаченої абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ, якщо контролюючий орган не надав належних, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження того, що під час проведення рейдової перевірки позивач на зазначеному транспортному засобі надавав послуги з перевезення пасажирів на замовлення та що він є автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-ІІІ.

Критеріями правомірності рішень суб`єкта владних повноважень є, зокрема, їх обґрунтованість, що передбачає урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонність, добросовісність та розсудливість (частина друга статті 2 КАС України).

За обставин цієї справи суд не може вважати спірну постанову такою, що відповідає наведеним критеріям. Правові підстави для відповідальності, установленої абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ, матеріалами перевірки не доведено.

Таким чином, позов належить задовольнити повністю шляхом визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 17 квітня 2023 року №002004.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджуються квитанцією від 17 травня 2023 року №0.0..1, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.8, 17).

У зв`язку із задоволенням позову на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті, територіальним підрозділом якої (без права юридичної особи) є Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області (позаяк за приписами пункту 27 Порядку №1567 керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів), судові витрати у сумі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (43020, Волинська область, Луцький район, місто Луцьк, вулиця Підгаєцька, 3) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 17 квітня 2023 року №002004.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 14, ідентифікаційний код юридичної особи 39816845) судові витрати у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк