Справа № 440/5716/22
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

23 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 440/5716/22

адміністративне провадження № К/990/34361/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Стародуба О.П.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року (суддя Кукоба О.О.) та

постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2023 року (колегія у складі суддів Ральченка І.М., Чалого І.С., Катунова В.В.)

у справі № 440/5716/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

УСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - ГУ ПФ України в Полтавській області; відповідач), у якому просив:

- визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача щодо невключення до складу грошового забезпечення, із якого призначається пенсія, сум грошової допомоги на оздоровлення за 2013-2015 роки та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2013 рік, які були нараховані за 24 місяці перед звільненням, та з яких утримувався та був сплачений єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, згідно з довідкою від 30.07.2018 № 4/846 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 60 останніх календарних місяців служби підряд перед звільненням), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-XII), з урахуванням індексу інфляції та виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії;

- зобов`язати ГУ ПФ України в Полтавській області здійснити з 01.04.2015 перерахунок та виплату пенсії шляхом включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, сум грошової допомоги на оздоровлення за 2013-2015 роки та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2013 рік, які були нараховані за 24 місяці перед звільненням, та з яких утримувався й був сплачений єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, згідно з довідкою від 30.07.2018 № 4/846 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 60 останніх календарних місяців служби підряд перед звільненням), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону № 2262-XII, з урахуванням індексу інфляції та виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Полтавський окружний адміністративний суд рішенням від 29.07.2022, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2023, відмовив у задоволенні позову.

09.10.2023 ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, що 13.10.2023 надійшла до Верховного Суду, у якій, із посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2023, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суд апеляційної інстанції відкрив апеляційне провадження не за його апеляційною скаргою, а за скаргою ГУ ПФ України в Полтавській області. Ця справа підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, оскільки становить значний суспільний інтерес, так як стосується всіх осіб, звільнених з публічної служби відповідно до Закону № 2262-XII, та має для нього виняткове значення у зв`язку з порушенням прав на соціальний захист; розгляд справи у порядку письмового провадження не дав позитивних результатів, не забезпечив принцип змагальності. Відповідач у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, не подав відзив, що мало бути кваліфіковано як визнання позову. Також покликається на необхідність відступу від висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованого у постанові від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17.

Скаржник пропустив строк на касаційне оскарження, передбачений ч. 1 ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки оскаржувана постанова Другого апеляційного адміністративного суду ухвалена (складена) 28.03.2023, строк на подання касаційної скарги закінчився 27.04.2023.

ОСОБА_1 порушує у касаційній скарзі питання поновлення цього строку. Клопотання обґрунтовує тим, що отримав повний текст постанови суду апеляційної інстанції лише 14.09.2023, на підтвердження чого надає копію рекомендованого повідомлення з ідентифікатором 722.

Зважаючи на відсутність інших доказів отримання позивачем копії оскаржуваного рішення апеляційної інстанції, Суд вважає, що ОСОБА_1 слід поновити строк на касаційне оскарження.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

ОСОБА_1 покликається на підставу для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, передбачену п. 2 ч. 2 ст. 353 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України).

Частиною 1 ст. 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у ч. 4 ст. 257 КАС України.

Так, згідно з ч. 4 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У цій справі оскаржуються дії територіального управління Пенсійного фонду щодо нарахування пенсії.

Ураховуючи характер спірних правовідносин, предмет позову та суб`єктний склад учасників справи, її складності ця справа не належить до категорії справ, що підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження (ч. 4 ст.12 КАС України), тому Полтавський окружний адміністративний суд та Другий апеляційний адміністративний суд мали підстави розглянути цю справу за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження.

Тобто, ОСОБА_1 не підтвердив наявність підстави касаційного оскарження, передбаченої п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України.

У такому разі, ухвалені у цій справі судові рішення відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Скаржник зазначає, що дана справа має для нього виняткове значення та становить суспільний інтерес.

Верховний Суд зауважує, що оцінку такої «винятковості» чи «суспільного інтересу» може бути зроблено виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення, або соціально значимою для суспільства. Тому, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

ОСОБА_1 цитує у довільній формі положення пп. в) п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України щодо наявності значного суспільного інтересу та виняткового значення, не зазначає фактичних обставин, які б вирізняли цю справу з-поміж інших подібних спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення (перерахунку) пенсійних виплат.

Крім того, скаржник не вказує приклади неоднакового застосування судами у інших справах у подібних правовідносинах Закону № 2262-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» чи інших норм матеріального та / чи процесуального права.

Тому, Суд уважає, що перегляд цієї справи у касаційному порядку не матиме фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики та не вбачає обставин, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17 виклала правову позицію щодо застосування ст. 43 Закону № 2262-XII у питанні складових грошового забезпечення для обчислення пенсій, призначених відповідно зазначеного Закону, яка зводиться до того, що « при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.».

Суд апеляційної інстанції переглянув рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 відповідно до таких висновків Великої Палати Верховного Суду, виходив з того, що виплата ОСОБА_1 сум грошової допомоги на оздоровлення за 2013-2015 рр. та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не мали систематичного характеру, не здійснювалися щомісячно, тому немає підстави для їх врахуванню при обчисленні пенсії.

Абстрактне твердження скаржника щодо відсутності у національному законодавстві чіткості і точності у спірних правовідносинах не є належним обґрунтуванням підстави, передбаченої п. 2 ч. 4 ст. 328 КАС України, для передачі справи після відкриття касаційного провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду для вирішення питання відступу від правової позиції, сформульованої у постанові Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17.

Покликання ОСОБА_1 про перегляд Другим апеляційним адміністративним судом рішення суду першої інстанції не за його апеляційною скаргою є неспроможним, оскільки зазначення в резолютивній частині ухвали суду від 09.12.2022 про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФ України в Полтавській області є очевидною опискою у тексті судового рішення, що може бути виправлена у порядку ст. 253 КАС України за заявою учасника справи чи з ініціативи суду; у тексті постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2023 надавалася оцінка доводам апеляційної скарги позивача.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За викладених обставин, ОСОБА_1 слід відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2023.

Керуючись ст. 328, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження. Поновити строк на касаційне оскарження.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2023 року у справі № 440/5716/22.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя О.П. Стародуб