Справа № 200/10243/20-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року справа №200/10243/20-а

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д.,

секретар судового засідання Кобець О.А.,

за участю: представника відповідача - Профатила О.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року у справі № 200/10243/20-а про перегляд за виключними обставинами рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.03.2021 року у справі (головуючий І інстанції Череповський Є.В.) за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у справі № 200/10243/20-а у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у справі № 200/10243/20-а - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Київської обласної прокуратури щодо непризначення ОСОБА_1 в Київську обласну прокуратуру на рівнозначну тій посаді, яку вона займала до тимчасового визначення її робочого місця.

Зобов`язано Київську обласну прокуратуру призначити ОСОБА_2 з 11.09.2020р. в Київську обласну прокуратуру на посаду, рівнозначну посаді, яку обіймала згідно наказу Прокуратури Київської області від 20.08.2018 року №272-к, з виплатою заробітної плати згідно вимог ст.81 Закону України «Про прокуратуру».

Визнано протиправним та скасовано наказ Київської обласної прокуратури від 28.09.2020 року № 680к.

Стягнуто з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

У задоволенні решти позовних відмовлено (т. 2 а.с. 71-76).

Ухвалою апеляційного суду від 19.10.2021 року виправлено описку у першому абзаці резолютивної частини постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року у справі № 200/10243/20-а, шляхом викладення першого абзацу резолютивної частини у наступній редакції: «Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у справі № 200/10243/20-а задовольнити частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у справі № 200/10243/20-а скасувати» (т. 2 а.с. 139).

Постановою Верховного суду від 31 травня 2022 року у справі № 200/10243/20-а, постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року - скасовано, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року залишено в силі.

31.03.2023 року позивач звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.03.2021 року за виключними обставинами у справі № 200/10243/20-а (т 3 а.с. 129-133, 138-142).

В обґрунтування наявності підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами заявник посилався на рішення Конституційного Суду України від 01.03.2023 року у справі № 1-р(ІІ)/2023 за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) п. 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (щодо гарантій незалежності прокурора), про визнання таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), п. 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 року № 113-ІХ.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.06.2023 року у задоволенні заяви позивача про перегляд рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року за виключними обставинами у справі № 200/10243/20-а відмовлено; рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у справі №200/10243/20-а - залишено в силі (т. 3 а.с. 180-183).

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просив переглянути адміністративну справу в зв`язку з виключними обставинами, що виникли внаслідок ухвалення Конституційним Судом України рішення №1-р(ІІ)/2023 щодо визнання неконституційним п. 6 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (щодо гарантій незалежності прокурора) №3-5/2022(9/22), ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.03.2021 року, ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позов.

Апелянт вважає, що поза увагою суду залишено ряд норм міжнародно-правових актів та Конституції України, які мають вищу юридичну силу та застосовуються до даних правовідносин, не враховано положень, викладених у постановах Верховного суду (які мали бути враховані в силу статті 242 КАС України).

Донецький окружний адміністративний суд, ухвалюючи рішення від 15.03.2021 року у справі № 200/10243/20-а, застосовав пункт 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX, зробивши на його підставі хибний висновок про дотримання принципу верховенства права (правовладдя) та його невід`ємної вимоги - юридичної визначеності, яка полягає у чіткості та зрозумілості норм права, передбачуваності їх змісту та можливих наслідків застосування.

У своєму рішенні від 1 березня 2023 року № 1-р(11)/2023 Конституційний Суд України надав оцінку відповідності пункту 6 розділу I, «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX принципу верховенства права (правовладдя).

Однією з вимог принципу верховенства права (правовладдя) є вимога юридичної визначеності, яка полягає, зокрема, у чіткості та зрозумілості норм права, передбачності їх змісту та можливих наслідків застосування або іншої форми реалізації цих норм права.

Використання в оспорюваному приписі Закону № 113-IX фрази «можливе майбутнє звільнення» призвело до суперечливості його змісту, оскільки суб`єкт права на конституційну скаргу та будь-який інший прокурор з моменту набрання чинності (25 вересня 2019 року) оспорюваним приписом Закону № 113-IX могли вважати, що цей припис с або повідомленням про наступне неминуче звільнення з посади прокурора, або, що звільнення в подальшому могло бути не застосоване та розраховувати за певних умов на подальше перебування на посаді прокурора.

У цьому аспекті Конституційний Суд України також зважає на практику Європейського суду з прав людини, який зазначив, що акти права мають бути доступні для осіб, яких вони стосуються, та сформульовані достатньо чітко для того, щоб надати цим особам можливість (отримавши за потреби відповідну пораду) передбачати тією мірою, що є допустимою за конкретних обставин, наслідки, які може спричинити конкретна дія.

Отже, пункт 6 розділу I «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113- IX не можна вважати «правом» у державі, керованій верховенством права (правовладдям). 3 цих підстав Конституційний Суд України визнав його таким, шо не відповідає Конституції України.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірив доводи апеляційної скарги, відзиву, і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Конституційним Судом України прийнято рішення №1-р(ІІ)/2023 від 1 березня 2023 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 6 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (щодо гарантій незалежності прокурора) №3-5/2022(9/22), яке 2 березня 2023 року оприлюднено на офіційному веб-сайті Конституційного Суду України.

За ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане (п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України).

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч. 6 ст. 361 КАС України).

Заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 365 КАС України).

Позивач вважає підставою для перегляду ухваленого у цій справі судового рішення наявність виключної обставини, передбаченої пунктом 1 частини 5 статті 361 КАС України, а саме встановлену Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Рішенням Конституційного Суду України №1-р(ІІ)/2023 від 01.03.2023 року у справі №3-5/2022(9/22) визнано неконституційним пункт 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-IX, відповідно до якого з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

В цій справі рішенням суду від 15 березня 2021 року, яке просить переглянути заявник у зв`язку з виключними обставинами, в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Отже, рішення суду, щодо перегляду якого за виключними обставинами звернулася позивач, є судовим рішенням, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, відповідно таке рішення не підлягає примусову виконанню, тому відповідно до пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України не може переглядатися за виключними обставинами, що узгоджується з правовою позицією Верховного суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в постановах від 21 грудня 2022 року у справі №140/2217/19, від 19 лютого 2021 року у справі № 808/1628/18 та у складі колегії Касаційного адміністративного суду в постанові від 27 квітня 2023 року у справі №140/11713/20.

За ч. 2 статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Конституційний Суд України в рішенні від 24.12.1997 року №8-зп у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) розпоряджень Президента України про призначення перших заступників, заступників голів обласних, Київської міської державних адміністрацій, виданих протягом липня - грудня 1996 року, січня 1997 року (справа щодо призначення заступників голів місцевих державних адміністрацій), вказав про те, що «частина 2 статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю».

В рішенні від 30.09.2010 року №20-рп/2010 у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до Конституції України» від 8 грудня 2004 року № 2222-IV (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України зазначив про те, що «незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність».

Таким чином, рішення Конституційного Суду України не має ретроспективної (ретроактивної) дії та поширюється лише на правовідносини, які виникли після його ухвалення.

Згідно рішення Конституційного Суду України №1-р(ІІ)/2023 від 01.03.2023 року пункт 6 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-IX від 19 вересня 2019 року, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Встановлена Конституційний Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення передовсім як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням у справі.

За п. 1 ч. 4 статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення від 15 березня 2021 року за виключними обставинами; залишені в силі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року.

На підставі встановлених обставин справи та наведених нормативно-правових норм, які регулюють спірні відносини, суд апеляційної інстанції вирішив, що суд першої інстанції правильно вирішив справу, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 241, 250, 252, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 361-369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2023 року у справі № 200/10243/20-а про перегляд за виключними обставинами рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.03.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 25 жовтня 2023 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць