Справа № 332/6120/23
Суддя: Марченко Н. В.
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/6120/23
Провадження №: 2-а/332/56/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі - Петракей Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом Заводського відділу у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області в особі представника - провідного спеціаліста Заводського відділу у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області Бордюг О.О. до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2023 року позивач Заводський відділ у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області в особі представника - провідного спеціаліста Заводського відділу у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області Бордюг О.О. звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2023 року у справі № 332/2027/23 задоволено адміністративний позов Заводського відділу у м. Запоріжжя Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина російської федерації ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 та поміщення його в ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» терміном на шість місяців. Постановою Третього апеляційного адміністративною суду від 01.06.2023 року у справі

№ 332/2027/23 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

З урахуванням наведеного, у зв`язку із неможливістю ідентифікувати громадянина російської федерації ОСОБА_1 Заводський відділ у м. Запоріжжі УДМС у Запорізькій області просить продовжити строк затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 у ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» з метою вжиття заходів щодо його ідентифікації.

Ухвалою судді Заводського районного суду від 19.10.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі із призначенням судового засідання на 19.10.2023 року.

У судове засідання представник позивача не з`явився, через канцелярію суду надав клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість забезпечення відеоконференцзв`язку з відповідачем ОСОБА_1 , який знаходиться в Державній установі «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, оскільки у Державній установі «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» на протязі дня 19.10.2023 року відсутнє електропостачання, через проведення ремонтних робіт в електромережі.

Ухвалою судді Заводського районного суду від 19.10.2023 року відкладено судове засідання на 23.10.2023 року.

23.10.2023 року у судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи, з метою допиту сестри відповідача, задля отримання усних показань, що мають значення для справи. Клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи задоволено. Відкладено судове засідання на 24.10.2023 року.

24.10.2023 року у судове засідання представник позивача не з`явився, через канцелярію суду надав клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість забезпечення відеоконференцзв`язку з відповідачем ОСОБА_1 , який знаходиться в Державній установі «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, оскільки у Державній установі «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» на протязі дня 24.10.2023 року буде відсутній інтернетзвязок. Клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи задоволено. Відкладено судове засідання на 25.10.2023 року.

Ухвалою суду від 25.10.2023 року залучено у справу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Представник позивача у судовому засіданні 25.10.2023 року підтримала позовні вимоги з підстав вказаних у позові, вважала за можливим зобов`язати відповідача внести заставу.

Відповідач у судовому засіданні заявив клопотання про зобов`язання його внести заставу.

Треті особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які приходяться відповідачу рідною сестрою та цивільною дружиною пояснили, що у разі покладення зобов`язання на відповідача внести заставу, вони мають змогу внести її у розмірі визначеному судом.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2023 року у справі № 332/2027/23 задоволено адміністративний позов Заводського відділу у м. Запоріжжя Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина російської федерації ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 та поміщення його в ДУ«Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» терміном на шість місяців. Постановою Третього апеляційного адміністративною суду від 01.06.2023 року у справі № 332/2027/23 рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.9-17).

На виконання постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2023 року по справі № 332/2027/23 ОСОБА_1 26.04.2023 року був в поміщений до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців, та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС». Поміщення до ПТПІ було ініційовано Заводським відділом у м. Запоріжжя УДМС у Запорізькій області з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, так як, на момент виявлення, ОСОБА_1 мав лише недійсний національний паспорт громадянина російської федерації №66 06 262728, виданий 21.11.2007 року в місті Сичевка МВ УФМС Росії по Смоленській області в місті Вязьма (код підрозділу 670-023), який мав бути обміняний по досягненню 20 річного віку як то передбачено законодавством громадянської належності іноземця, а паспорт громадянина російської федерації для виїзду закордон відповідач взагалі ніколи не оформлював, до консульств російської федерації, які діяли на території України до 24.02.2022 не звертався.

Пункт 22 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» №3773-VI від 22.09.2011р. (Далі - Закон №3773-VI) встановлює що, іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, зобов`язані мати дійсний паспортний документ.

Закон №3773-VI визначає термін паспортний документ іноземця - документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною.

Статтею 2 Закону №3773-VI визначено, що правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Постановою уряду № 23 від 30 січня 2015 року «Про зупинення дії окремих положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян України і Російської Федерації», встановлено режим в`їзду громадян РФ в Україні виключно за закордонними паспортами, який почав діяти з 1 березня 2015 року. Відповідно до статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян України і Російської Федерації (далі - Угода), вчиненої 16 січня 1997 р. у м. Москві, зупинено з 1 березня 2015 р. дію пунктів 1 і 5 переліку документів громадян Російської Федерації для в`їзду, виїзду, перебування і пересування територією України, визначеного додатком 1 до Угоди, у частині можливості громадян Російської Федерації в`їжджати, прямувати транзитом, перебувати і пересуватися територією України на підставі паспорта громадянина Російської Федерації або свідоцтва про народження (для дітей віком до 14 років) із зазначенням належності до громадянства Російської Федерації.

Крім того правила перебування іноземців в Україні до 2012 року визначалися Постановою КМУ від 29 грудня 1995 р. N 1074 «Про Правила в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію», де відповідно до пункту 3, іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні, зобов`язані мати паспортний документ, яким є документ, що підтверджує громадянство іноземця та особи без громадянства або посвідчує особу без громадянства, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, дає право виїзду за кордон і визнаний Україною. Паспортний документ реєструється в порядку, встановленому цими Правилами, і пред`являється на вимогу посадових осіб зазначених у пункті 10 цих Правил органів. (Пункт 3 в редакції Постанови КМ N 910 ( 910-2000-п ) від 05.06.2000).

Частиною першою статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Частинами 11, 12, статті 289 КАСУ встановлено, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Порядок ідентифікації та документування іноземців встановлено Інструкцію про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Службою безпеки України 23.04.2012 за № 353/271/150 (далі - Інструкція про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців).

Пункт 6 розділу ІІІ Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців, строк затримання іноземців, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців.

У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більше ніж до вісімнадцяти місяців.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно ч. 4 ст. 30 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, що затримані в установленому законодавством порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Тобто законодавцем передбачено, що іноземці, які не мають законних підстав для перебування на території України, крім того, не мають документів, що дають право на їх виїзд з України, повинні утримуватись в ПТПІ, задля убезпечення інших осіб на період їх ідентифікації.

Відповідно до пункту 13 інструкції №141, строк перебування іноземця або особи без громадянства в ПТПІ обраховується з моменту його адміністративного затримання заінтересованим органом.

Відповідно до протоколу №000034 про адміністративне затримання відповідач затриманий о 18 год. 05 хв. 25.04.2023р. Заводським відділом у м. Запоріжжі УДМС у Запорізькій області (а.с.21-22).

Відповідно до акту приймання-передавання іноземця або особи без громадянства, від 26.04.2023р. відповідача по справі ОСОБА_1 передано до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» (а.с.18).

Розділом VI Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців передбачено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування. З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС. Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Однак, у зв`язку з тим, що через повномасштабну агресію рф проти України дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані, діяльність посольства та консульських установ рф на території України припинена, представлення інтересів рф дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється, що унеможливлює надання органами дипломатичної служби України будь-якого сприяння в ідентифікації особи та документування громадян росії, що підтверджується листом МЗС України №71/15-500-48091 від 07.07.2022.

З метою встановлення наявності бажання у відповідача добровільно виконати рішення про примусове видворення за межі України та бажання співпрацювати під час проведення процедури ідентифікації, Заводським відділом у м. Запоріжжі УДМС у Запорізькій області направлений відповідний лист до Миколаївського ПТПІ № 2311/2214-23 від 29.09.2023 року (а.с.28-29).

Листами ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» №4877.5/335-23 від 30.05.2023 р., №4877.5/577-23 від 31.07.2023р., №4877.1/688-23 від 30.08.2023р., та 4877.5/886-23 від 10.10.2023р. повідомлено, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 повертатись до країни походження не бажає (а.с.23-26).

Враховуючи небажання ОСОБА_1 повертатися до країни громадянської належності, неприйняття останнім будь-яких заходів для самостійного оформлення документа, який дає право на перетин кордону через консульства та посольства російської федерації, які знаходяться на території третіх країн, а також той факт, що відповідач до теперішнього часу не звернувся із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на території України до компетентних органів, слід зробити висновок, що ОСОБА_1 не виявляє бажання співпрацювати під час проведення процедури його ідентифікації.

Враховуючи те, що термін утримання відповідача по справі громадянина російської федерації ОСОБА_1 в ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» закінчується 25.10.2023 року, та те, що у нього відсутні документи, які надають йому право на виїзд з України, позивач по справі звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 7 ст. 5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Так, відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до частини одинадцятої статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно із ч. 12 ст. 289 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Частина тринадцята статті 289 КАС України встановлює, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи; наявність хоча б однієї з яких надає підстави для прийняття адміністративним судом рішення про продовження затримання такої особи в межах максимально можливого строку (18 місяців).

Аналогічні положення визначено також пунктом 6 розділу ІІІ «Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 №353/271/150 (далі - Інструкція).

Порядок дій з ідентифікації та документування іноземців встановлено розділом VI Інструкції, пунктом 1 якого передбачено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З системного аналізу правових норм вбачається, що під час вирішення адміністративного позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства.

При цьому, на позивача покладено обов`язок висвітлити, які дії або заходи вживалися для ідентифікації іноземця або особи без громадянства.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 22.09.2011 № 3773-VI (надалі - Закон № 3773).

Так, згідно ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на 18 місяців.

Щодо заявленого клопотання відповідачем про внесення застави відповідно до положень ч. ч. 6-8 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Так, згідно вищевказаної норми закону, внесення застави полягає у внесенні іноземцем, особою без громадянства або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Розмір застави визначається судом з урахуванням майнового та сімейного стану іноземця або особи без громадянства у межах від п`ятдесяти до ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та вноситься на рахунок протягом п`яти робочих днів з дня прийняття судом рішення про внесення застави. До цього моменту за рішенням суду особа утримується у спеціально обладнаному для цих цілей приміщенні органу (підрозділу) охорони державного кордону чи органу Служби безпеки України, який її затримав, або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та звільняється з нього у день надання позивачу підтвердних документів про внесення застави.

У разі невнесення застави в установлений строк адміністративний суд за клопотанням відповідного органу (підрозділу) невідкладно ухвалює без участі іноземця або особи без громадянства рішення про його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. На час винесення такої ухвали особа продовжує утримуватися у спеціально обладнаному для цих цілей приміщенні органу (підрозділу) охорони державного кордону чи органу Служби безпеки України, який її затримав, або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Отже, відповідно до змісту наведених норм, внесення застави іноземцем або особою без громадянства є одним із способів забезпечення ідентифікації та/або забезпечення видворення такої особи за межі території України та полягає у внесенні цією особою або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) відповідної суми коштів на спеціальний рахунок. При цьому, підставою для застосування такого заходу є наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії, якщо існує ризик її втечі, а також у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

Враховуючи вищезазначені обставини, оскільки на даний час відповідач по справі не ідентифікований, документів на підтвердження законності перебування на території України не має, із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні не звертався, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування до відповідача такого заходу, як зобов`язання внести заставу.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивачем приймалось рішення відносно відповідача про примусове повернення з території України та докази того, що відповідач ухилявся або ухилятиметься від виконання такого рішення.

Не може застосовуватися застава до іноземців та осіб без громадянства, до яких раніше застосовувалися такі заходи, а також стосовно яких є достатні дані про їх причетність до готування та (або) вчинення терористичної діяльності.

Разом з тим, щодо розміру застави, яку необхідно внести відповідачу, суд зазначає наступне

Відповідно до змісту ч. 7 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України розмір застави визначається судом з урахуванням майнового та сімейного стану іноземця або особи без громадянства.

З урахуванням пояснень відповідача та третіх осіб щодо можливості внесення застави у розмірі визначеному судом та досліджених судом доказів, суд приходить до висновку, що заставу слід визначити заставу у розмірі 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134200 грн. 00 коп. (відповідно до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день подання даного позову до суду 2684,00 грн.), які мають бути внесені відповідачем або іншими фізичними особами (заставодавцями) протягом п`ять робочих днів з дня прийняття судом рішення про внесення застави .

Суд під час застосування застави та взяття на поруки письмово роз`яснює іноземцю або особі без громадянства покладені на нього обов`язки: 1) прибувати до визначеної службової особи з установленою судом періодичністю; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому іноземець або особа без громадянства тимчасово перебуває, без дозволу визначеної службової особи; 3) невідкладно повідомляти визначену службову особу про зміну свого місця проживання.

У разі невнесення застави в установлений строк адміністративний суд за клопотанням відповідного органу (підрозділу) невідкладно ухвалює без участі іноземця або особи без громадянства рішення про його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. На час винесення такої ухвали особа продовжує утримуватися у спеціально обладнаному для цих цілей приміщенні органу (підрозділу) охорони державного кордону чи органу Служби безпеки України, який її затримав, або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, шляхом покладення зобов`язання на відповідача по справі громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 або інших фізичних осіб (заставодавців) внести заставу у розмірі 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134200 грн. 00 коп. на депозитний рахунок протягом п`яти робочих днів з дня прийняття судом рішення про внесення застави.

Керуючись ст.ст.243-246, 289 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Заводського відділу у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області в особі представника - провідного спеціаліста Заводського відділу у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області Бордюг О.О. до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України - задовольнити частково.

Зобов`язати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 або інших фізичних осіб (заставодавців) внести заставу у розмірі 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134200 грн. 00 коп. (сто тридцять чотири тисячі двісті гривень нуль копійок) на депозитний рахунок № UA0001205 , відкритий в Держказначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, , протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня прийняття судом рішення про внесення застави, в призначенні платежу обов`язково зазначати інформацію про ПІБ, дату народження, номер справи і суд.

Визначити, що до моменту внесення застави, громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 утримується у ДУ «Миколаївському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» за адресою: АДРЕСА_1 , та звільняється з нього у день надання позивачу підтверджуючих документів про внесення застави.

Зобов`язати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у випадку внесення застави:

1) щотижня, кожної п`ятниці місяця у будь -який робочий час прибувати до уповноваженої особи Заводського відділу у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області;

2) не відлучатися з міста Запоріжжя та Запорізької області без дозволу уповноваженої особи Заводського відділу у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області;

3) невідкладно повідомляти уповноважену особу Заводського відділу у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про зміну свого місця проживання.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення суду після його складення негайно направити до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» з метою письмового роз`яснення ОСОБА_1 покладених на нього обов`язків.

Повний текст рішення виготовлено 25.10.2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного в десятиденний строк з дня проголошення судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Марченко