Справа № 140/5659/23
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року ЛуцькСправа № 140/5659/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 19.01.2023 №89 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до загального стажу роботи період роботи з 22.12.1978 по 23.04.1979 електромонтажником Луцького спеціалізованого управління №536; з 24.04.1979 по 11.11.1979 каміньщиком-штукатуром радгоспу Шолоксай; з 01.10.1984 по 27.04.1986 в колгоспі Зоря комунізму на посаді бригадиру комплексної бригади №1 та каміньщика; з 26.08.1987 по 20.11.1988 у військовому радгоспі Львівський робітником ферми; з 01.09.1989 по 01.01.1990 в ПМК Волиньрембудпобут Волинського ОБУ штукатуром; період проходження військової служби з 11.05.1980 по 28.05.1982, а також зарахувати до страхового стажу період зайняття підприємницькою діяльністю з 11.01.1995 по 31.12.2003 та призначити і виплачувати пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з моменту виникнення права на призначення пенсії, з 11.01.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що загальний стаж його роботи, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) на час досягнення 63 років складає 24 роки 08 місяців 28 днів.

11.01.2023 позивач повторно звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком. Однак ГУ ПФУ у Волинській області листом від 20.01.2023 №0300-0204-8/3259 надіслало рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 19.01.2023 №89 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Згідно розрахунку стажу роботи до вказаного рішення його страховий стаж склав лише 09 років 06 місяців 20 днів, а стаж для визнання права на пенсію склав 13 років 03 місяці 15 днів.

Відповідно до записів трудової книжки, яка була подана з пакетом документів до органу Пенсійного фонду, до страхового стажу не було зараховано період проходження військової служби з 17.05.1980 по 28.05.1982 згідно військового квитка серії НОМЕР_1 від 15.05.1980, оскільки вказаний у військовому квитку рік народження (1969) не співпадає з паспортними даними (1959); періоди роботи електромонтажником Луцького спеціалізованого управління №536 з 22.12.1978 по 23.04.1979; каміньщиком-штукатуром радгоспу Шолоксай з 24.04.1979 по 11.11.1979; бригадиром комплексної бригади №1 та каміньщиком в колгоспі Зоря комунізму з 01.10.1984 по 27.04.1986; робітником ферми у військовому радгоспі ІНФОРМАЦІЯ_1 з 26.08.1987 по 20.11.1988; штукатуром в ПМК Волиньрембудпобут Волинського ОБУ з 01.09.1989 по 01.01.1990; а також період зайняття підприємницькою діяльністю з 11.01.1995 по 31.12.2003.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно не враховує періоди його трудової діяльності, що підтверджуються записами трудової книжки, які завірені підписами та печатками підприємств. Записи містять усі необхідні відомості щодо прийому, переведень та звільнення його з роботи, як цього вимагає чинне законодавство. Тобто, за вказані спірні періоди в трудовій книжці наявні всі необхідні відомості для зарахування їх до загального стажу роботи.

При цьому посилаючись на постанову Верховного Суду у справі №687/975/17 від 21.02.2018 зазначає, що тягар доведення правдивості чи достовірності даних, які зазначені у трудовій книжці, не може покладатись на особу, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи його конституційного права на соціальний захист.

Щодо не зарахування до стажу роботи періоду підприємницької діяльності вказує на те, що за змістом пункту 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, пункту 4 Порядку №637 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням фіксованого порядку з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховується до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності.

Головним управлінням ДПС у Волинській області за підписом начальника Володимир-Волинського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб 21.02.2023 видано довідку за №319/03-20-24-03-04-06, якою підтверджено, що позивач, як фізична особа-підприємець, перебував на обліку у Володимир-Волинській ДПІ з 11.01.1995 по 31.12.2004 та відповідно до поданої звітності за весь вказаний період отримував доходи і сплачував фіксований податок.

Враховуючи наведене вище вважає, що до страхового стажу роботи підлягає зарахуванню період ведення ним підприємницької діяльності із застосуванням фіксованого податку, починаючи з 11.01.1995 по 31.12.2003, тобто 08 років 11 місяців 20 днів.

Наведені органом Пенсійного фонду підстави для відмови у зарахуванні спірних періодів роботи до страхового стажу при призначенні пенсії вважає безпідставними та незаконними. Вказує, що не зарахування даних періодів роботи до страхового стажу позбавляє його права на пенсію. З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі; її розгляд ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово (а.с. 59-60).

Представник відповідача-2 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову повністю, мотивуючи тим, що на момент розгляду заяви про призначення пенсії за віком позивач досяг віку 63 роки, однак відповідно до документів електронної пенсійної справи його страховий стаж складає 09 років 06 місяців 20 днів. При обчисленні розміру пенсії до страхового стажу на підставі записів трудової книжки не зараховано періоди: з 22.12.1978 по 23.04.1979, оскільки відсутня печатка на записі про звільнення; з 12.04.1979 по 11.11.1979, оскільки дата та номер наказу не читаються; з 01.09.1989 по 30.01.1992, оскільки відсутня довідка про реорганізацію підприємства; з 15.06.1982 по 27.07.1986, оскільки відсутня довідка про вихододні у колгоспі, а у довідці про заробіток за цей період вказано прізвище ОСОБА_2 , яке не відповідає паспортним даним позивача; з 26.08.1987 по 20.11.1988, оскільки дата звільнення з роботи (20.11.1988) календарно не відповідає даті наказу про звільнення з роботи (20.03.1990); період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003, оскільки відсутня довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб та період проходження військової служби з 17.05.1980 по 28.05.1982, згідно військового квитка НОМЕР_1 , оскільки вказаний рік народження власника 1969, не співпадає з паспортними даними позивача НОМЕР_2 .

Для підтвердження спірних періодів позивачу необхідно було надати уточнюючу довідку відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, а також про період проходження військової служби видану на підставі первинних документів. Проте позивачем не наведено та не надано достатньо доказів, які б свідчили про протиправність винесеного рішення про відмову у призначенні пенсії.

З огляду на вищевикладене просить у задоволенні позову відмовити (а.с. 64-69).

Відповідач -2 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив. В обґрунтування своєї позиції вказав, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано всі періоди. Страховий стаж становить 09 років 06 місяців 20 днів, а стаж для визначення права згідно пункту 3.1 Прикінцевих положень Закону № 1058 становить 13 років 03 місяці 15 днів. Згідно наданих документів, право на пенсійну виплату у позивача відсутнє. Просив у задоволенні позову відмовити (а.с. 80-83) .

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що у липні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком та рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 04.08.2022 № 89 у призначенні пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи та роз`яснено право позивача на подання уточнюючих довідок про відповідні періоди роботи та довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані виходні у колгоспі. Відповідно до вказаного рішення страховий стаж позивача становив 15 років 04 місяці 03 дні (а.с. 12).

11.01.2023 ОСОБА_1 повторно звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою та документами для призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ у Львівській області.

19.01.2023 ГУ ПФУ у Львівській області прийнято рішення № 89 про відмову у призначенні пенсії за віком.

У рішенні вказано, що вік заявника на дату звернення складає 63 роки 04 місяці 28 днів. Необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону №1058-ІV після досягнення віку 63 роки з 01 січня 2022 по 31 грудня 2022 становить від 19 до 29 років.

Страховий стаж позивача становить 09 років 06 місяців 20 днів. Стаж для визначення права згідно пункту 3.1 Прикінцевих положень Закону № 1058 становить 13 років 03 місяці 15 днів. До страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 не зараховано:

- період з 22.12.1978 по 23.04.1979, оскільки відсутня печатка на записі про звільнення;

- період з 12.04.1979 по 11.11.1979, оскільки дата та номер наказу не читаються;

- період з 01.09.1989 по 30.01.1992, оскільки відсутня довідка про реорганізацію підприємства;

- період роботи в колгоспі з 15.06.1982 по 27.04.1986, оскільки відсутня довідка про вихододні у колгоспі, а у довідці про заробіток за цей період вказано прізвище ОСОБА_2 , яке не відповідає паспортним даним позивача;

- період з 26.08.1987 по 20.11.1988, оскільки дата звільнення з роботи (20.11.1988) календарно не відповідає даті наказу про звільнення з роботи (20.03.1990);

- період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003, оскільки відсутня довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку;

- період проходження військової служби з 17.05.1980 по 28.05.1982, оскільки вказаний рік народження власника 1969, не співпадає з паспортними даними позивача НОМЕР_2 .

Водночас роз`яснено, що для зарахування періодів роботи необхідно долучити уточнюючі довідки про періоди роботи, видані на підставі первинних документів та про період проходження військової служби, видану на підставі первинних документів.

Згідно наданих документів право на пенсійну виплату відсутнє. Після повторного звернення за призначенням пенсії з додатковими документами, право на пенсійну виплату буде переглянуте (а.с. 14).

ГУ ПФУ у Волинській області листом від 20.01.2023 № 0300-0204-8/3259 повідомлено позивача про прийняте рішення (а.с. 13).

Отже, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

За нормами статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Судом досліджено копію трудової книжки серії НОМЕР_3 , оформленої на ОСОБА_1 .

Розділ «Відомості про роботу» трудової книжки позивача містить записи щодо його трудової діяльності у спірні періоди:

22.12.1978 - прийнятий електромонтажником 3 розряду у Луцьке спеціалізоване управлінні №536;

23.04.1978 - звільнений з роботи за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

12.04.1979 - прийнятий каміньщиком-штукатуром в радгосп Шолоксай;

11.11.1979 звільнений за власним бажанням;

з 17.05.1980 по 02.06.1982 - служба в рядах Рядянської армії;

15.06.1982 прийнятий в члени колгоспу «Зоря комунізму»;

01.10.1984 затверджений бригадиром комплексної бригади № 1;

10.08.1985 переведений в будівельну бригаду каменьщиком;

27.04.1986 - виключений з членів колгоспу і звільнений з роботи згідно поданої заяви;

26.08.1987 прийнятий робітником ферми у військовий радгосп Львівський;

20.11.1988 - звільнений з роботи за статтею 38 КЗпП України;

01.09.1989 - прийнятий на роботу штукатуром 3 розряду в ПМК Волиньрембудпобут Волинського ОБУ;

01.09.1990 - ПМК Волиньрембудпобут перейменовано в Володимир-Волинську госпрозрахункову ремонтно-будівельну дільницю № 6;

26.06.1991 переведений на роботу штукатуром 4 розряду;

30.01.1992 звільнений з роботи за статтею 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 15-17).

Записи про прийняття та звільнення з роботи містять дати прийому, звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, а також завірені підписом відповідальної особи та за необхідності скріплені печаткою.

Період з 22.12.1978 по 23.04.1979 електромонтажником 3 розряду у Луцькому спеціалізованому управлінні №536 не зарахований до страхового стажу, оскільки запис про звільнення з роботи не завірено печаткою підприємства.

Такі мотиви рішення про відмову у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу суд оцінює критично, оскільки запис про звільнення у трудовій книжці позивача внесено на підставі наказу № 15-к від 09.04.1979 та завірено підписом відповідальної особи. Разом з тим, такий недолік заповнення трудової книжки позивача при дотриманні усіх інших вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, звільнення з роботи тощо), не є достатньою підставою для незарахування окремого періоду роботи особи до страхового стажу, адже визначальним є підтвердження факту зайнятості особи та виконання роботи на підставі трудового договору на підприємстві, а не правильність заповнення трудової книжки.

Стосовно не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 12.04.1979 по 11.11.1979 каміньщиком-штукатуром в радгоспі Шолоксай через нечитабельність дати та номеру наказу, то суд зазначає, що записи № 6 та № 7 у трудовій книжці позивача про прийняття його на роботу та про звільнення з роботи внесено на підставі наказів № 29-к від 16.04.1979 та № 89-к відповідно, завірені підписом та скріплені печаткою підприємства, проте нечітко зазначена дата наказу про звільнення.

Однак, суд звертає увагу, що такий недолік заповнення трудової книжки позивача не є достатньою підставою для незарахування окремого періоду роботи особи до страхового стажу, оскільки певна дефектність при заповненні трудової книжки особи не може бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Водночас суд звертає увагу, що позивач у прохальній частині позовної заяви просив зарахувати період роботи у вказаному підприємстві з 24.04.1979, а не з 12.04.1979, що на думку суду, є опискою, оскільки згаданий період не зарахований позивачу відповідно до оскаржуваного рішення саме з 12.04.1979. Період роботи у вказаному підприємстві з 12.04.1979 по 11.11.1979 відповідає записам трудової книжки.

Також як слідує з оскаржуваного рішення, період роботи позивача з 26.08.1987 по 20.11.1988 робітником ферми у військовому радгоспі «Львівський» не зарахований до страхового стажу через календарну невідповідність дати звільнення з роботи (20.11.1988) даті наказу про звільнення з роботи (20.03.1990).

Так, з дослідженої судом копії трудової книжки позивача слідує, що 26.08.1987 позивач прийнятий на роботу робітником ферми у військовий радгосп «Львівський», запис № 22 внесено на підставі наказу № 123 від 26.08.1987 та скріплений печаткою підприємства; 20.11.1988 ОСОБА_1 звільнений з роботи за власним бажанням по статті 38 КЗпП України, запис № 23 внесено на підставі наказу № 43 від 28.03.1990, завірений директором підприємства та скріплений печаткою підприємства.

Суд зазначає, що відповідач вірно зазначив про невідповідність дати звільнення з роботи з датою наказу у записі №23. Однак, виявлена відповідачем календарна неточність у записі №23 не свідчить про його недійсність, оскільки як слідує з трудової книжки позивача наступний запис № 24 про прийняття ОСОБА_1 на роботу у ПМК «Волиньрембутпобут» здійснено 01.09.1989, що свідчить про період його роботи у військовому радгоспі «Львівський» саме по 20.11.1988. А тому трудова книжка позивача у цій частині підтверджує відповідні періоди його трудової діяльності для включення їх до страхового стажу.

Крім цього, як слідує з рішення про відмову у призначенні пенсії від 19.01.2023 № 89, ОСОБА_1 не зараховано до страхового стажу період роботи з 01.09.1989 по 30.01.1992 штукатуром у ПМК «Волиньрембудпобут» Волинського ОБУ з підстав відсутності довідки про реорганізацію.

З дослідженої судом трудової книжки позивача слідує, що ОСОБА_1 01.09.1989 прийнятий на роботу штукатуром 3 розряду в ПМК Волиньрембудпобут Волинського ОБУ; 01.09.1990 - ПМК Волиньрембудпобут перейменовано в Володимир-Волинську госпрозрахункову ремонтно-будівельну дільницю № 6; 26.06.1991 переведений на роботу штукатуром 4 розряду та 30.01.1992 звільнений з роботи за статтею 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 15-17).

Факт роботи у вказаному підприємстві підтверджується також і довідкою, виданою ТзОВ «Іст-Менеджмент» (яке є правонаступником ПМК Волиньрембудпобут) від 21.02.2023 № 21/02. У вказаній довідці зазначено, що 01.09.1990 ПМК Волиньрембудпобут Волинського ОБУ перейменовано на ОСОБА_3 розрахункову ремонтно- будівельну дільницю № 6 згідно наказу № 120 від 21.08.1990, яка в свою чергу, 25.10.1993 перейменована на МП «Успіх», правонаступником якого згідно договору купівлі-продажу від 07.07.1994 є ТзОВ «Іст-Менеджмент». Вказана довідка видана на підставі книги наказів основної діяльності за 1989-1994 роки (а.с. 32).

Запис про перейменування ПМК Волиньрембудпобут Волинського ОБУ на Володимир-Волинську розрахункову ремонтно- будівельну дільницю № 6 згідно наказу № 120 від 21.08.1990 внесено у трудову книжку та засвідчено печаткою підприємства.

Отже, наведена вище довідка, видана ТзОВ «Іст-Менеджмент» (яке є правонаступником ПМК Волиньрембудпобут) від 21.02.2023 № 21/02 містить розгорнуту інформацію про реорганізацію підприємств, складена на підставі первинних документів, та є належним і достатнім доказом реорганізації підприємства, де працював позивач.

Також суд звертає увагу, що позивач у прохальній частині позовної заяви просив зарахувати до страхового стажу період роботи у вказаному підприємстві з 01.09.1989 по 01.01.1990, а не по 30.01.1992, що на думку суду, є опискою, оскільки згаданий період не зарахований позивачу відповідно до оскаржуваного рішення саме по 30.01.1992. Період роботи у вказаному підприємстві з 01.09.1989 по 30.01.1992 штукатуром у ПМК «Волиньрембудпобут» Волинського ОБУ відповідає записам трудової книжки.

Крім цього, ГУ ПФУ у Львівській області не зарахувало до страхового стажу позивача період його роботи в колгоспі з 15.06.1982 по 27.04.1986, оскільки відсутня довідка про вихододні у колгоспі, а у довідці про заробіток за цей період вказано прізвище ОСОБА_2 , яке не відповідає паспортним даним позивача.

З дослідженої судом копії трудової книжки позивача вбачається, що останній 15.06.1982 прийнятий в члени колгоспу «Зоря комунізму»; 01.10.1984 затверджений бригадиром комплексної бригади № 1; 10.08.1985 переведений в будівельну бригаду каменьщиком та 27.04.1986 - виключений з членів колгоспу і звільнений з роботи згідно поданої заяви.

Також судом встановлено, що трудовим архівом Володимир-Волинського району Волинської області ОСОБА_1 видано довідки:

від 23.08.2019 № 531/11 про відпрацьовані людинодні ОСОБА_4 (так у документах), у якій зазначено, що за період з липня 1982 року по серпень 1982 року, всього відпрацьовано 26 людиноднів; у квітні 1983 року відпрацьовано 2 людинодні; з жовтня 1984 року по грудень 1984 року відпрацьовано 78 людиноднів; з жовтня 1985 року по грудень 1985 року відпрацьовано 252,3 людиноднів; з січня 1986 року по червень 1986 року відпрацьовано 93,4 людинодні (а.с. 26);

від 23.08.2019 №/11 про заробітну плату (а.с. 27 зворот);

від 21.12.2022 № 635/11 про відпрацьовані людинодні ОСОБА_4 (так у документах) за період з 1982 року по 1986 роки, і за цей період відпрацьовано 451,7 людиноднів (а.с.28 зворот);

від 05.01.2023 № 22/11 про стаж роботи ОСОБА_4 (прізвище так у документах) та зазначено про кількість відпрацьованих людиноднів (а.с 29 зворот).

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не зарахувало позивачу роботу в колгоспі, бо не надано довідку про вихододні, а у довідці про заробіток вказано прізвище « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним.

Так, в дійсності має місце зазначення у вказаних архівних довідках прізвища особи « ОСОБА_2 ». Разом з тим, інша інформація наведена у довідках повністю узгоджується з відомостями трудової книжки позивача. Крім цього, в примітці архівних довідок від 21.12.2022 № 635/11, від 05.01.2023 № 22/11 вказано, що в книгах обліку розрахунків по оплаті праці колгоспу інших працівників з прізвищем ОСОБА_4 чи ОСОБА_1 нема.

На думку суду, вказані довідки є достатньою підставою для зарахування спірного періоду до страхового стажу ОСОБА_1 .

Зазначення в довідці про заробіток прізвища ОСОБА_2 ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірні періоди до страхового стажу. Мова йде про одну й ту ж особу ОСОБА_1 в архівних довідках та відомостях трудової книжки, факт роботи якого у колгоспі відповідачами не заперечується, а формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Відтак написання прізвища особи в архівних довідках «Підгурець», яке не відповідає паспортним даним, при тому що відповідний період підтверджений записами трудової книжки не може бути підставою для незарахування спірних періодів роботи позивача до його страхового стажу.

При цьому суд зазначає, що за усталеною практикою розгляду пенсійних спорів, сформованою Верховним Судом, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Окремі недоліки щодо заповнення трудової книжки, а також ведення іншої первинної документації (як-от, неповне зазначення відомостей про особу, перекручення даних про особу чи неправильне написання відомостей про особу) не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Таким чином, виявлені територіальним органом Пенсійного фонду України недоліки у заповненні трудової книжки позивача, а також зазначення відомостей про особу в архівних довідках, що не відповідає паспортним даним, при дотриманні усіх інших вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування спірних періодів до стажу її роботи.

Також перевіряючи доводи сторін щодо наявності чи відсутності підстав для зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи ОСОБА_1 за таких обставин, суд проаналізував положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. . Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу (пункт 2.14 Інструкції №58).

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з абзацом другим пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що заповнюється трудова книжка відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, записи завіряються або такою особою, або керівником та скріплюються печаткою. Наявність певних дефектів при заповненні трудової книжки не є підставою вважати про відсутність страхового (трудового) стажу в позивача за спірні періоди.

У трудовій книжці позивача у відомостях про роботу за спірний період записи виконані у відповідності до вимог Інструкції №58. При цьому працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Також, у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17 вказано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією, а отже, й не може впливати на її особисті права.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Та обставина, що підприємствами, де працював позивач, не засвідчено запис про звільнення в трудовій книжці відтиском печатки, нечитабельність дати та номеру наказу, календарна невідповідність дати звільнення даті наказу, розбіжності в написанні прізвища в архівних довідках не робить записи про роботу на підприємствах недійсними чи неправдивими. Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження його страхового (трудового) стажу.

Також суд звертає увагу, що позивач у прохальній частині позовної заяви просив зарахувати до страхового стажу період роботи у колгоспі «Зоря комунізму» з 01.10.1984 по 27.04.1986, а не з 15.06.1982, що на думку суду, є опискою, оскільки згаданий період не зарахований позивачу відповідно до оскаржуваного рішення саме з 15.06.1982. Період роботи у колгоспі з 15.06.1982 по 27.04.1986 відповідає записам трудової книжки.

Відтак, періоди роботи позивача з 22.12.1978 по 23.04.1979 електромонтажником 3 розряду у Луцькому спеціалізованому управлінні №536, з 12.04.1979 по 11.11.1979 - каміньщиком-штукатуром радгоспу Шолоксай, з 26.08.1987 по 20.11.1988 робітником ферми у військовому радгоспі «Львівський», з 01.09.1989 по 30.01.1992 - штукатуром в ПМК Волиньрембудпобут Волинського ОБУ, з 15.06.1982 по 27.04.1986 у колгоспі «Зоря комунізму» повинні бути зараховані до його страхового стажу.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду проходження військової служби, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 637, на підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються:

- військові квитки;

- довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС;

- довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Із наявної в матеріалах справи копії військового квитка серії НОМЕР_1 від 15.05.1980, вбачається, що ОСОБА_1 в період з 17.05.1980 по 28.05.1982 проходив строкову військову службу (а.с.18).

Вказане також підтверджується записами в трудовій книжці позивача (а.с.15 зворот) та довідкою Володимир-Волинського районного територіального центрку комплектування та соціальної підтримки від 14.02.2023 № 16 (а.с. 19).

Поряд із тим, відповідачем-2 не враховано вказаний період проходження військової служби до страхового стажу з огляду на те, що рік народження у військовому квитку (1969) не відповідає даним в паспорті (1959).

Однак, на переконання суду, такі висновки відповідача є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Повноваження щодо заповнення військового квитка покладені на відповідних посадових осіб районних (міських) військових комісаріатів.

Додатково слід вказати, що згідно з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення будь-якої документації з вини підприємства. Внаслідок чого, існуючий недолік не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Суд зауважує, що недоліки записів чи їх оформлення у військовому квитку не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту проходження військової служби, а не правильність введення записів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до переконання, що ГУ ПФУ у Львівській області протиправно не зараховано зазначений період проходження військової служби до страхового стажу позивача.

При цьому, з рішення про відмову у призначенні пенсії від 19.01.2023 № 89 слідує, що ОСОБА_1 не зараховано до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003 через відсутність довідки з бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Відповідно до пункту 1 частини 3-1 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком №637.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії) період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Отже, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть підтверджуватись свідоцтвом про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження здійснення підприємницької діяльності за період з 11.01.1995 по 31.12.2004 позивачем подано до суду довідку Головного управління ДПС у Волинській області від 21.02.2023 №319/03-20-24-03-04-06 про те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , перебував на обліку у Володимир-Волинській ДПІ як фізична особа-підприємець з 11.01.1995 по 31.12.2004 та відповідно до поданої звітності за вказаний період отримував доходи: з 11.01.1995 по 31.12.1995 фіксований податок; з 01.01.1996 по 31.12.1996 - фіксований податок; з 01.01.1997 по 31.12.1997 - фіксований податок; з 01.01.1998 по 31.12.1998 - фіксований податок; з 01.01.1999 по 31.12.1999 - фіксований податок; з 01.01.2000 по 31.12.2000 - фіксований податок; з 01.01.2001 по 31.12.2001 - фіксований податок; з 01.01.2002 по 31.12.2002 - фіксований податок; з 01.01.2003 по 31.12.2003 - фіксований податок та з 01.01.2004 по 31.12.2004 - фіксований податок (а.с. 33).

Суд з огляду на наведене нормативно-правове регулювання за наявності довідки Головного управління ДПС у Волинській області від 21.02.2023 №319/03-20-24-03-04-06, а також відсутності інформації про заборгованість позивача за платежами до Пенсійного фонду України, приходить до висновку про наявність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003.

Крім цього як слідує з позовної заяви, позивач у прохальній частині позовної заяви просить зарахувати до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 11.01.1995 по 31.12.2003.

В той же час з оскаржуваного рішення слідує, що позивачу не зараховано до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності саме з 01.07.2000 по 31.12.2003.

Відтак період з 11.01.1995 по 30.06.2000 зарахований відповідачем самостійно, а тому не потребує повторного зарахування судом, з огляду на що позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії від 11.01.2023 № 89 є протиправним та підлягає скасуванню, а позов в цій частині задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію з врахуванням спірних періодів роботи, з 11.01.2023, тобто з дати звернення із заявою, суд зазначає наступне.

За нормами статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 досягнув віку 63 років та набуде право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV при наявності необхідного страхового стажу від 19 до 29 років.

Як слідує з розрахунку зарахованого відповідачами страхового стажу позивача, на час звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 09 років 06 місяців 20 днів (а.с.14 зворот), про що також вказано в оскаржуваному рішенні.

Додатково до зарахування до страхового стажу підлягають спірні періоди.

За приписами частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Відтак, виходячи із наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що оскільки позивач досяг пенсійного віку та за умови зарахування спірних періодів роботи з 22.12.1978 по 23.04.1979 електромонтажником 3 розряду у Луцькому спеціалізованому управлінні №536, з 12.04.1979 по 11.11.1979 - каміньщиком-штукатуром радгоспу Шолоксай, з 26.08.1987 по 20.11.1988 робітником ферми у військовому радгоспі «Львівський», з 01.09.1989 по 30.01.1992 - штукатуром в ПМК Волиньрембудпобут Волинського ОБУ, з 15.06.1982 по 27.04.1986 у колгоспі «Зоря комунізму», з 17.05.1980 по 28.05.1982 період проходження військової служби; з 01.07.2000 по 31.12.2003 період здійснення підприємницької діяльності у нього наявний достатній страховий стаж роботи, тому він має право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV, з 11.01.2023.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги належить задовольнити у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 19.01.2023 № 89 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області (до якого позивач звертався із заявою про призначення пенсії) зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 22.12.1978 по 23.04.1979 електромонтажником 3 розряду у Луцькому спеціалізованому управлінні №536, з 12.04.1979 по 11.11.1979 - каміньщиком-штукатуром радгоспу Шолоксай, з 26.08.1987 по 20.11.1988 робітником ферми у військовому радгоспі «Львівський», з 01.09.1989 по 30.01.1992 - штукатуром в ПМК Волиньрембудпобут Волинського ОБУ, з 15.06.1982 по 27.04.1986 у колгоспі «Зоря комунізму», з 17.05.1980 по 28.05.1982 період проходження військової служби; з 01.07.2000 по 31.12.2003 період здійснення підприємницької діяльності та призначити і виплачувати пенсію по віку відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV, з моменту звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 11.01.2023.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Львівській області, рішенням якого було відмовлено позивачу у призначенні пенсії, що стало підставою для звернення до суду із цим позовом, необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1073,60 грн, сплачений згідно з квитанцією від 29.03.2023 (а.с. 11). Суд звертає увагу, що сума судового збору підлягає стягненню з відповідача 1 в повному обсязі, оскільки часткове задоволення позову стосується лише способу захисту порушеного права, обраного судом.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 11.01.2023 № 89 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 22.12.1978 по 23.04.1979 електромонтажником 3 розряду у Луцькому спеціалізованому управлінні №536, з 12.04.1979 по 11.11.1979 - каміньщиком-штукатуром радгоспу Шолоксай, з 26.08.1987 по 20.11.1988 робітником ферми у військовому радгоспі «Львівський», з 01.09.1989 по 30.01.1992 - штукатуром в ПМК Волиньрембудпобут Волинського ОБУ, з 15.06.1982 по 27.04.1986 у колгоспі «Зоря комунізму», з 17.05.1980 по 28.05.1982 період проходження військової служби; з 01.07.2000 по 31.12.2003 період здійснення підприємницької діяльності та призначити і виплачувати пенсію по віку відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV, з моменту звернення із заявою про призначення пенсії, з 11.01.2023.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач -1: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79000, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ).

Відповідач -2: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ідентифікаційний номер 13358826).

Суддя Р.С. Денисюк