Справа № 761/25312/22
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління ДПС у м. Києві від 09.11.2022, винесену на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 15143 від 07.11.2022 та акту фактичної перевірки № 34106/26/15/07/ НОМЕР_1 (бланк 004312) від 01.11.2022, про накладення на нього адміністративного стягнення та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає, що його не було своєчасно повідомлено про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення, чим порушено вимоги Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №566 від 02.07.2016, ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зауважує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено частини статті 163-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а відповідно до оскаржуваної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому, у протоколі відсутня інформація про притягнення його до адміністративної відповідальності раніше, що, на переконання позивача, свідчить про необґрунтованість висновку відповідача щодо притягнення його до відповідальності за таке ж порушення повторно протягом року. Також, стверджує, що він не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження того, що він є посадовою особою товариства, яка відповідальна за проведення розрахунків в магазині за адресою: АДРЕСА_1 . Більш того, вказує й на те, що він вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, розгляд справи здійснював відповідач, тому він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності повторно за правопорушення, за яке він вже поніс покарання.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва 17 травня 2023 року адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління ДПС у Києві про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 17 000,0 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 09.11.2022. В іншій частині у задоволені позову відмовлено. Крім того, стягнуто на його користь витрати зі сплати судового збору та витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 5 470, 00 грн.

При цьому, суд виходив з того, що відповідачем не було надано доказів, які б підтверджували, що позивач дійсно був завчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду порушеної відносно нього справи про адміністративне правопорушення, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі, вважає оскаржувану постанову правомірною, крім того зазначає про неспівмірність стягнутих судових витрат.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що 01.11.2022 посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві, на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві № 3335-п від 30.08.2022 та направлень на перевірку від 15.09.2022, у присутності керівника магазину ОСОБА_2 проведено фактичну перевірку ТОВ Об`єднана торговельна компанія «ЄВРОПЛЮС»: магазина, розташованого за адресою: місто Київ, вулиця Велика Житомирська, будинок 40, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками (найманими особами).

За результатами проведеної перевірки складено акт фактичної перевірки № 34106/26/15/07/ НОМЕР_1 від 01.11.2022, відповідно до якого під час перевірки встановлено порушення вимог п. 6 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148, а саме, товариством через ПРРО за № проведено розрахунок готівкою протягом дня по одному платіжному документу (фіскальний чек) на суму у розмірі більшому за 50 000, 00 грн, а саме, 22.06.2022 о 13:06 чек № HGYMJAaIU_Q на суму 59 099, 00 грн та 10.09.2022 о 18:14 чек № v9JHMV-Lwwo на суму 130 995, 00 грн.

Примірник вказаного акта отримано 01.11.2022 керівником магазина, про що свідчить підпис останнього у відповідній графі Акта.

07.11.2022 посадовою особою ГДІ ГУ ДПС у м. Києві Антоненком Д.П. складено протокол № 15143 про адміністративне правопорушення, відповідно до якого при проведенні фактичної перевірки магазину за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює діяльність ТОВ Об`єднана торговельна компанія «ЄВРОПЛЮС» (посадова особа ОСОБА_1 (керівник)), встановлено порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а саме: здійснення розрахунку готівкою із фізичною особою протягом одного дня, понад установлену граничну суму, чим порушено п. 6 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148 (зі змінами та доповненнями), що зафіксовано в акті фактичної перевірки від 01.11.2022, бланк акта №004312, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 163-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту Протоколу № 15143 вбачається, що ОСОБА_1 за викликом з питань складання протоколу не з`явився, відомостей щодо себе не надав, у зв`язку з чим складено акт відмови від підписання протоколу та неявки від 07.11.2022 № 5357/26-15-07-07-01-17.

Також, у Протоколі № 15143 зазначено про відсутність інформації щодо притягнення до адміністративної відповідальності раніше та про те, що розгляд справи відбудеться 09.11. 2022 у приміщенні Головного управління ДПС у м. Києві за адресою: місто Київ, вулиця Смілянська, 6.

Доказів надсилання Протоколу № 15143 на адресу позивача матеріали справи не містять.

09.11.2022 в.о. начальника Головного управління ДПС у м. Києві Датій О., за наслідками розгляду протоколу від 07.11.2022 № 15143 і доданих до нього матеріалів справи про адміністративні правопорушення: акт фактичної перевірки № 34106/26/15/07/ НОМЕР_1 від 01.11.2022, щодо ОСОБА_1 , який працює керівником ТОВ Об`єднана торговельна компанія «ЄВРОПЛЮС» винесено постанову про накладення адміністративного стягнення (далі по тексту - Постанова), відповідно до якої встановлено порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а саме: здійснення розрахунку готівкою із фізичною особою протягом одного дня, понад установлену граничну суму, чим порушено п. 6 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148 (зі змінами та доповненнями), у зв`язку з чим ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 17 000, 00 грн за порушення ч. 2 ст. 163-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Доказів надсилання постанови на адресу позивача матеріали справи не містять.

Зазначена постанова є предметом цього позову, оскільки позивач вважає її протиправною.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Так, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП визначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КУпАП доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 73 КУпАП належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В свою чергу, статтею 76 КУпАП передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно п. 6 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148 (далі - Положення № 148) суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами: 1) між собою - у розмірі до 10 000 (десяти тисяч) гривень включно; 2) з фізичними особами - у розмірі до 50 000 (п`ятдесяти тисяч) гривень включно.

Суб`єкти господарювання у разі зняття готівкових коштів із рахунків з метою здійснення готівкових розрахунків із фізичними особами зобов`язані надавати на запит банку (філії, відділення) підтвердні документи, на підставі яких здійснюються такі готівкові розрахунки, необхідні банку (філії, відділенню) для вивчення клієнта з урахуванням ризик-орієнтованого підходу.

Платежі понад установлені граничні суми проводяться через банки або небанківські фінансові установи/юридичних осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку (далі - небанківські установи), шляхом переказу коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку чи небанківської установи для подальшого їх переказу на поточні рахунки в банку. Кількість суб`єктів господарювання та фізичних осіб, з якими здійснюються готівкові розрахунки, протягом дня не обмежується.

Обмеження, установлене в пункті 6 розділу II цього Положення, стосується також розрахунків під час оплати за товари, придбані на виробничі (господарські) потреби за рахунок готівки, одержаної за допомогою електронного платіжного засобу.

Пунктом 47 розділу IV Положення № 148 установлено, що перевірки дотримання порядку ведення операцій з готівкою здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (далі - контролюючий орган) відповідно до його компетенції.

Керівники суб`єктів господарювання несуть відповідальність за дотриманням порядку ведення операцій з готівкою. Особи, які винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому законодавством України порядку.

Контролюючий орган в разі виявлення порушень установленого порядку ведення операцій з готівкою застосовує до порушників штрафні санкції згідно з законодавством України.

Відповідно до ст. 163-15 КУпАП порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів тягне за собою накладення штрафу на фізичну особу - підприємця, посадових осіб юридичної особи від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, вчинена особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення, тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як визначено у ст. 234-2 КУпАП, податкові органи розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням порядку приймання готівки для подальшого її переказу (стаття 163-13), порушенням порядку проведення готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги) (стаття 163-15), ухиленням від подання декларації про доходи (стаття 164-1), порушенням законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (стаття 165-1), порушенням порядку припинення юридичної особи (частини третя - шоста статті 166-6), перешкоджанням уповноваженим особам податкових органів у проведенні перевірок (стаття 188-23). Від імені податкових органів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники податкових органів та їх заступники, уповноважені ними посадові (службові) особи.

При цьому, відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються ст.ст. 279-1-279-4 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються ст.ст 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Так, ч. 4 розділу ІІІ Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.07.2016 № 566 (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності зазначеної особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів зауважує, що закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП додатково містять певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30.08.2022 у справі №683/743/17 та від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що законом на відповідача покладено обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи, при цьому, матеріали справи не містять доказів, що позивач був завчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду порушеної відносно нього справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, колегія суддів зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого прийнята оскаржувана постанова, у графі «притягався до адміністративної відповідальності раніше і за що» містить відомості «інформація відсутня».

Недотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення в частині завчасного сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про дату, час та місце розгляду справи, а також недоведеність наявності складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 163-15 КУпАП, є достатніми підставами для висновку про протиправність оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення, що, у свою чергу, виключає необхідність надання оцінки питанню дотримання відповідачем строків накладення адміністративного стягнення, що передбачені ст. 38 КУпАП.

При цьому, суд правильно зазначив, що позивач, як керівник (директор) ТОВ Об`єднана торговельна компанія «ЄВРОПЛЮС» є суб`єктом правопорушення у розумінні ст. 165-13 КУпАП, а тому твердження позивача в цій частині є безпідставними.

Рішення в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується.

Отже, аналізуючи доводи апеляційної скарги в частині недотримання судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Пунктом 1 частини 3 статті 134 КАС України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Судом установлено, що 25.10.2022 між адвокатом Вакуленко С.В. (далі - адвокат) та ОСОБА_1. (далі - клієнт) укладено договір № 25/22/10-ФО про надання правової (правничої) допомоги (далі по тексту - договір), відповідно до умов якого адвокат взяв на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу клієнту у будь-якому статусі, у тому числі, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення (пункт 1.1. договору).

У розділі 4 договору надано визначення поняття «Гонорар», а саме, пунктом 4.1., 4.6., 4.8. передбачено, що гонорар - винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором. Факт наданої правової допомоги підтверджується актом наданих послуг, зразок якого є Додатком №2 до цього Договору. Гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку на рахунок адвоката.

Відповідно до додаткової угоди від 28.10.2022, сторони договору погодили викласти пункт 4.7. договору в наступній редакції: « 4.7. Клієнт сплачує гонорар на підставі підписаного договору акта наданих послуг протягом п`яти днів після винесення судового рішення у справі, в якій адвокат здійснює представництво інтересів клієнта. Сторони можуть встановити сплату гонорару в розмірі 0,00 за принципом «pro bono», про що зазначається у Додатку №1 до цього договору».

Згідно наявної в матеріалах справи копії Акта прийому - передачі наданих послуг № 7 до договору №25/22/10-ФО від 25.10.2022 про надання правової (правничої) допомоги від 28 березня 2023 року, адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу щодо:

1. вивчення, правовий аналіз матеріалів та надання правового висновку щодо визнання протиправною та скасування постанови від 09.11.2022 Головного управління ДПС у м. Києві про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), винесену на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 15143 від 07.11.2022 та акту фактичної перевірки № 34106/26/15/07/ НОМЕР_1 від 01.11.2022, і закриття справи про адміністративне правопорушення. Витраченого часу - 0,2 години, розмір винагороди 1 094, 00 грн;

2. складення позовної заяви про визнання протиправною та скасування постанови від 09.11.2022 Головного управління ДПС у м. Києві про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), винесену на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 15143 від 07.11.2022 та акту фактичної перевірки № 34106/26/15/07/ НОМЕР_1 від 01.11.2022, і закриття справи про адміністративне правопорушення. Витраченого часу - 0,45 години, розмір винагороди 2 461, 50 грн;

3. складення відповіді на відзив відповідача на позовну заяву. Витраченого часу - 0,35 години, розмір винагороди 1 914, 50 грн.

А разом витраченого часу 1 година, розмір винагороди - 5 470, 00 грн.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідач не подавав суду першої інстанції заперечення проти стягнення за рахунок його бюджетних асигнувань витрат на професійну (правничу) допомогу.

Дослідивши документи та враховуючи предмет спору, суд першої інстанції дійшов висновку, що вартість послуг у розмірі 5 470,00 грн, що заявлена до стягнення з відповідача, є співмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

В даному випадку доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були наведені у позовній заяві та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи.

Також, позивач просить стягнути на його користь витрати на правничу допомогу понесенні ним в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 470, 00 грн.

На підтвердження здійснення витрат ним надано суду: договір від 25.10.2022 №25/22/10-ФО про надання правової (правничої) допомоги, додаткову угоду до нього, додаток №1 до договору, акту прийому-передачі наданих послуг №10 до договору від 25.10.2022 № №25/22/10-ФО.

Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 18.10.2023 № 13 до договору від 25.10.2022 №25/22/10-ФО про надання правової (правничої) допомоги, адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу щодо:

1. вивчення, правовий аналіз матеріалів та надання правового висновку щодо обґрунтованості апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.05.2023 у справі № 761/25312/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення: витрачений час - 0,3 години; розмір винагороди - 1 641, 00 грн;

2. складення відзиву на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.05.2023 у справі №761/25312/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення: витрачений час - 0,7 годин; розмір винагороди - 3 829, 00 грн;

Всього витраченого часу - 1 година; розмір винагороди - 5 470, 00 грн.

Разом з тим, проаналізувавши відзив на апеляційну скаргу, який складений на двох аркушах, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що сума 5 470, 00 грн не є співмірною, а відтак дійшов до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 2 000,00 грн, що буде, за даних обставин справи, справедливим і співмірним відшкодуванням таких.

Наведене узгоджується з усталеною правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 та інших.

Керуючись ст.ст. 139, 242, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 травня 2023 року - залишити без змін.

Стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) сплачені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 000, 00 (дві тисячі гривень 00 коп).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев