Справа № 400/6056/22
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/6056/22

Головуючий І інстанції: Фульга А.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту рішення - 21.02.2023р.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Джит Транс» до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

28.12.2022р. ТОВ «Джит Транс» через уповноваженого представника - адвоката Сафронова Ю.І. звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Укртрансбезпеки, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати:

- постанову відповідача від 27.01.2022р. за №336038 про застосування до ТОВ «Джит Транс» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500 грн.;

- постанову відповідача від 27.01.2022р. за №336039 про застосування до ТОВ «Джит Транс» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500 грн.;

- постанову відповідача від 27.01.2022р. за №336040 про застосування до ТОВ «Джит Транс» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500 грн.;

- постанову відповідача від 27.01.2022р. за №336041 про застосування до ТОВ «Джит Транс» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн.;

- постанову відповідача від 21.07.2022р. за №336171 про застосування до ТОВ «Джит Транс» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн.;

- постанову відповідача від 21.07.2022р. за №336172 про застосування до ТОВ «Джит Транс» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн.;

- постанову відповідача від 21.07.2022р. за №336173 про застосування до ТОВ «Джит Транс» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн.;

- постанову відповідача від 20.10.2022р. за №336501 про застосування до ТОВ «Джит Транс» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн.;

- постанову відповідача від 20.10.2022р. за №336502 про застосування до ТОВ «Джит Транс» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн.;

- постанову відповідача від 03.11.2022р. за №336529 про застосування до ТОВ «Джит Транс» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500 грн.;

- постанову відповідача від 01.12.2022р. за №336564 про застосування до ТОВ «Джит Транс» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500 грн.;

- постанову відповідача від 15.12.2022р. за №336587 про застосування до ТОВ «Джит Транс» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн.;

- постанову відповідача від 15.12.2022р. за №336588 про застосування до ТОВ «Джит Транс» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500 грн.

В обґрунтування позивних вимог позивач зазначає про те, що в спірних правовідносинах він як перевізник позбавлений фізичної можливості проводити зважування кожної вісі транспортного засобу в місті завантаження, а тому відсутня вина як один з елементів складу правопорушення.

При цьому, станом на сьогодні відсутня методика зважування сипучих вантажів, а закріпити їх будь-якими передбаченими конструкцією транспортного засобу кріпленнями неможливо. Також, перевізник вказує на те, що під час завантаження вантажу він згідно з діючим законодавством не відповідає за його кріплення. Окрім того, на переконання позивача, відповідач не встановив в його діях складу правопорушення як передумову застосування адміністративно-господарських санкцій у вигляді штрафу та не зазначив про те, яке саме положення правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами порушено суб`єктом господарювання. Звернув увагу на те, що в матеріалах перевірок не вказані технічні прилади якими виявлені та зафіксовані порушення.

Щодо порушень правил використання тахографу на транспортному засобі, позивач стверджує, що законодавство не містить вказівки на обов`язок водіїв, що здійснюють внутрішні перевезення встановлювати та використовувати контрольні прилади (тахографи) реєстрації режимів праці та відпочинку водіїв, а відповідно і мати особисту картку водія до цифрового тахографа.

Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) адміністративний позов ТОВ «Джит Транс» - задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано постанови відповідача від 27.01.2022р. №336038, №336039, №336040, №336041, №336171, №336172 та №336173, від 03.11.2022р. №336529, від 01.12.2022р. №336564, від 20.10.2022р. №336501 та №336502, від 15.12.2022р. №336587, №336588. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Укртрансбезпеки на користь позивача судові витрати в розмірі - 2481 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Укртрансбезпека 21.03.2023р. подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просило скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.02.2023р. та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2022р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Укртрансбезпеки та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

07.04.2023р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

01.12.2021р. на а/д М-05 «Київ-Одеса» 452 км + 811 м посадовими особами Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача марки «MAN» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «KOGEL» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

В ході рейдової перевірки здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, який оформлено довідкою від 01.12.2021р. №0067970 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, актом від 01.12.2021р. №0069643 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. За результатами перевірки складено акт від 01.12.2021р. за №317988, яким зафіксовано виявлене під час перевірки порушення п.22.5 ПДР України, а саме перевищення навантаження на строєну вісь транспортного засобу (25,61 т замість допустимих 24,00 т).

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Укртрансбезпеки на транспорті прийнято постанову від 27.01.2022р. №336040 про застосування до позивача адміністративно- господарського штрафу у розмірі 8500 грн. на підставі абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 5%, але не більше 10 % при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.

02.12.2021р. на а/д М-05 «Київ-Одеса» 452 км + 811 м посадовими особами Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача марки «MAN» д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом марки «KOGEL» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 , на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт. За результатами перевірки складено акт від 02.12.2021р. №317851, яким зафіксовано відсутність у водія на момент перевірки особистої картки водія до цифрового тахографа та відсутність роздруківки роботи цифрового тахографа.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Укртрансбезпеки винесено постанову від 27.01.2022р. №336041 про застосування до ТОВ «Джит Транс» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн. на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: за відсутність на момент проведення перевірки документів, визначених ст.48 цього Закону.

05.12.2021р. на а/д М-05 «Київ-Одеса» 452 км + 811 м посадовими особами Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача марки «MAN» д.н.з. НОМЕР_5 з напівпричепом марки «KOGEL» д.н.з. НОМЕР_6 , під керуванням водія ОСОБА_2 на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

В ході рейдової перевірки здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, який оформлено довідкою від 05.12.2021р. №0070115 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, актом від 05.12.2021р. №0069684 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. За результатами перевірки складено акт від 05.12.2021р. №328205, яким зафіксовано виявлене під час перевірки порушення п.22.5 ПДР України, а саме перевищення вагових обмежень на одиночну вісь (11,94 т замість допустимих 11,00 т), що є порушенням абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

27.01.2022р. відповідачем було прийнято постанову №336038 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500 грн. на підставі абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 5%, але не більше 10 % при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.

07.12.2021р. на а/д М-05 «Київ-Одеса» 452 км + 811 м посадовими особами Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача марки «MAN» д.н.з. НОМЕР_7 з напівпричепом марки «KOGEL» д.н.з. НОМЕР_8 , під керуванням водія ОСОБА_3 на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

В ході рейдової перевірки здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, який оформлено довідкою від 07.12.2021р. №0067947 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, актом від 07.12.2021р. №0055996 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. За результатами перевірки складено Акт від 07.12.2021р. за №328221, яким зафіксовано виявлене під час перевірки порушення п.22.5 ПДР України, а саме перевищення вагових обмежень на одиночну вісь (12,05 т замість допустимих 11,00 т), що є порушенням абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

27.01.2022р. відповідачем було прийнято постанову №336039 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500 грн. на підставі абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 5%, але не більше 10% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.

14.01.2022р. на а/д М-05 «Київ-Одеса» 452 км + 811 м посадовими особами Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача марки «MAN» д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом марки «KOGEL» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

В ході рейдової перевірки здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, який оформлено довідкою від 14.01.2022р. №0057508 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, актом від 14.01.2022р. №0070057 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. За результатами перевірки складено акт від 14.01.2022р. за №328795, яким зафіксовано виявлене під час перевірки порушення п.22.5 ПДР України, а саме перевищення вагових обмежень на одиночну вісь (12,69 т замість допустимих 11,00 т), що є порушенням абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

21.07.2022р. відповідачем було прийнято постанову №336172 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн. на підставі абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.

07.02.2022р. на а/д М-05 «Київ-Одеса» 452 км + 811 м посадовими особами Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача марки «MAN» д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом марки «KOGEL» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

В ході рейдової перевірки здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, який оформлено довідкою від 07.02.2022р. №0057643 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, а також актом від 07.02.2022р. №00700193 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. За результатами перевірки складено акт від 07.02.2022р. за №328890, яким зафіксовано виявлене під час перевірки порушення п.22.5 ПДР України, а саме перевищення вагових обмежень на одиночну вісь (12,11 т замість допустимих 11,00 т), що є порушенням абз.15 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

21.07.2022р. відповідачем було прийнято постанову №336173 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн. на підставі абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.

12.02.2022р. на а/д М-05 «Київ-Одеса» 452 км + 811 м посадовими особами Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача марки «MAN» д.н.з. НОМЕР_7 з напівпричепом марки «ASKO» д.н.з. НОМЕР_9 , під керуванням водія ОСОБА_3 на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

В ході рейдової перевірки здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, який оформлено довідкою від 12.02.2022р. №0070336 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, актом від 12.02.2022р. №0069888 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. За результатами перевірки складено акт від 12.02.2022р. за №328542, яким зафіксовано виявлене під час перевірки порушення п.22.5 ПДР України, а саме перевищення вагових обмежень на строєну вісь (26,84 т замість допустимих 24,48 т), що є порушенням абз. 5 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

21.07.2022р. відповідачем було прийнято постанову №336171 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн. на підставі абз.15 ч.1ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.

12.09.2022р. на а/д М-30 «Стрій-Умань-Дніпро-Ізваріне» 408 км + 339 м посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача марки «MAN» д.н.з. НОМЕР_10 з напівпричепом марки «STAS» д.н.з. НОМЕР_11 , під керуванням водія ОСОБА_4 на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт. За результатами перевірки було складено акт від 12.09.2022р. за №335326, яким встановлено відсутність у водія на момент перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, що є порушенням абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

20.10.2022р. відповідачем було прийнято постанову №336502 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн. на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: за відсутність на момент проведення перевірки документів, визначених ст.48 цього Закону.

12.09.2022р. на а/д М-05 «Київ-Одеса» 452 км + 811 м посадовими особами Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача марки «MAN» д.н.з. НОМЕР_10 з напівпричепом марки «STAS» д.н.з. НОМЕР_12 , під керуванням водія ОСОБА_5 на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт. За результатами перевірки складено акт від 12.09.2022р. за №335301, яким встановлено відсутність у водія на момент перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, що є порушенням абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

20.10.2022р. відповідачем було прийнято постанову №336501 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн. на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: за відсутність на момент проведення перевірки документів, визначених ст.48 цього Закону.

03.10.2022р. на а/д М-05 «Київ-Одеса» 210 км + 450 м посадовими особами Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача марки «MAN» д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом марки «KOGEL» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_6 на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

В ході рейдової перевірки здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, який оформлено довідкою від 03.10.2022р. №0053427 про результати здійснення габаритно - вагового контролю, актом від 03.10.2022р. №0068519 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. За результатами перевірки складено акт від 03.10.2022р. за №338320, яким зафіксовано виявлене під час перевірки порушення п.22.5 ПДР України, а саме перевищення вагових обмежень на одиночну вісь (12,41 т замість допустимих 11,00 т), що є порушенням абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

03.11.2022р. відповідачем було прийнято постанову №336529 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500 грн. на підставі абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 5%, але не більше 10% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.

24.10.2022р. на а/д М-05 «Київ-Одеса» 452 км + 811 м посадовими особами Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача марки «MAN» д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом марки «KOGEL» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_6 на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

В ході рейдової перевірки здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, який оформлено довідкою від 24.10.2022р. №0063121 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, актом від 24.10.2022р. №0072107 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. За результатами перевірки складено акт від 24.10.2022р. за №346931, яким зафіксовано виявлене під час перевірки порушення п.22.5 ПДР України, а саме перевищення вагових обмежень на строєну вісь (25,62 т замість допустимих 24,00 т), що є порушенням абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

01.12.2022р. відповідачем було прийнято постанову №336564 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500 грн. на підставі абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 5%, але не більше 10% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.

17.10.2022р. на а/д М-28 «Одеса-Южне» 40 км + 639 м посадовими особами Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача марки «MAN» д.н.з. НОМЕР_13 з напівпричепом марки «ASKO» д.н.з. НОМЕР_14 , під керуванням водія ОСОБА_7 на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

В ході рейдової перевірки здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, який оформлено довідкою від 17.10.2022р. №0062310 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, актом від 17.10.2022р. №0070314 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. За результатами перевірки складено акт від 17.10.2022р. за №339703, яким зафіксовано виявлене під час перевірки порушення п.22.5 ПДР України, а саме перевищення вагових обмежень на одиночну вісь (12,8 т замість допустимих 11,5 т), що є порушенням абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

15.12.2022р. відповідачем було прийнято постанову №336587 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн. на підставі абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.

31.10.2022р. на а/д М-05 425 км + 811 м посадовими особами Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку транспортного засобу позивача марки «MAN» д.н.з. НОМЕР_15 з напівпричепом марки «SCHWARZMULLER» д.н.з. НОМЕР_16 , під керуванням водія ОСОБА_8 на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

В ході рейдової перевірки здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, який оформлено довідкою від 31.10.2022р. №0063200 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, актом від 31.10.2022р. №0072198 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. За результатами перевірки складено акт від 31.10.2022р. за №346899, яким зафіксовано виявлене під час перевірки порушення п.22.5 ПДР України, а саме перевищення вагових обмежень на строєну вісь (25,61 т замість допустимих 24,00 т), що є порушенням абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

15.12.2022р. відповідачем було прийнято постанову №336588 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500 грн. на підставі абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 5%, але не більше 10% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.

Не погоджуючись із правомірністю винесених постанов, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із часткової обґрунтованості позовних вимог та, відповідно, з неправомірності спірних рішень контролюючого органу.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не погоджується з висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.1 «Положення про Укртрансбезпеку» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. №103), Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

За приписами ст.5 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001р. №2344-III, основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Так, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України (ст.6 Закону №2344-III).

Згідно зі ст.48 вказаного Закону, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або ж інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або ж документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Так, матеріалами справи підтверджується, що адміністративно-господарські санкції застосовані до позивача постановами від 27.01.2022р. №336038, від 27.01.2022р. №336039, від 27.01.2022р. №336040, від 21.07.2022р. №336171, від 21.07.2022р. №336172, від 21.07.2022р. №336173, від 03.11.2022р. №336529, від 01.12.2022р. №336564, від 15.12.2022р. №336587 та від 15.12.2022р. №336588, у зв`язку з встановленням факту перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів при перевезенні вантажів, зокрема, встановлено осьові перевантаження транспортних засобів.

У відповідності до ст.60 Закону №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; а також у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або ж подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Надаючи оцінку доводам позивача про те, що відсутність встановленої методики зважування транспортних засобів із сипучим вантажем є підставою для скасування спірних постанов, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. №3353-XII, з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За правилами статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005р. №2862-IV, рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як визначено у п.3 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п.22.5 ПДР України.

Пунктом 22.5 ПДР України регламентовано, що рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією України для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

У відповідності до п.4 Правил №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або ж документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у п.22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Підпунктом 4 п.2 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. №879) встановлено, що габаритно-ваговим контролем вважається контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законом параметрам та нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

При цьому, у силу вимог п.п.3,4,6 цього Порядку, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації і проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м.Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку. Габаритно-ваговий контроль, окрім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

За приписами п.п.15-18 та 20 Порядку №879, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль і проводиться протягом не більше однієї години (з моменту заїзду транспортного засобу на ваги до кінцевого оформлення матеріалів у разі виявлення порушення). За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. При цьому, у разі пред`явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється. Так, за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та поліцейських.

Відповідно до п.3 «Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування» (затв. наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013р. №1007/1207), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Відповідно до п.4 Порядку №1007/1207, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю:

1) визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;

2) розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів;

3) здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422;

4) видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1);

5) складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або ж вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до п.п.30 - 31 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;

6) у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС;

7) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2);

8) реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищили нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів (додаток 3);

9) при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку;

10) у разі відсутності документів, передбачених у ст.48 Закону №2344-III, застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені ст.60 Закону №2344-III.

Як вже зазначалося вище, позивач здійснював перевезення великоваговими транспортними засобами з перевищенням навантаження на «строєну вісь» транспортного засобу, зокрема, 25,61 т замість допустимих 24,00 т, 26,84 т замість допустимих 24,48 т, 25,62 т замість допустимих 24,00 т, 25,61 т замість допустимих 24,00 т, та перевищенням вагових обмежень на одиночну вісь, зокрема, 11,94 т замість допустимих 11,00 т, 12,05 т замість допустимих 11,00 т, 12,69 т замість допустимих 11,00 т, 12,11 т замість допустимих 11,00 т, 12,41 т замість допустимих 11,00 т, 12,8 т замість допустимих 11,5 т.

Отже, навантаження на осі перевищувало встановлені законом нормативні вагові параметри.

Викладене, з урахуванням положень наведених нормативних актів та приписів ст.60 Закону свідчить про те, що відповідачем оскаржувані постанови від 27.01.2022р. №336038, №336039, №336040, №336171, №336172, №336173, від 15.12.2022р. №336587, №336588, від 03.11.2022р. №336529 та від 01.12.2022р. №336564 були винесені правомірно.

Аналогічна за своїм змістом правова позиція була висловлена і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 24.07.2019р. у справі №803/1540/16 та від 31.07.2019р. у справі №802/518/17-а.

При цьому, судова колегія вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що ним перевозився подільний та сипучий вантаж (сільськогосподарську продукцію), що, на його думку, звільняло його від обов`язку звертатися до уповноваженого органу Національної поліції за отриманням дозволу на рух, оскільки отримання дозволу на перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, в разі перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством більше 2% є законодавчо встановленим обов`язком перевізника в силу положень ст.48 Закону. При цьому, положення вказаного Закону не містять виключень до подільних вантажів (сипучих: зерно або наливних: бензин, бетон, тощо).

У контексті вказаного, судова колегія зауважує, що позивач, як автомобільний перевізник, несе відповідальність за дотримання габаритно-вагових параметрів при перевезенні певних вантажів, а тому, завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, зобов`язаний враховувати дозволені нормативні навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та, зокрема, можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, з огляду на що повинен використовувати в цих випадках транспортний засіб з відповідними технічними параметрами, з урахуванням специфіки вантажу.

Разом із тим, згідно з п.4 абз.2 Правил №30 допускається перевищення вагових параметрів над визначеними у п.22.5 ПДР України на 2%.

Отже, законодавцем передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й подільного, який під час транспортування здатний зсуватися.

Водночас, за результатами габаритно-вагового контролю (зважування) транспортних засобів з вантажем, в спірному випадку, встановлено перевищення дозволеного навантаження на строєні та одиночні вісі допустимої похибки у 2%, що була передбачена для можливого збільшення осьового навантаження, зумовленого нерівномірним розподілом подільного (сипучого) вантажу.

З урахуванням зазначеного, доводи позивача в цій частині є необґрунтованими.

Що ж стосується аргументів позивача про те, що вантаж, який перевозився, був сипучим і його маса не була сталою у різних точках автомобіля під час поосьового заїзду транспортного засобу на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного на врівноваження сипучого (подільного) вантажу, що не може дати однозначних та достовірних результатів навантаження на вісь транспортного засобу, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки автомобіль на ваги (під час зважування) заїжджає повільно - зі швидкістю не більше 5-6 км на годину, а така швидкість руху не може призвести до значного зміщення вантажу.

Аналогічний висновок з цього приводу викладено у постанові Верховного Суду від 24.07.2019р. у справі №803/1540/16.

Посилання ж позивача, з яким правильно не погодився суд першої інстанції, на те, що відсутність методики виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі є підставою для виникнення об`єктивних сумнівів у достовірності результатів зважування вагами, які не пройшли повірку та невідомо на якій підставі використовувалися відповідачем, то колегія суддів теж оцінює їх критично та вважає за необхідне зазначити таке.

Вимога щодо необхідності використання під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпекою або її територіальними органами методики, затвердженої Мінекономрозвитку, яка закріплена у п.19 Порядку №879, виключена з 08.09.2017р. на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №671.

Судова колегія зазначає, що з огляду на виключення п.19 Порядку №879, наявність у терміні «вимірювання» посилання на методику, що затверджена спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не свідчить про наявність у відповідача обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Викладене за своєю суттю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 02.08.2018р. у справі №820/1420/17 та цілком відповідає правовій позиції цього ж Суду, висловленій у постанові від 22.12.2021р. у справі №420/3371/21.

Окрім того, слід звернути увагу і на те, що Додатком №3 до «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006р. за №1567) передбачено форму акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання автомобільних перевезень пасажирів та вантажів» від 20.05.2013р. за №422 затверджено форму акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (додаток №3).

Разом із тим, Додаток №1 до Порядку №1007/1207, визначає форму довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

Отже, надаючи оцінку доводам позивача про те, що в акті перевірки не було зазначено засобу вимірювання ваги транспортного засобу, суд апеляційної інстанції наголошує, що законодавчо не встановлено вимог щодо зазначення характеристик вимірювально-зважувального обладнання в акті про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та постанові про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Такі документи, складаються за затвердженою формою, і не містять графи, яка б визначала марку, модель та заводський номер вимірювально-зважувального обладнання тощо, що свідчить про відсутність у інспектора Укртрансбезпеки обов`язку вносити такі дані до вказаних документів.

При цьому, водій під час проведення зважування транспортного засобу, не позбавлений права отримати для ознайомлення на місці такого зважування відповідні документи про сертифікацію вагового комплексу і про його періодичну повірку та пересвідчитись у їх відповідності нормам чинного законодавства.

Разом з цим, ТОВ «Джит Транс» не надано жодних доказів звернення водіїв транспортних засобів до інспекторів Укртрансбезпеки з проханням надати для ознайомлення вищезазначені документи та відповідно відмови останніх у видачі таких документів, та в матеріалах справи такі докази - відсутні.

Відповідно, відповідачем, в даному випадку, був цілком правомірно проведений габаритно-ваговий контроль належних ТОВ «Джит Транс» транспортних засобів.

Що ж стосується факту накладення на позивача адміністративно-господарського штрафу за відсутність у водія роздруківки даних роботи водія та невикористання водієм особової картки водія, колегія суддів, аналізуючи наведені вище положень ст.48 Закону №2344-III, вважає, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішнього перевезення вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, а зазначено про необхідність наявності «інших документів», передбачених законодавством.

Частиною 2 ст.49 Закону №2344-III встановлено, що водій транспортного засобу зобов`язаний, серед іншого, дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 цього Закону, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, передбачених у ст.ст.39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, порядок установлення, технічного обслуговування і використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначено «Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті» (затв. наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010р. №385).

Згідно з п.1.4 Інструкції №385, контрольним пристроєм (тахографом) вважається обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв, а тахокарта - це бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

У відповідності до п.2.4 Інструкції №385, транспортні засоби, призначені для перевезення небезпечних вантажів, обладнують тахографами з урахуванням положень п.п.2.1-2.3 цього розділу і відповідно до законодавства щодо встановлення вимог до конструкцій таких транспортних засобів.

Як передбачено п.3.3 Інструкції №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографау разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи і відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Норми даної Інструкції поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі) (п.1.3. Інструкції), без поділу на міжнародні та внутрішні перевезення.

Пунктом «а» ч.1 ст.10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979р. №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікована Україною у 2008р.) регламентовано, що компетентні власті або ж органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.

За змістом ч.3 ст.10 зазначеної Конвенції, традиційні засоби контролю, зазначені в п.п.1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

Також, відповідно до п.6.1 «Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів» (затв. наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010р. №340), автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 т повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Тахограф - це обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному або напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв (п.1.5 Положення).

Згідно з п.6.3 Положення №340, водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (п.1.3 Положення №340).

З аналізу наведених приписів слідує, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі заповнені тахокарти, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, а у разі керування транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладений в постанові від 11.02.2020р. у справі №820/4624/17.

Чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.

Зазначені вище висновки відповідають застосуванню норм матеріального права у постанові Верховного Суду від 19.03.2020р. у справі №823/1199/17.

Отже, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Такий контроль здійснюють уповноважені органи Уктрансбезпеки шляхом проведення перевірок, зокрема, рейдових. У зв`язку з цим, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти уповноваженим особам документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. До документів для здійснення внутрішніх перевезень обов`язковими є картка водія, у випадку обладнання транспортного засобу тахографом, чи індивідуальна контрольна книжка водія, завдяки якій здійснюється державний контроль за додержанням водієм режиму праці та відпочинку у випадку відсутності тахографа. Уповноважені особи мають право перевіряти наявність вказаних документу під час здійснення як міжнародних, так і внутрішніх перевезеннях.

Враховуючи викладене вище, водії транспортних засобів «MAN» д.н.з. НОМЕР_3 та д.н.з. НОМЕР_10 зобов`язані були надати контролюючому органу протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, а у разі його відсутності індивідуальну контрольну книжку водія, а тому доводи позивача в цій частині є безпідставними.

Таким чином, матеріалами справи беззаперечно підтверджується здійснення транспортними засобами позивача внутрішнього перевезення вантажу без оформлення необхідних документів, які передбачені законодавством, що є складом правопорушення, за яке абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-III передбачена відповідальність у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доводи ж позивача щодо протиправного здійснення відповідачем перевірки транспортних засобів ТОВ «Джит Транс», адже такій перевірці підлягають транспортні засоби, що здійснюють міжнародні перевезення, колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне.

Згідно з п.1.3 Інструкції №385, вона поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі). Тобто, п.1.3 Інструкції № 385 жодним чином не передбачено, що ця Інструкція не поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами в межах території України.

У той же час, п.3.3 Інструкції № 385 визначено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа.

Аналізуючи наведене правове регулювання у контексті встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким що не підлягає задоволенню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги у повній мірі знайшли своє підтвердження.

Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін у справі, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

У відповідності до ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду 1-ї інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, в обсязі встановлених обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, у відповідності до ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати рішення суду 1-ї інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Джит Транс» в повному обсязі,

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року - скасувати та прийняти нове, який у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Джит Транс» - відмовити у повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 23.10.2023р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко