Справа № 320/4196/23
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4196/23 Головуючий у І інстанції - Марич Є.В.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Василенка Я.М., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Житомирській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління ДПС у Житомирській області звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням уточнення до позовної заяви, просило стягнути з Відповідача заборгованість в сумі 32 887,09 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказував, що відповідно до інтегрованої картки платника податків, Відповідач має заборгованість перед бюджетом у розмірі 32 887,09 грн. Відповідачем борг не сплачено, а тому він підлягає примусовому стягненню у судовому порядку.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з розрахункових рахунків Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 31600 (тридцять одна тисяча шістсот) грн 93 (дев`яносто три) коп.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, Відповідач не погоджується із сумою податкового боргу, вказує на те, що він частково сплачував наявну заборгованість, у зв`язку із чим заявлена Позивачем сума до стягнення не відповідає дійсності.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідачем подано Клопотання, в якому він просив долучити до матеріалів справи докази сплати податкового боргу, а саме копій квитанцій (фіскальних чеків) щодо сплати податкового боргу у сумі 35035,05 грн.

Також, Відповідачем подано пояснення, в яких він зазначив, що рішенням суду першої інстанції від 19 червня 2023 року присуджено до стягнення з розрахункових рахунків Відповідача податковий боргу розмірі 31 600,93 грн, що вочевидь відповідає сумі основного зобов`язання згідно винесених податкових повідомлень-рішень за 2020 та 2021 роки, з урахуванням часткових сплати податкових зобов`язань раніше.

Проте, про сплату Відповідачем податкового боргу, Позивачем не було повідомлено, а відповідно і не враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.

Таким чином, оскільки зобов`язання Відповідача повністю виконано, а відтак залишення в силі рішення суду першої інстанції призведе до подвійного стягнення з Відповідача грошових коштів, які уже сплачені.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки Відповідач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку в контролюючих органах та є платником податків і зборів.

Головним управлінням ДПС у Житомирській області 18.03.2020 складено податкове повідомлення-рішення № 0-2653, яким за Відповідачем визначено наявність заборгованості зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, на суму 17 195,26 грн.

Також, Головним управлінням ДПС у Житомирській області 15.03.2021 складено податкове повідомлення-рішення № 0-2653, яким за Відповідачем визначеноно наявність заборгованості зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, на суму 17 839,79 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення Відповідачем в судовому порядку оскаржено не було, у зв`язку з чим заявлена Позивачем заборгованість в сумі 35 035,05 грн є узгодженою.

Таким чином, станом на день звернення до суду за Відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 35 035,05 грн.

Дана сума підтверджується Витягом з автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок», зведеним розрахунком сум податкового боргу, податковими повідомленнями-рішеннями від 18.03.2020 № 0-2653, від 15.03.2021 № 0-2653, податковою вимогою форми «Ф» від 05.08.2221 № 0-0604, які наявні в матеріалах справи.

Задля стягнення суми податкового боргу з Відповідача Позивач, у відповідно до підпункту 20.1.34, пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов частково суд першої інстанції виходив з того, що первинна сума боргу, яка була заявлена Позивачем до стягнення з Відповідача становила 35 035,05 грн.

Згідно поданого Позивачем уточнення до позовної заяви, станом березень 2023 року сума боргу Відповідача зменшилась до 32 889,09 грн, що підтверджується зведеним розрахунком суми боргу, та пояснюється частковою сплатою Відповідачем наявної заборгованості.

Проте, відповідно до довідки-розрахунку заборгованості до бюджету, розрахунку податкового боргу та інтегрованої картки платника (ІКП) станом на червень 2023 року, загальна податкова заборгованість Відповідача перед бюджетом по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, складала 31 600,93 грн.

Враховуючи вищенаведене суд першої інстанції дійшов до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді (пункт 49.2 статті 49 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (підпункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України).

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (підпункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).

Так, податковий борг Відповідача виник на підставі несплати ним сум податкових зобов`язань нарахованих на підставі податкових повідомлень-рішень від 18 березня 2020 року № 0-2653, від 15 березня 2021 року № 0-2653.

Відповідачем податкові повідомлення-рішення 18 березня 2020 року № 0-2653, від 15 березня 2021 року № 0-2653 в судовому порядку оскаржено не було.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України).

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (пункт 59.3 статті 59 Податкового кодексу України).

Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 Податкового кодексу України).

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (пункт 59.5 статті 59 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу Відповідача направлялася податкова вимога форми «Ф» від 05 серпня 2021 року № 0-0604.

Доказів оскарження зазначених вище податкової вимоги, податкових повідомлень-рішень Відповідачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції надано не було.

Відповідно до пунктів 95.1, 95.2, 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Як передбачено підпунктом 20.1.19 пунктом 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з підпунктами 129.1.1, 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається:

- при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом;

- при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Відповідно до пункту 129.4 статті 129 Податкового кодексу України на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, якщо її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

На суми заниження податкового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.2 та 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті, нараховується пеня за кожний календарний день заниження податкового зобов`язання, включаючи день настання строку погашення податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Матеріалами справи встановлено, що наявність податкового боргу у Відповідача підтверджується наявними у матеріалах доказами, у тому числі Витягом з автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок», зведеним розрахунком сум податкового боргу, податковими повідомленнями-рішеннями від 18.03.2020 № 0-2653, від 15.03.2021 № 0-2653, податковою вимогою форми «Ф» від 05.08.2221 № 0-0604.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що Відповідач доказів оскарження податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги не надав, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що заявлена сума є узгодженою та підлягає стягненню в судовому порядку.

Згідно поданого Позивачем уточнення до позовної заяви, станом березень 2023 року сума боргу Відповідача зменшилась до 32 889,09 грн, що підтверджується зведеним розрахунком суми боргу, та пояснюється частковою сплатою Відповідачем наявної заборгованості.

Також, Позивачем до суду першої інстанції було подано клопотання, до якого було додано Витяг з інтегрованої картки ОСОБА_1 та детальний розрахунок податкового боргу з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачений фізичними особами які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, відповідно до яких станом на 12.06.2023 сума заборгованості Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 складала 31600.93 грн.

Отже, судом першої інстанції було встановлено, що станом на момент вирішення справи по суті в суді першої інстанції, за Відповідачем рахується податковий борг на суму 31 600,93 грн.

Відповідачем в поясненнях зазначено, що рішенням суду першої інстанції від 19 червня 2023 року присуджено до стягнення з розрахункових рахунків Відповідача податковий боргу розмірі 31 600,93 грн, що вочевидь відповідає сумі основного зобов`язання згідно винесених податкових повідомлень-рішень за 2020 та 2021 роки, з урахуванням часткових сплати податкових зобов`язань раніше.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що як відповідно до доданого Позивачем Зведеного розрахунку суми боргу, так і відповідно до доданої самим Відповідачем до апеляційної скарги Інформації з електронного кабінету платника податків, податковий борг у сумі 31 600,93 грн включає в себе пеню в розмірі 9100,93 грн.

Таким чином, станом на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення (19 червня 2023 року), за наявними в суді першої інстанції матеріалами, за Відповідачем рахувався податковий борг у сумі 31 600,93 грн, який складався з 22 500,00 грн - основного зобов`язання, та 9 100,93 грн пені.

Відповідач в поданих до суду апеляційної інстанції поясненнях вказав, що він сплатив податковий борг у сумі 35035,05 грн, що підтверджується копіями квитанцій (фіскальних чеків).

Таким чином, оскільки зобов`язання Відповідача повністю виконано, а відтак залишення в силі рішення суду першої інстанції призведе до подвійного стягнення з Відповідача грошових коштів, які уже сплачені.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що Відповідачем подано докази сплати 35035,05 грн суми основного зобов`язання без врахування пені.

Отже, докази повної сплати Відповідачем податкового боргу з урахуванням пені в матеріалах даної адміністративної справи відсутні, та останнім додано не було.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково, оскільки станом на момент вирішення справи по суті в суді першої інстанції, за Відповідачем рахувався податковий борг на суму 31 600,93 грн.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування у вказаній частині не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в зазначеній частині - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Я.М. Василенко

О.М. Оксененко