Справа № 308/11526/23
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 308/11526/23 пров. № А/857/13230/23

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Матковської З.М.

при секретарі судового засідання: Гранат В.В.

за участі представника позивача: Романюк М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Лешанич Л.В. в інтересах громадянина російської федерації ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.07.2023 року (рішення ухвалене у м. Ужгород судом у складі головуючого судді Бедьо В.І.) у справі за позовом військової частини № НОМЕР_1 Західного прикордонного управління Державної прикордонної служби України до громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2023 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 18 год. 50 хв., 04 липня 2023 року був виявлений та затриманий на околиці населеного пункту Сіль Ужгородського району Закарпатської області на відстані 2000 метрів до лінії державного кордону в районі 54 прикордонного знаку при спробі незаконного перетинання державного кордону України, в пішому порядку України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що своїми діями відповідач порушив вимоги статей 9 та 12 Закону України «Про Державний кордон», відповідальність за, яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України». Під час здійснення фільтраційно-перевірочниз заходів шляхом проведення співбесіди з відповідачем було встановлено, що громадянин 2021 року незаконно перетнув державний кордон з російської федерації в Україну в межах Харківської області в обхід пункту пропуску у зв`язку з відсутністю у нього паспортного документу для виїзду за кордон. Через відсутність в громадянина російської федерації паспортного документу для виїзду за кордон та візи, яка дає змогу законним шляхом потратипи до країн ЄС і маючи досвід незаконного перетину кордону громадянин здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку з метою подальшого слідування в Ірландію, де зі слів особи знаходиться його мати. Просив позов задоволити.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.07.2023 року адміністративний позов задоволено. Затримано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення видворення за межі території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Рішення суду першої інстанції оскаржив адвокат Лешанич Л.В. в інтересах громадянина російської федерації ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що під час здійснення фільтраційно-перевірочниз заходів шляхом проведення співбесіди з відповідачем було встановлено, що громадянин 2021 року незаконно перетнув державний кордон з російської федерації в Україну в межах Харківської області в обхід пункту пропуску у зв`язку з відсутністю у нього паспортного документу для виїзду за кордон.

Через відсутність в громадянина російської федерації паспортного документу для виїзду за кордон та візи, яка дає змогу законним шляхом потратипи до країн ЄС і маючи досвід незаконного перетину кордону громадянин здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку з метою подальшого слідування в Ірландію, де зі слів особи знаходиться його мати.

Згідно ст. 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 26.01.2023 року, начальником НОМЕР_2 прикордонного загону стосовно іноземця було прийнято рішення про примусове повернення та встановлено строк для виїзду 30 діб, та зобов`язано іноземця залишити територію України до 24.02.2023 року, проте дане рішення в установлений строк іноземець не виконав.

Начальником НОМЕР_2 прикордонного загону 05.07.2023 стосовно громадянина російської федерації ОСОБА_1 прийнято рішення про примусове видворення з України.

З метою реалізації державної політики у сфері міграції НОМЕР_2 прикордонний загін звернувся до суду з позовом про затримання з метою забезпечення примусового видворення іноземця за межі території України.

Згідно статті 289 КАС України підставами для застосування судом за позовом відповідного компетентного органу такого заходу як затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України може бути наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

Відповідно до положень п.1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства від 23 квітня 2012 року №353/271/150, п.1 та п. 5 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, від 17 липня 2003 року №1110 в сукупності з нормами ст. 289 КАС України, клопотання про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі. В такому випадку клопотання про затримання розглядається судом в рамках розгляду справи про примусове видворення та вирішується в одному провадженні.

Вказане підтверджується дослідженими судом першої інстанції протоколом про адміністративне затримання від 04.07.2023 року; копією протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 04.07.2023 року, рішенням про примусове видворення від 05.07.2023 року, копією паспортного документу, копією повідомлення МЗС України про затримання.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 3 КАС України).

Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Передбачених законом підстав для передачі відповідача на поруки, або внесення ним застави, як засобу забезпечення виконання рішення про примусове видворення, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ч. 11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги узгоджуються з положеннями національного законодавства, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Лешанич Л.В. в інтересах громадянина російської федерації ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.07.2023 року у справі №308/11526/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 25.10.2023