Справа № 500/3808/23
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 500/3808/23

адміністративне провадження № К/990/34327/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.,

суддів: Бучик А.Ю., Коваленко Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.07.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2023 у справі №500/3808/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій і бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

УСТАНОВИВ:

13.10.2023 до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.07.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2023 у справі №500/3808/23.

З касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень видно, що ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 доплати до пенсії в сумі 130482,26 грн за період з 01.04.2019 по 31.07.2021 згідно з рішенням суду, що набрало законної сили;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати доплати до пенсії за період з 01.04.2019 по 31.07.2021 в сумі 130482,26 грн.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.07.2023, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2023, відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі, з підстави визначеної пунктом 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судом першої інстанції встановлено, що у провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №500/2908/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, у якому позивачка просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення перерахунку з 01.04.2019 основного розміру пенсії позивачці, призначеної відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на підставі оновленої довідки від 13.05.2021 №11/2/3761 про розмір грошового забезпечення, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1.

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачці з 01.04.2019 основного розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на підставі оновленої довідки від 13.05.2021 №11/2/3761 про розмір грошового забезпечення, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .

Судове рішення у справі №500/2908/21 набрало законної сили 30.07.2021.

Отже, відмовляючи у відкритті провадження у справі №500/3808/23, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є таке, що набрало законної сили рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 у справі №500/2908/21.

Крім того, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі, зазначив, що спір у цій справі фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 у справі №500/2908/21, а доводи позивачки, викладені в позовній заяві щодо невиплати до пенсії за період з 01.04.2019 по 31.07.2021, зводяться до незгоди позивачки із діями (бездіяльністю) відповідача щодо виконання судового рішення, а відтак, позовні вимоги у справі № 500/2908/21 та №500/3808/23 за своєю суттю, є однаковими та покликані вирішити один і той же спір, але на стадії виконання судового рішення.

Проаналізувавши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, колегія судів дійшла до таких висновків.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Згідно з частиною другою статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

З метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень процесуальним законом врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Так, відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Також, при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

Отже, Верховний Суд констатує, що суд першої інстанції, позицію якого підтримав суд апеляційної інстанції, дійшовши висновку про необхідність відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, вірно застосував положення пункту 2 частини першої статті 170 КАС України, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною другою статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи наведене вище, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини першої, частиною другою статті 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.07.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2023 у справі №500/3808/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій і бездіяльність, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

........................

........................

........................

А.І. Рибачук

А.Ю. Бучик

Н.В. Коваленко,

Судді Верховного Суду