Справа № 520/12179/23
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2023-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2023 року № 520/12179/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної установи Диканівська виправна колонія (№12) (місто Харків, вул. Лелюківська, будинок 1), третя особа - Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (м. Харків, вул. Нетіченська, буд. 14 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому позивач просив визнати протиправною бездіяльність державної установи Диканівська виправна колонія (№12) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року, у розмірі 30000 грн. Зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі 30000 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум. Визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 01.06.2022 року по 18.10.2022 року, пропорційно за фактичний час несення служби в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби, з урахуванням фактично виплачених сум. Зобов`язати державну установу Диканівська виправна колонія (№12) здійснити нарахування та виплату позивачу недоотриманої додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 01.06.2022 року по 18.10.2022 року. пропорційно за фактичний час несення служби в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтуванням позову зазначено, що бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року, у розмірі 30000 грн. та ненарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 01.06.2022 року по 18.10.2022 року, пропорційно за фактичний час несення служби в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби, з урахуванням фактично виплачених сум є протиправною та такою, що порушує права позивача.

Відповідач 21.06.2023 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

10.07.2023 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

13.07.2023 року до суду від представника третьої особи - Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, надійшли письмові пояснення, в яких щодо задоволення позовних вимог заперечував.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , в період з 09.07.2018 року по 13.03.2023 року проходив службу в державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)» на посаді командира відділення - водія відомчої пожежної охорони у звані старшого сержанта внутрішньої служби.

Наказом начальника державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» від 10.03.2023 року № 43/ОС-23, відповідно до частини 5 статі 23 Закону України «Про Державну кримінально - виконавчу службу України», пункту 7 частини 1 статі 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» із Державної кримінально - виконавчої служби України позивача звільнено з посади старшого сержанта внутрішньої служби, командира відділення - водія відомчої пожежної охорони державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)», 13 березня 2023 року.

Позивач вважаючи, що після звільнення Державною установи «Диканівська виправна колонія (№12)» не було здійснено виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року, у розмірі 30000 грн. за період з 01.06.2022 року по 18.10.2022 року, пропорційно за фактичний час несення служби в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби, 05.04.2023 року звернувся до державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)»; Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції та Міністерства юстиції України з заявами щодо здійснення нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Державною установою «Диканівська виправна колонія (№12)» листом № 1/9-30-23/С-13 від 01.05.2023 року надано довідку про нарахування та розмір додаткової винагороди під час проходження служби, витяги з наказів про виплату додаткової винагороди службовцям державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» № 104/ОС-22 від 25.05.2022 року, № 128/ОС-22 від 16.06.2022 року, № 148/ОС-22 від 04.07.2022 року, № 183/ОС-22 від 15.08.2022 року, № 215/ОС-22 від 26.06.2022 року, повну розрахункову відомість по виплатам (грошовому забезпеченні) за два останні роки, довідку про нарахування суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески за час проходження служби у державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)».

Згідно відповіді Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції № 22-2746/4.2/1/57-23 від 12.05.2023 poкy позивачу було надано відповідні роз`яснення та довідку про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 20.04.2023 року № 1/9-1594/Гм, довідка про нарахування та виплату грошового забезпечення за період з 01.03.2021р. по 13.03.2023 р.

Міністерством юстиції України позивачу було надано відповідь № 46598/С-10096/16.3.2 від 14.04.2023 року якою повідомлено, що, оскільки державна установа «Диканівська виправна колонія (№ 12)» перебуває у підпорядкуванні Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, звернення позивача надіслане до Північно-Східнсто міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції для розгляду та надання відповіді.

Також судом встановлено, що відповідно довідки про нарахування та виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 за період з 24.02.2022р. по 30.09.2022р. № 1/9-33-23/С-13 від 01.05.2023 року зазначені наступні виплати додаткової винагороди: травень 2022р. - до виплати 38 828,70 гривень; серпень 2022р. - до виплат 7 470, 77 гривень; вересень 2022р. -до виплати 4 488,10 гривень; жовтень 2022р. -до виплати б 354, 84 гривень.

Згідно наказу державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» № 104/ОС -22 від 25 травня 2022 року «Про надання додаткової винагороди» за період з 24.02.2022 року по 25.04.2022 року та додатків за позивачем обліковано фактичну кількість годин несення служби за період з 24.02.2022 року по 28.02.2022 року - 76; за період з 01.03.2022 року по 31.03.2022 року - 744; за період з 01.04.2022 року по 25.04.2022 року - 144; розмір нарахування додаткової винагороди до виплати за період з 24.02.2022 року по 28.02.2022 року - 3 420 грн.; з 01.03.2022 року по 31.03.2022 року -30 000 грн.; з 01.04.2022 року по 25.04.2022 року - 6 000 грн. Відповідно наказу державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» № 128/ОС -22 від 16 червня 2022 року «Про перерахунок додаткової винагороди» внесені зміни до наказу державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» № 104/ОС -22 від 25 травня 2022 року «Про надання додаткової винагороди» в частині фактичної кількості годин несення служби та додатків за позивачем обліковано фактичну кількість годин несення служби за період з 24.02.2022 року по 28.02.2022 року - 98; за період з 01.03.2022 року по 31.03.2022 року -620; за період з 01.04.2022 року по 25.04.2022 року - 120; розмір нарахування додаткової винагороди до виплати за період з 24.02.2022 року по 28.02.2022 року ~ 4 375 грн.; з 01.03.2022 року по 31.03.2022 року - 25 000 грн.; з 01.04.2022 року по 25.04.2022 року - 5 000 грн.

Згідно наказу державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» № 148/ОС -22 від 04 липня 2022 року «Про надання додаткової винагороди» за період з 26.04.2022 року по 30.06.2022 року та додатків за позивачем обліковано фактичну кількість годин несення служби за період з 26.04.2022 року по 30.04.2022 року - 33; за період з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року - 127; за період з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року - 147; розмір нарахування додаткової винагороди до виплати за період з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року (червень) - 6 125, 49 грн.; за період з 26.04.2022 року по 31.05.2022 року (квітень) - 1 375, 11 грн., (травень) - 5 120,64 грн.; перерахунок з 24.02.2022 року по 25.04.2022 року (наказ №128 від 16.06.2022 року) - 5 045, 00 грн., до виплати 7 576,24 грн.

Згідно наказу державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» № 183/ОС -22 від 15 серпня 2022 року «Про надання додаткової винагороди» за період з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року та додатків за позивачем обліковано фактичну кількість годин несення служби за період з 0.1.07.2022 року по 31.07.2022 року - 113; розмір нарахування додаткової винагороди до виплати 4 488,10 грн. (всього: 4 556,45 грн.).

Згідно наказу державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» № 215/ОС -22 від 26 вересня 2022 року «Про надання додаткової винагороди» за період з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року та додатків за позивачем обліковано фактичну кількість годин несення служби за період з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року - 160; розмір нарахування додаткової винагороди до виплати 6 354, 84 грн. (всього: 7 612,90 грн.).

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду зазначивши, що в період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року мав право на отримання додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року в розмірі 30 000 грн. щомісячно, а саме: за березень 2022 року - 30 000 грн.; за квітень 2022 року - 30 000 грн.; за травень 2022 року - 30 000 грн. та за період з 01.06.2022 року по 18.10.2022 року, пропорційно за фактичний час несення служби в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України №2713-IV від 23.06.2005 «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (далі - Закон №2713-IV).

Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону №2713-IV, особи рядового і начальницького складу та працівники кримінально-виконавчої служби, а також члени їхніх сімей знаходяться під захистом держави, їх безпека, честь і гідність охороняються законом.

Згідно з ч. 2 статті 23 Закону №2713-IV, умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 23 Закону №2713-IV).

З метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 №925/5 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - Порядок №925/5).

Згідно з пунктом 3 Порядку №925/5, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: допомога для оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18.04.2022 №259/2022, затвердженого Законом України №2212-ІХ від 22.04.2022, воєнний стан продовжений до 25.05.2022.

Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2263-IX від 23.05.2022, воєнний стан продовжений з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2263-IX від 15.08.2022, воєнний стан продовжений з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 № 707/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2738-IX від 16.11.2022, воєнний стан продовжений з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 06.02.2022 № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2915-IX від 07.02.2023, воєнний стан продовжений з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 3057-IX від 02.05.2023, воєнний стан продовжений з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 3057-IX від 02.05.2023, воєнний стан продовжений з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Приписами п.п. 1, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в первісній редакції) визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Постановою Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2022 до пункту 1 Постанови №168 були внесені зміни, згідно з якими абзац 1 пункту 1 після слів «та поліцейським» доповнено словами «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка»».

При цьому, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2022 передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №204-р від 06.03.2022 «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка»» затверджено перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка» згідно з додатком, до якого включено, серед інших, і Харківську область.

У подальшому постановою Кабінету Міністрів України №754 від 01.07.2022 до Постанови №168 були внесені зміни, відповідно до яких в абзаці 1 пункту 1 слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка» замінити словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)».

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №754 від 01.07.2022 встановлено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.06.2022.

Отже, з 01.06.2022 право на отримання щомісячної додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн. залишилось лише у тих співробітників, які несуть службу в межах територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що позивач у період з 09.07.2018 року по 13.03.2023 року (включаючи спірні періоди з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року та з 01.06.2022 року по 18.10.2022 року) проходив службу у державній установі Диканівська виправна колонія (№12), яка розташована в Харківській області, м. Харків.

Суд зазначає, що згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №204-р від 06.03.2022 «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка»», Харківська область (без визначення окремих територіальних громад та населених пунктів) була включена до Переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Таким чином, у період з 24.02.2022 позивач набув право на отримання додаткової щомісячної винагороди, встановленої Постановою №168, оскільки проходив службу в межах адміністративно-територіальної одиниці (Харківська область), на території якої надавалася допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Щодо розміру додаткової винагороди, встановленої Постановою №168, яку відповідач зобов`язаний був нарахувати та виплати позивачу в оскаржуваний період, суд зазначає.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі, позивачу була нарахована та виплачена додаткова винагорода, виплата якої передбачена Постановою №168, в травні 2022р. - до виплати 38 828,70 гривень.

При цьому, з листа відповідача від 01.05.2023 № 1/9-30-23/С-13 вбачається, що таку доплату нараховано позивачу на виконання вимог Постанови №168, із врахуванням роз`яснень, викладених в листах Міністерства юстиції України від 20.05.2022 №38144/16.3.2/32-22.

Суд не приймає до уваги при вирішенні даної справи позицію відповідача про те, що відповідно до листа Міністерства юстиції України від 20.05.2022 №38144/16.3.2/32-22 розмір додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу, які несуть службу в органах і установах, визначається пропорційно та виплачується за фактичний час несення служби, розрахований у годинах, в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби (24 години на добу), оскільки вказаний лист не є нормою права та не може бути покладений в основу вирішення правовідносин між позивачем та відповідачем.

Роз`яснення, надані у листі Міністерства юстиції України від 20.05.2022 №38144/16.3.2/32-22 мають рекомендаційний характер, а застосуванню до спірних правовідносин підлягає Постанова №168 у відповідній редакції, що діяла на час їх виникнення.

Суд зазначає, що приписами Постанови №168 передбачено щомісячне нарахування додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Лише 01.07.2022 постановою Кабінету Міністрів України №754 внесено зміни до пункту 1 Постанови №168, зокрема, в абзаці 1 після слова «щомісячно» доповнено словами «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)».

Постанова Кабінету Міністрів України від 01.07.2022 №754, відповідно до пункту 2 набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.06.2022.

Таким чином суд доходить висновку, що позивач повинен був отримувати щомісячну додаткову виплату в розмірі 30000,00 грн. у період з 24.02.2022 по 31.05.2022.

Таким чином, відповідачем з урахуванням фактично виплачених сум, не доплачена позивачу сума додаткової винагороди за період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року у розмірі 51171,30 грн. (90 000 грн. - 38 828, 70 грн.).

З огляду на вищевикладене суд вважає позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності державної установи Диканівська виправна колонія (№12) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року, у розмірі 30000 грн. та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі 30000 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 01.06.2022 року по 18.10.2022 року, пропорційно за фактичний час несення служби в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби, з урахуванням фактично виплачених сум та зобов`язання державної установи Диканівська виправна колонія (№12) здійснити нарахування та виплату позивачу недоотриманої додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 01.06.2022 року по 18.10.2022 року. пропорційно за фактичний час несення служби в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби, з урахуванням фактично виплачених сум, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище, Постановою Кабінету Міністрів України № 754 від 01.07.2022 року, яка набрала чинності 08.07.2022 року та застосовується з 01.06.2022 року, внесено такі зміни до пункту 1 Постанови № 168 в абзаці першому: слова "які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка" замінити словами "які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах ... «територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)"; після слова "щомісячно" доповнити словами " (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)".

Постановою КМУ № 793 від 07.07.2022 року, яка набрала чинності 19.07.2022 року та застосовується з 24.02.2022 року, внесено такі зміни до пункту 1 постанови КМУ № 168: в абзаці першому слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць".

Постановою КМУ № 1146 від 08.10.2022 року, яка набрала чинності 18.10.2022 року та застосовується з 01.09.2022 року, внесено такі зміни до пункту 1 постанови КМУ № 168: абзаці першому: слова "а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)" та " (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)" виключити; доповнити абзац реченням такого змісту: "Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення "здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах".

При цьому, п. 2 постанови № 1146 передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01 вересня 2022 року.

З огляду на наведені приписи ч. 1ст. 58 Конституції України та ч. 1 ст. 52 Закону України " Про Кабінет Міністрів України " є неможливим застосування внесених постановою № 1146 змін з 01.09.2022 р. Офіційне опублікування вказаної постанови відбулося - 18.10.2022 року.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідно до змін внесених постановою № 1146 позивач саме з 18.10.2022 року втратив право на отримання додаткової винагороди передбаченою постановою КМУ № 168.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно довідки про нарахування та виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 за період з 24.02.2022р. по 30.09.2022р. № 1/9-33-23/С-13 від 01.05.2023 року та довідки про нарахування та виплату грошового забезпечення та інших додаткових виплат старшого сержанта внутрішньої служби командира відділення - водія відомчої пожежної охорони державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» Степанова Є.В. за період з 01.03.2021р. по 13.03.2023р. № 1/9-34-23/С-13 від 01.05.2023 року нараховувалась виплата додаткової винагороди, а саме: за серпень 2022р. - до виплати 7 470, 77 гривень; за вересень 2022р. - до виплати 4 488,10 гривень; за жовтень 2022р. - до виплати 6 354, 84 гривень.

Згідно наказу державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» № 148/ОС -22 від 04 липня 2022 року «Про надання додаткової винагороди» за період з 26.04.2022 року по 30.06.2022 року та додатків за позивачем обліковано фактичну кількість годин несення служби за період з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року - 147; розмір нарахування додаткової винагороди до виплати за період з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року (червень) - 6 125, 49 грн.

Згідно наказу державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» № 183/ОС -22 від 15 серпня 2022 року «Про надання додаткової винагороди» за період з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року та додатків за позивачем обліковано фактичну кількість годин несення служби за період з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року - 113; розмір нарахування додаткової винагороди до виплати 4 488,10 грн. (всього: 4 556,45 грн.).

Згідно наказу державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» № 215/ОС -22 від, 26 вересня 2022 року «Про надання додаткової винагороди» за період з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року та додатків за позивачем обліковано фактичну кількість годин несення служби за період з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року - 160; розмір нарахування додаткової винагороди до виплати 6 354, 84 грн. (всього: 7 612,90 грн.).

Враховуючи розрахункові відомості за довідкою № 1/9-34-23/С-13 від 01.05.2023 року додаткова винагорода у розмірі 7 576, 24 грн. обліковується лише за серпень 2022 року. Додаткова винагорода за червень та липень 2022 року не нараховувалась та не виплачувалась взагалі.

За довідкою № 1/9-34-23/С-13 від 01.05.2023 року додаткова винагорода у розмірі 4 556, 45 грн. обліковується за вересень 2022 року, 6 454,61 грн. обліковується за жовтень 2022 року та зафіксовано відпрацьовано людино-дні, а не кількість відпрацьованих годин.

Крім того за розрахунковими відомостями за довідками № 1/9-33-23/С-13 від 01.05.2023 року та № 1/9-34-23/С-13 від 01.05.2023 року додаткова винагорода за червень та липень 2022 року не обліковується.

Враховуючи вказані факти розмір додаткової винагороди за період: червень та липень 2022 року визначається пропорційно та виплачується за фактичний час несення служби, розрахований у годинах, в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби по 18.10.2022 року, а саме відповідно вимог постанови КМУ № 168 зі змінами внесеними постановою № 754 від 01.07.2022 року яка набрала чинності 08.07.2022 року та застосовується з 01.06.2022 року, винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць).

Отже, розрахунок винагорода за час роботи розраховується наступним чином: 30 днів (місяць) X 24 годин (доба) = 720 годин; 30000 грн. / 720 годин = 41,66 грн./годину

41,66 грн. - середній розрахунок години праці виходячи з загального терміну чергувань за виплатою 30 000 грн. згідно постанови КМУ № 168 зі змінами.

За місяць позивачем здійснено 8 чергувань.

Таким чином суд зазначає, що розрахунок додаткової винагороди за одне чергування розраховується наступним чином:

24 годин X 41,66 грн./година = 999,84 грн. за добу

8 чергувань/місць X 999,84 грн. = 7998,72 грн. на місяць.

Отже, за період з 01.06.2022 року по 18.10.2022 року розрахунок додаткової винагороди є наступним: за червень 2022 року - 7998,72 грн.; за липень 2022 року - 7998,72 грн.; за серпень 2022 року - 7998,72 грн.; за вересень 2022 року - 7998,72 грн.; за жовтень 2022 року 3999,36 грн. Разом: 35 994,24 грн.

Враховуючи розрахункові відомості за довідкою №1/9-34-23/С-13 від 01.05.2023 року додаткова винагорода у розмірі 7 576, 24 грн. обліковується за серпень 2022 року (виплачено - 7 470, 77 грн.), 4556,45 грн. за вересень 2022 року (виплачено - 4488,10 гри.), 6454,61 грн. за жовтень 2022 року (виплачено - 6354,84 грн.).

Враховуючи наведене: 35994,24 - 7 470, 77 грн. - 4 488,10 грн. - 6 354,84 грн. = 17680,53 грн. Отже, 17680,53 грн. - недоотримана сума додаткової винагороди за період з 01.06.2022 року по 18.10.2022 року.

Таким чином суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 01.06.2022 року по 18.10.2022 року, пропорційно за фактичний час несення служби в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби, з урахуванням фактично виплачених сум та зобов`язання державної установи Диканівська виправна колонія (№12) здійснити нарахування та виплату позивачу недоотриманої додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 01.06.2022 року по 18.10.2022 року. пропорційно за фактичний час несення служби в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби, з урахуванням фактично виплачених сум, також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.139 КАС України.

Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8380,00 грн суд зазначає таке.

Позивачем на підтвердження витрат з оплати правової допомоги, понесених ним при розгляді позовної заяви в суді подано наступні документи: Договір про надання правової допомоги від 16 травня 2023 року; Додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 16 травня 2023 року; Додаткову угоду № 2 до договору про надання правової допомоги від 16 травня 2023 року; Орієнтований розрахунок витрат на правничу допомогу (пропозиція) від 16 травня 2023 року; Ордер АЕ № 1201277 від 23 травня 2023 року; Наказ про відрядження від 22.05.2023 року; Звіт від 05.07.2023 року до договору про надання правової допомоги від 16.05.2023 року; Акт виконаних робіт від 05.07.2023 року до договору про надання правової допомоги; Рахунок №1/1 від 05.07.2023 року; Платіжну інструкцію від 06.07.2023 року.

19.07.2023 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення понесених судових витрат на правничу допомогу, в якому він вказав на їх необґрунтований, неспівмірний до розглядуваної справи розмір і просив відмовити у стягненні цих витрат.

В зв`язку із наведеними обставинами суд зауважує, що відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

При цьому, незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду щодо вирішення питань з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20).

Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі №200/9888/19-а Верховний Суд виклав висновок щодо застосування статей 134, 139 КАС України в контексті ролі суду під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що відповідно до частини шостої статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат, керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №640/15803/19, від 30 червня 2022 року у справі №640/1175/20, від 11серпня 2022 року у справі №300/2050/19.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Так, дослідивши Договір про надання правової допомоги від 16 травня 2023 року; Додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 16 травня 2023 року; Додаткову угоду № 2 до договору про надання правової допомоги від 16 травня 2023 року; Орієнтований розрахунок витрат на правничу допомогу (пропозиція) від 16 травня 2023 року; Звіт від 05.07.2023 року до договору про надання правової допомоги від 16.05.2023 року; Акт виконаних робіт від 05.07.2023 року до договору про надання правової допомоги, судом встановлено, що позивач повинен сплатити гонорар за надання правової допомоги у розмірі 8380,00 грн.

Спираючись на досліджені докази, а також беручи до уваги принцип обґрунтованості та пропорційності розміру витрат на сплату послуг адвоката (правничу допомогу) до предмета спору, складності справи, суд вважає обґрунтованою суму для відшкодування витрат на правничу допомогу в цій справі в розмірі 5000,00 грн.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної установи Диканівська виправна колонія (№12) (місто Харків, вул. Лелюківська, будинок 1), третя особа - Північно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (м. Харків, вул. Нетіченська, буд. 14 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи Диканівська виправна колонія (№12) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року, у розмірі 30000 грн.

Зобов`язати Державну установу Диканівська виправна колонія (№12) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 30000 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи Диканівська виправна колонія (№12) щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 01.06.2022 року по 18.10.2022 року, пропорційно за фактичний час несення служби в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби, з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язати державну установу Диканівська виправна колонія (№12) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 недоотриманої додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 01.06.2022 року по 18.10.2022 року. пропорційно за фактичний час несення служби в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби, з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи Диканівська виправна колонія (№12) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи Диканівська виправна колонія (№12) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко