Справа № 360/1141/23
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відкриття провадження у справі

23 жовтня 2023 року Справа №360/1141/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Волгіна Н.П., ознайомившись з матеріалами адміністративного позову ОСОБА_1 до Луганського окружного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) 27 вересня 2023 року звернулась до Луганського окружного адміністративного суду із позовом до Луганського окружного адміністративного суду (, зареєстроване місцезнаходження: 93402 Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр.-т Космонавтiв, буд. 18), Державної судової адміністрації України (, зареєстроване місцезнаходження: 01601, Київська область, м. Київ, вул. Липська, буд. 18/5), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Луганського окружного адміністративного суду щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди за період з 1 січня 2021 року по 31 серпня 2023 року та допомоги на оздоровлення у 2021, 2022, 2023 роках, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102,00 грн;

- зобов`язати Луганський окружний адміністративний суд здійснити перерахунок та виплату суддівської винагороди позивачу за період з 1 січня 2021 року по 31 серпня 2023 року та допомоги на оздоровлення за 2021, 2022, 2023 роки, відповідно до статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі: у 2021 році 2 270,00 грн, у 2022 році 2 481,00 грн, у 2023 році 2 684,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та із відрахуванням обов`язкових податків та зборів;

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо не забезпечення Луганського окружного адміністративного суду в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди позивачу у період з 1 січня 2021 року по 31 серпня 2023 року та допомоги на оздоровлення за 2021, 2022 та 2023 роки відповідно до статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі: у 2021 році 2 270,00 грн, у 2022 році 2 481,00 грн, у 2023 році 2 684,00 грн;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування виплати належної позивачу суддівської винагороди за період з 1 січня 2021 року по день ухвалення судового рішення у справі за цим позовом (включно) та допомоги на оздоровлення за 2021-2022 роки, зі здійсненням всіх передбачених законодавством нарахувань, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі: у 2021 році 2 270,00 грн, у 2022 році 2 481,00 грн, у 2023 році 2 684,00 грн.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луганського окружного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії направлено голові Луганського окружного адміністративного суду для вирішення питання щодо прийняття розпорядження.

Розпорядженням голови Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року № 11/с адміністративну справу № 360/1141/23 передано до Першого апеляційного адміністративного суду для визначення підсудності.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року визначено, що адміністративна справа № 360/1141/23 за позовом ОСОБА_1 до Луганського окружного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії підсудна Донецькому окружному адміністративному суду.

19 жовтня 2023 року адміністративна справа № 360/1141/23 надійшла до Донецького окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 19 жовтня 2023 року справа передана на розгляд судді Волгіній Н.П.

Позовну заяву належить розглядати в порядку адміністративного судочинства; справа підсудна Донецькому окружному адміністративному суду, подана особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність.

При вирішенні питання щодо дотримання/не дотримання позивачем строку звернення до суду із даним позовом суддя виходить з наступного.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 наведеної статті для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Разом із цим в КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (в т.ч. суддівської винагороди) у разі порушення працедавцем законодавства про оплату праці.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Відповідно до абз. 1 ст. 3 Кодексу законів України про працю (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Як зазначав неодноразово Верховний Суд, зокрема, у постанові від 3 серпня 2023 року у справі № 280/6779/22, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення ст. 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою ст. 122 КАС України.

Частиною 2 ст. 233 КЗпП України в редакції, чинній до 19 липня 2022 року, було встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Офіційне тлумачення положень вказаної норми надав Конституційний Суд України в рішеннях від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 та № 9-рп/2013, де вказав, що в аспекті конституційного звернення, положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України у системному зв`язку із положеннями ст.ст. 1, 12 Закону України Про оплату праці необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить. Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у ч. 2 ст. 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

За висновком Верховного Суду, поняття оплата праці, заробітна плата, які використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір охоплюється застосованим у ч. 2 ст. 233 КЗпП України визначенням законодавство про оплату праці.

Подібну правову позицію Верховний Суд висловлював, зокрема, у постановах від 22 травня 2020 року у справі № 808/3200/17, від 4 лютого 2021 року у справі № 160/5393/19, від 10 лютого 2022 року у справі № 420/13606/21, від 8 червня 2023 року у справі № 240/15540/20, від 3 серпня 2023 року у справі № 280/6779/22 та інших.

Таким чином, право позивача на звернення до адміністративного суду з приводу нарахування та виплати всіх складових заробітної плати не було обмежено будь-яким строком.

Законом України від 1 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності 19 липня 2022 року, внесені зміни, зокрема до КЗпП України.

Так, частини 1 і 2 ст. 233 КЗпП України викладені в новій редакції:

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, після 19 липня 2022 року строк звернення до суду із трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21, від 6 квітня 2023 року у справі № 260/3564/22, від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22, від 3 серпня 2023 року у справі № 280/6779/22 та інших справах за подібних правовідносин.

Разом із цим згідно із ч. 1 глави 19 Прикінцевих положень КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 9 грудня 2020 року № 1236 установлено з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року на території України карантин.

Суд зазначає, що постановами Кабінету Міністрів України строк дії карантину в країні неодноразово продовжувався і тривав до 24-00 год 30 червня 2023 року (скасований постановою Кабінету Міністрів України Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 27 червня 2023 року № 651).

Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача щодо нарахування та виплати їй всіх складових заробітної плати за період з 1 січня 2021 року заявлені до суду без пропуску строку, встановленого ст. 122 КАС України.

Позовна заява відповідає вимогам ст.ст. 160, 161, 172 КАС України; позовну заяву належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Враховуючи приписи п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за подання даного позову на підставі Закону.

Позивач у позовній заяві виклала клопотання про розгляд справи без її участі.

Вирішуючи питання щодо порядку розгляду даної справи суддя виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Згідно приписів ст.ст. 12, 257 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи, прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби […].

Отже, з огляду на зазначені вище приписи дана справа є справою незначної складності та буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно із ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. […].

Враховуючи наведене, беручи до уваги наявність клопотання позивача про розгляд справи без її участі, справа буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому порядку (без виклику сторін).

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно приписів ч. 4 цієї ж статті докази суду надають учасники справи. Суд може збирати докази з власної ініціативи […].

Враховуючи наведені приписи суддя вважає за необхідне витребувати у Луганського окружного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України додаткові докази по справі щодо розміру нарахованої та сплаченої позивачу за спірні періоди суддівської винагороди.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 12, 72, 77, 80, 121-122, 160, 171, 172, 242, 248, 256-257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И Л А:

1. Визначити, що позивачем не пропущений встановлений чинним законодавством процесуальний строк для звернення до суду із даним позовом.

2. Прийняти до свого провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Луганського окружного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та відкрити провадження у справі за даним позовом.

3. Призначити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

4. Справа буде розглядатись одноособовим складом суду.

5. Запропонувати відповідачам надати суду протягом п`ятнадцяти днів після отримання даної ухвали відзив на позовну заяву та докази на підтвердження зазначеного у відзиві.

6. Зобов`язати Луганський окружний адміністративний суд надати суду протягом п`ятнадцяти днів після отримання ухвали:

- копії наказів (інших розпорядчих актів індивідуальної дії) Луганського окружного адміністративного суду про нарахування та виплату судді Луганського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 за періоди з 1 січня 2021 року по 30 вересня 2023 року суддівської винагороди із застосуванням при визначенні базового розміру посадового окладу судді в якості прожиткового мінімуму для працездатних осіб суми 2 102,00 грн, визначеної ст. 7 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-ІХ Про Державний бюджет України на 2021 рік, ст. 7 Закону України від 2 грудня 2021 року № 1928-ІХ Про Державний бюджет України на 2022 рік та ст. 7 Закону України від 3 листопада 2022 року № 2710-ІХ Про Державний бюджет України на 2023 рік (у випадку прийняття таких розпорядчих актів);

- довідки про розмір суддівської винагороди, яка була нарахована та виплачена судді Луганського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 за періоди з 1 січня 2021 року по 30 вересня 2023 року із зазначенням детального розрахунку нарахованої та сплаченої суддівської винагороди.

7. Зобов`язати Державну судову адміністрацію України надати суду протягом п`ятнадцяти днів після отримання ухвали:

- докази зменшення для суддів Луганського окружного адміністративного суду бюджетних асигнувань на виплату суддівської винагороди у зв`язку із встановленням ст. 7 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-ІХ Про Державний бюджет України на 2021 рік, ст. 7 Закону України від 2 грудня 2021 року № 1928-ІХ Про Державний бюджет України на 2022 рік та ст. 7 Закону України від 3 листопада 2022 року № 2710-ІХ Про Державний бюджет України на 2023 рік в якості розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб для застосування при визначенні базового розміру посадового окладу судді у фіксованому розмірі 2 102,00 грн (якщо таке мало місце);

- пояснення (та документальні докази на підтвердження цих пояснень) щодо фінансування Державною судовою адміністрацією України, головним розпорядником коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів, Луганського окружного адміністративного суду стосовно виплати суддівської винагороди суддям Луганського окружного адміністративного суду за періоди з 1 січня по 31 грудня 2021 року, з 1 січня по 31 грудня 2022 року з 1 січня по 30 вересня 2023 року, - із зазначенням застосованого при розрахунку такого фінансування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з якого розраховувався посадовий оклад суддів Луганського окружного адміністративного суду.

8. Роз`яснити відповідачам, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову, а не подання витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин може матиме своїм наслідком визнання судом обставини, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмову у її визнанні.

9. Запропонувати позивачу надати суду відповідь на відзив протягом двох днів з дня отримання відзиву на позов від відповідачів із одночасним надісланням відповіді на відзив відповідачам.

10. Запропонувати відповідачам надати суду заперечення на відповідь на відзив протягом двох днів з дня отримання відповіді на відзив із одночасним надісланням заперечень позивачу.

11. Роз`яснити учасникам справи, що сторони мають процесуальні права та обов`язки, визначені у ст.ст. 44, 47 Кодексу адміністративного судочинства України.

12. Ухвала набирає законної сили з дати її підписання та оскарженню не підлягає

13. Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Н.П. Волгіна