Справа № 520/20709/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 р.Справа № 520/20709/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2023, головуючий суддя І інстанції: Григоров Д.В., м. Харків, повний текст складено 15.08.23 року по справі № 520/20709/23

за позовом ОСОБА_1

до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі за текстом ОСОБА_1 , позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі за текстом відповідач), в якому просив суд прийняти рішення про скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пересічанської Я.В. від 28.07.2023, якою незаконно закінчено виконавче провадження № 71922535 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 у справі № 520/12486/22.

В обґрунтування позовних вимог послався на неправомірність винесення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження № 71922535 від 28.07.2023 (далі за текстом постанова № 71922535 від 28.07.2023), оскільки рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 у справі № 520/12486/22, яке набрало законної сили 20.04.2023, станом на день подання позову залишається невиконаним, що підтверджує і сам виконавець у спірній постанові.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 по справі № 520/20709/23 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його неправомірність, порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 у справі № 520/20709/23; ухвалити нове рішення про скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пересічанської Я.В. від 28.07.2023, якою незаконно закінчене виконавче провадження № 71922535 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 у справі № 520/12486/22.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про неправомірність винесення оскаржуваної постанови № 71922535 від 28.07.2023, оскільки пунктом 11 статті 39 та статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі за текстом Закон № 1404-VIII), на підставі яких закінчено виконавче провадження, не передбачено такої обставини для закінчення виконавчого провадження, як невиконання судового рішення. З посиланням на статтю 370 КАС України та практику Європейського суду з прав людини, зауважив, що судове рішення, яке набрало законної сили є обов`язковим для всіх учасників процесу. Інші доводи апеляційної скарги є цитуванням норм Закону № 1404-VIII.

Відповідач, в наданому до суду відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти задоволення її вимог, просив ріщення суду першої інстанції залишити без змін, як законне і обґрунтоване. Наполягав на правомірності винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження № 71922535 від 28.07.2023, оскільки останнім було виконавцем вчинено всі дії, передбачені Законом № 1404-VIII, спрямовані на виконання рішення суду, про що винесено відповідні процесуальні документи та зібрано докази, які свідчать про невиконання рішення боржником, внаслідок чого було направлено повідомлення до правоохоронних органів про вчинення кримінального правлопорушення згідно зі ст. 382 КК України.

Крім того, відповідач просив розгляд справи проводити без його участі.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

24.10.2023 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через задіяння його в проведенні виконавчих дій. Разом з цим, доказів на підтвердження таких обставин не надав.

Відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

З огляду на наведену норму, беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не позбавлений можливості направити в судове засідання іншого представника, враховуючи можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами без надання пояснень представником відповідача, який виклав власну позицію у відзиві на апеляційну скаргу, з метою дотримання скороченого строку розгляду даної категорії справ, колегія суддів вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, та вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі представників сторін.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 у справі № 520/12486/22 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 у 2022 році шляхом фіксації її розміру на рівні 57099,79 грн.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2022 з врахуванням зростання прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність протягом 2022 року (відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік») та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

05.06.2023 відкрито виконавче провадження та встановлено боржнику термін для виконання рішення протягом 10 днів.

16.06.2023 у зв`язку із невиконанням боржником судового рішення, державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100,00 грн, надано термін для виконання протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність.

29.06.2023 у зв`язку із невиконанням вищезазначеного, виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 10200,00 грн.

03.07.2023 боржником надано листи на виконання рішення суду щодо проведення перерахунку пенсії позивача з 01.01.2022, в результаті якого розмір належної до виплати позивачу пенсії не змінився, відтак, підстави для доплати відсутні, у зв`язку з чим, 28.07.2023 виконавцем складено акт про проведення перевірки виконання рішення боржником.

На підставі статтей 63,75 Закону № 1404-VIII виконавцем направлено до органів Національної поліції повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та винесено постанову від 28.07.2023 № 71922535 про закінчення виконавчого провадження.

Вважаючи постанову від 28.07.2023 № 71922535 про закінчення виконавчого провадження протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, керуючись нормами частини 3 статті 63 Закону № 1404-VIII, дійшов висновку про правомірність оскаржуваної постанови від 28.07.2023 № 71922535, оскільки наявними в матеріалах справи документами підтверджено вчинення державним виконавцем всіх необхідних дії, що передбачені для виконання даної категорії рішень. У зв`язку із чим, отримавши підтвердження неможливості виконання боржником рішення суду у повному обсязі, виконавцем згідно з вимогами Закону № 1404-VIII закінчено виконавче провадження та направлено до правоохоронних органів повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, що є законним та обґрунтованим.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу№ 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із положеннями статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з абзацом 1 частини 6 статті 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Положеннями статті 39 Закону № 1404-VIII встановлено перелік підстав, у разі настання яких, виконавче провадження підлягає закінченню.

Згідно із пунктом 11 частини першої статті 39 вказаного Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною 3 статті 63 цього Закону.

Відповідно до частини 1, 2 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень частини 3 статті 63 вказаного Закону, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 у справі № 520/12486/22 безпосередньо пов`язано зі здійсненням боржником особисто конкретних дій (проведення перерахунку), колегія суддів констатує, що можливість виконання такого без його участі, виключається.

Колегія суддів наголошує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що виконавець вчинив усі дії, спрямовані на виконання боржником рішення суду.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості рішення суду першої інстанції та законності дій державного виконавця, слід з`ясувати чи вжито ним всі можливі заходи, спрямовані на виконання рішення суду.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, встановила, що 05.06.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пересічанською Я.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 520/12486/22 від 17.05.2023, згідно з яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом боржник) здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2022, враховуючи підвищення пенсії інвалідам армії, прирівняних до них інвалідів війни ІІ групи з урахуванням зростання прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність протягом 2022 року, передбаченого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум; надано боржнику термін виконання протягом 10 робочих днів. Копію постанови № 71922535 було направлено сторонам виконавчого провадження 05.06.2023 (а.с. 19-20).

У зв`язку із невиконанням боржником у встановлений строк судового рішення, 16.06.2023 відповідачем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн. ( а.с. 21-22) та одночасно складено вимогу про надання письмових пояснень стосовно проведеного перерахунку пенсії, надання письмових документів щодо такого перерахунку стягувачу на підставі рішення суду (а.с. 23-24), та повідомлено про необхідність надати інформацію стосовно внесення перерахованої чи невиплаченої різниці в пенсії у відомості для виділення коштів з Державного бюджету України, та повідомити за яким номером в черзі на виплату розміщений стягувач; надано термін виконання протягом 10 робочих днів, а також попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

В подальшому, 29.06.2023 у зв`язку із ненадходженням від боржника жодних документів щодо виконання рішення суду, що набрало законної сили або інформації про вжиття заходів, спрямованих на таке виконання, відповідачем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн; зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність (а.с. 25-27).

03.07.2023 на адресу відповідача боржником надіслано лист (а.с. 28-37), яким проінформовано, що за рішенням № 39 від 19.05.2023 (за змістом якого не враховано зростання прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність протягом 2022 року, передбаченого ЗУ «Про Державний бюджет України») проведено перерахунок пенсії з 01.01.2022, в результаті якого загальний розмір пенсії до виплати не змінився, тому доплата за період з 01.01.2022 відсутня.

За результатами розгляду вказаного листа, 28.07.2023 відповідачем складено акт про невиконання боржником рішення суду, на підставі частини 3 статті 63 Закону № 1404-VIII складено повідомлення № 71922535 про вчинення кримінального правопорушення, яке надіслано органам Національної поліції 28.07.2023(а.с. 33-34), що підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта» від 28.07.2023 та реєстрами поштового відправлення АТ «Укрпошта» список № 28.07.2023 ( а.с. 44-47) та винесено постанову від 28.07.2023 про закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що накладення на боржника повторного штрафу та звернення до правоохоронних органів з повідомленням про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є наслідком повторного невиконання без поважних причин рішення суду, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії. Однак, звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем вжито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Отже, направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника, не є єдиною останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій з виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом № 1404-VIII заходів щодо повідомлення уповноважених осіб про невиконання обов`язкового рішення суду.

Відтак, здійснюючи примусове виконання судових рішень немайнового характеру, за якими боржники зобов`язані особисто вчинити певні дії, державний виконавець має право здійснювати інші заходи примусового характеру після внесення відповідного подання, при цьому не вийде за межі наданих йому повноважень та не буде діяти не у спосіб, встановлений Законом № 1404-VIII оскільки сам факт направлення повідомлення до правоохоронних органів не є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові у справі № 826/14580/16 від 18.06.2019, яку неодноразово також підтримано у справах № 340/5200/21 від 13.12.2022, № 457/359/21 від 08.12.2022, та яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню під час перегляду даної справи.

Таким чином, розглядаючи позов про законність дій державного виконавця, суд першої інстанції не врахував, що Законом № 1404-VIII на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Однак, в спірній ситуації, рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й буде невиконаним в майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження (висновок Верховного Суду у справі № 457/359/21 від 08.12.2022).

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку стосовно того, що вчинення виконавцем дій, передбачених статтею 63 Закону № 1404-VIII є достатніми заходами на виконання судового рішення.

Відтак, колегія суддів зазначає, що постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пересічанської Я.В. від 28.07.2023, якою закінчено виконавче провадження № 71922535 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 у справі № 520/12486/22, є такою, що винесена передчасно та за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття всіх можливих заходів, спрямованих на його виконання.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з пунктом 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про правомірність винесення спірної постанови, а тому рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 по справі № 520/20709/23 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Враховуючи обставини щодо звільнення позивача від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -.

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 по справі № 520/20709/23 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 28.07.2023 № 71922535, прийняту головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пересічанською Я.В.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова