Справа № 240/21638/23
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Житомир справа № 240/21638/23

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та виплатити заборгованість,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у якому просить:

- визнати дії відповідача протиправними та зобов`язати його вчинити дії щодо зарахування до стажу державної служби періоду роботи на посаді судді з 22 січня 2004 року по 11 листопада 2015 року та визнати процентну величину призначеної мені пенсії 92 % від заробітної плати перед звільнення з роботи та продовжувати виплачувати її з урахуванням визначеної процентної величини 92%;

- зобов`язати відповідача виплати заборговану частину пенсії за період з 11 листопада 2015 року по червень 2023 року включно у сумі 126000 грн;

- винести окрему ухвалу про грубе порушення закону та направити її відповідачу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли грубому порушенню закону.

В обґрунтування позову вказує, що стаж роботи на посаді судді з урахуванням військової служби, роботу у органах прокуратури склав 17 років 8 місяців. Оскільки на час звільнення з посади судді відповідно до ч. 1 ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року позивач не набув стажу роботи на посаді судді 20 років, тому, не мав права на відставку, а продовжував отримувати пенсію відповідно до Закону № 3723. У зв`язку з масовим перерахунком всіх пенсій звернувся до відповідача з письмовою заявою про перевірку загального стажу державної служби. З відповіді дізнався, що до стажу державної служби не зараховано стаж державної служби на посаді судді понад 11 років. В період роботи на посаді судді стаж державної служби становив 11 років і 10 місяців. Загальний стаж державної служби склав 24 роки і 10 місяців. При звільненні з роботи при перерахунку пенсії з розрахунку стажу державної служби 13 років і 10 місяців було допущено помилку, а саме, не зараховано до стажу державної служби стаж роботи на посаді судді. Станом на день звільнення з посади судді діяв старий Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723. Відповідно ст.9 ч.2 цього Закону регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України. Отже, до стажу державної служби за старим Законом необхідно було зарахувати роботу судді, оскільки цей Закон утратив чинність тільки з 1 травня 2016 року у зв`язку з прийняттям нового Закону «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року, тобто, після звільнення з роботи. В порушення припису вище вказаного Закону посадові особи при перерахунку пенсії при звільненні з роботи діяли не в межах своїх повноважень та не у спосіб визначений ст.19 Конституції України, внаслідок чого до стажу державної служби не зараховано роботу на посаді судді, а саме: з 20 липня 2004 року по 17 листопада 2015 року, що вплинуло на процентну величину розміру. Звертаючись до суду позивач вважає свої права порушеними. Просить позов задовольнити.

Суддя своєю ухвалою від 24.07.2023 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи. Зобов`язала Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надати до суду у термін, протягом п`ятнадцяти днів, з дня отримання даної ухвали, належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 03.10.2023. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що на день призначення пенсії (20.07.2004) стаж державної служби становив 13 років 10 місяців 27 днів. До стажу державної служби зараховано, зокрема, період перебування позивача на посаді судді Малинського районного суду із 23.01.2004 по 20.07.2004. Окрім того, відповідач зауважує, що позивачем заява, визначеного зразка про перерахунок пенсії, з усіма долученими документами, не надавалася, офіційної відмови Позивач не отримував від Управління, а отримав роз`яснення. Окрім того, заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначає, що із 01.01.2015 діючим законодавством України не визначено обсяг суб`єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов`язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу». Окрім того, відповідач у відзиві зауважує, що позивач цитує статті Закону України «Про державну службу», в редакції, яка діяла до 01.01.2015, тоді як, згідно позовної заяви, вважає, що на перерахунок має право з 2015 року. Позивач, на переконання відповідача, необґрунтовано вважає, що при перерахунку застосуванню підлягають норми Закону - України «Про державну службу» в редакції, що діяла на момент призначення пенсії, а не в момент звернення з заявою про її перерахунок, однак Кабінетом Міністрів України станом на дату подання заяви про перерахунок суспільні відносини в сфері перерахунку пенсій особам, яким призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», не врегульовано. Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, вказує, що оскільки чинним законодавством не передбачено проводити перерахунки раніше призначених пенсій державним службовцям, тому підстав для перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ немає. Просить відмовити у задоволенні позову. До відзиву відповідач додав копії матеріалів пенсійної справи позивача.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З матеріалів пенсійної справи позивача вбачається, що ОСОБА_1 із 20.04.2004, на підставі його заяви від 20.07.2004 (а.с. 42), призначено пенсію згідно Закону України "Про державну службу" з урахуванням зарахованого стажу на державній службі 13 років 10 місяців 27 днів. Загальний стаж 36 років 02 місяці 29 днів (а.с. 69, 70).

Належними доказами підтверджується, що із 22.01.2004 по 17.11.2015 позивач працював на посаді судді Малинського районного суду Житомирської області.

Із заявою про перерахунок пенсії позивач звернувся 19.11.2015 (а.с. 119). У заяві вказано, що не працює.

Як вбачається із розпорядження від 27.11.2015, позивачу здійснено перерахунок пенсії, при якому зарахований стаж на посаді державної служби позивачу становить 13 років 10 місяців 27 днів. Загальний стаж 36 років 02 місяці 29 днів (20.07.2004) (а.с. 117).

Як вказує у позові позивач та підтверджується матеріалами пенсійної справи, ОСОБА_1 у січні 2023 року та у лютому 2023 року звертався до відповідача із заявою щодо надання інформації щодо причин не зарахування до роботи на посадах державного службовця по періодам роботи на посаді судді при переведенні з пенсії державного службовця за старим законом на пенсію державного службовця, що набув чинності з 01.05.2015.

Листом від 21.02.2023 №5073-2588/Т-02/8-0600/23 відповідач повідомив про періоди державної служби позивача, що враховані при призначення пенсії та про розмір пенсії. Повідомлено також, що Законом №889 не передбачено проведення перерахунку раніше призначених пенсій.

Вважаючи протиправним не зарахування всіх періодів роботи на посаді судді до стажу державної служби та, відповідно, не збільшення процентної величини призначеної пенсії, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, в тому числі й порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначені Законом України "Про державну службу".

До 01 травня 2016 року правовідносини щодо пенсійного забезпечення державних службовців були врегульовані статтею 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" (далі - Закон №3723-ХІІ).

Стаття 37 Закон №3723-ХІІ, в редакції чинній станом на 20.07.2004 - дату призначення позивачу пенсії, визначала, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Під час розгляду справи судом було безспірно встановлено, що вперше ОСОБА_1 пенсія за віком згідно Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" була призначена з 20.07.2004, відтак, своє право на призначення такого виду пенсії, як пенсія державного службовця позивач реалізував ще в 2004 році, а заява про перерахунок пенсії від 19.11.2015 була обумовлена звільненням позивача з посади, що відноситься до посад державної служби.

При призначення позивачу пенсії, його стаж на державній службі становив 13 років, а тому розмір пенсії встановлено на рівні 83% від сум їх заробітної плати (80% за стаж державної служби 10 років та додатково по 1% за кожен повний рік роботи понад 10 років на державній службі).

Звертаючись до суду позивач вважає, що відповідачем протиправно не зараховано увесь стаж роботи позивача на посаді судді Малинського районного суду Житомирської області, тобто по 17.11.2015, а не по 20.07.2004 (дата призначення пенсії), що на переконання позивача, призвело до не застосування процентної величини призначеної йому пенсії.

Приписами ст. 37-1 Закону №3723-ХІІ, в редакції чинній станом на 20.07.2004 - дату призначення позивачу пенсії встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Статтею 37-1 Закону №3723 в редакції, чинній на 19.11.2015 (дата звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії) було врегульовано, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Умови та порядок перерахунку пенсій державним службовцям були визначені постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії " (далі - Порядок №865 в редакції, чинній на момент звернення поивача із заявою від 19.11.2015).

Приписами ч. 1 Порядку №865 установлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" №3723, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією за будь-які 60 календарних місяців роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60.

У разі зміни структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів виплати, одержані особою за період до зміни структури заробітної плати, включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до абзацу першого цього пункту без коригування згідно з пунктом 2 цієї постанови.

За бажанням осіб, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які працювали на виборних посадах в органах місцевого самоврядування вісім і більше років або протягом повних двох і більше скликань починаючи із скликання 1990 року і на момент виходу на пенсію не перебувають на службі в органах місцевого самоврядування, розмір зазначених в абзаці першому цього пункту виплат може визначатися також у порядку, передбаченому у підпункті 2 пункту 4 цієї постанови.

Відповідно до ч. 3 Порядку №865, посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років під час призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу" 3723-12, враховуються в розмірах, установлених на день призначення пенсії.

Згідно ч. 4 Порядку №865, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-IV 432-15 "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу" 3723-12, визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії;

надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання "заслужений", за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі;

премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Премія до державних, професійних свят та ювілейних дат, виплачена у місяці підвищення заробітної плати, враховується в розмірі 1/12 середнього розміру цієї премії (премій), визначеного за відповідною посадою (посадами), з якої призначено (перераховано) пенсію.

За бажанням осіб, під час перерахунку пенсій виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абзацами першим - п`ятим пункту 1 та пунктом 2 цієї постанови.

У відповідності до ч. 5 Порядку №865, перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Отже, законодавством України, чинним як на дату призначення позивачу пенсії у 2004 році так і на дату звернення його із заявою від 19.11.2015 про перерахунок пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу" №3723 не передбачалось перерахунку вже призначеної згідно вказаного Закону пенсії з підстав збільшення стажу роботи на державній службі.

Суд зауважує про відсутність спору щодо не зарахування періодів роботи позивача при призначенні йому із 20.07.2004 пенсії згідно Закону №3723.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир,10003, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та виплатити заборгованість.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук