Справа № 400/10761/23
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 р. № 400/10761/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, майдан Свободи, 5, Дерпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022,
про:визнання протиправним та скасування рішення від 21.04.2023 № ПС 03, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2023 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.04.2023 № ПС 03 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи з 17.10.1994 по 25.10.1995, з 17.04.1998 по 31.03.1999, з 04.08.1997 по 06.09.1997;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14.04.2023.

Позов обґрунтовано позивачем тим, що

за період його роботи водолазом загальний час його перебування під водою складає 3741 год 50 хв, що більше 2750 год, які відповідають 10 рокам пільгового стажу за Списком № 1;

йому протиправно не було враховано періоди його роботи з 17.10.1994 по 25.10.1995, з 17.04.1998 по 31.03.1999, з 04.08.1997 по 06.09.1997 на тій підставі, що відповідні записи в його трудовій книжці мають недоліки; на переконання позивача працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 позовну заяву залишено без руху на надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду позовної заяви, оформленої відповідно до статей 160, 161 КАС України з урахуванням оцінки суду, наведеної у мотивувальній частині ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У встановлений судом строк позивач подав до суду позовну заяву у новій редакції. Предмет і підстава позову залишились без змін.

08.09.2023 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 263 КАС України (без виклику сторін у судове засідання).

У відзиві на позовну заяву від 05.10.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області заперечило проти позову і просило в його задоволенні відмовити повністю. Відзив умотивовано тим, що:

у трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах; для підтвердження наявності пільгового стажу позивачу необхідно було подати до органів Пенсійного фонду України трудову книжку, в якій наявні записи, внесені на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і мають відповідати найменуванню Списків, або довідку за формою, встановленою додатком № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), та документи по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці або рішення комісії; зазначені документи позивач не подав до органів Пенсійного фонду України;

до страхового стажу позивача не зараховано періоди згідно з його трудової книжки, по-перше, з 17.10.1994 по 25.10.1995 та з 04.08.1997 по 06.09.1997, оскільки записи про звільнення затвердженні нечітким відтиском печатки; по-друге, з 17.04.1998 по 31.03.1999, оскільки наявні розбіжності дати припинення виплати та дати наказу про припинення;

прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів є дискреційними повноваженнями відповідача, втручання до яких з боку суду є неприпустимим; належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача або зарахувати стаж.

У встановлений судом строк правом на подання відзиву на позовну заяву Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не скористалося.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.09.2023 про відкриття провадження у справі доставлено до електронної скриньки Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 28.09.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, а позовна заява і уточнена позовна заява з додатками 29.09.2023.

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується його паспортом громадянина України.

Згідно із записами трудової книжки позивача НОМЕР_1 , виданої 03.01.1994 позивач працював, у тому числі:

з 17.10.1994 по 25.10.1995 збірником корпусів металевих суден 2 розряду;

з 11.12.1995 по 29.07.1997 водолазом;

з 17.04.1998 по 31.03.1999 отримував допомогу по безробіттю;

з 01.04.1999 по 01.09.2000, з 04.08.2000 по 31.12.2000, 15.05.2001 по 10.10.2001, 01.03.2003 по 03.08.2004, 11.08.2004 по 11.10.2004, з 28.03.2006 по 31.12.2007, з 02.06.2008 по 14.07.2013, 06.09.2013 по 25.02.2015, 01.12.2017 по 03.02.2018 водолазом.

Відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_2 , виданої 22.08.1990 (далі Трудова книжка НОМЕР_2 ) у період з 04.08.1997 по 06.09.1997 працював покоївкою на період літнього сезону.

В особовій книжці водолаза позивача № 198 від 29.04.1996 зазначено, що позивач як водолаз перебував під водою: у 1996 році 283 години, у 1997 році 255 годин, у 1999 році 271 годину, у 2000 році 121 годину 50 хвилин, у 2001 році 306 годин, у 2002 році 71 годину, у 2003 році 181 годину, у 2004 році 131 годину, у 2006 році 190 годин, у 2007 році 197 годин, у 2008 році 158 годин, у 2009 році 166 годин, у 2010 році 174 години, у 2011 році 286 годин, у 2012 році 245 годин, у 2013 році 125 годин, у 2014 році 186 годин, у 2019 році 184 години, у 2020 році 111 годин і в 2021 році 130 годин.

14.04.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1, тобто коли йому вже виповнилося 50 років.

У зв`язку з тим, що призначення / перерахунок пенсії здійснюється за екстериторіальним принципом, вищенаведена заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, яке 21.04.2023 прийняло рішення № ПС 03 про відмову у призначенні пенсії.

Вказане рішення аргументовано тим, що позивач не має право на призначення пенсії, оскільки у нього відсутні:

страховий стаж за списком № 1 оскільки не надано довідок про підтвердження його роботи на посадах водолаза у 1996-2021 роках на пільгових умовах та відповідних документів, передбачених Порядком № 637;

необхідний страховий стаж; до страхового стажу не зараховано періоди з 17.10.1994 по 25.10.1995 та з 04.08.1997 по 06.09.1997, оскільки записи про звільнення затверджені печатками, які неможливо ідентифікувати, а період з 17.04.1998 по 31.03.1999, бо є розбіжності дати припинення виплати та дати наказу про припинення.

Вважаючи вищенаведене рішення про відмову у призначені йому пенсії протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом. Він переконаний, що органи Пенсійного фонду України порушили його право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) встановлено, що право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідних для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з абзацами першим і другим пункту 2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Оскільки на сьогоднішній день в Україні не запроваджено пенсійне забезпечення через професійні та корпоративні фонди, тому порядок призначення пенсії на пільгових умовах визначається нормами Закону № 1058-ІV.

Абзацом першим підпункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з абзацами двадцять четвертим і двадцять п`ятим підпункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам на 1рік за кожний повний рік такої роботи.

Отже, умовами для зменшення пенсійного віку чоловіків для отримання пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 є:

досягнення 50 років;

наявність страхового стажу не менше 25 років;

наявність пільгового стажу на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 не менше 5 років (половина 10 річного стажу на відповідних роботах).

Відповідно до розділу ХХІІІ Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 (чинна до 15.01.2003), розділу ХХІІІ Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 (чинна з 16.01.2003 до 02.08.2016) і розділу ХХІІІ Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 (чинна з 03.08.2016), до робіт з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, віднесено:

«водолази 1, 2, 3 групи спеціалізації робіт та інші працівники, зайняті роботою під водою, у тому числі в умовах підвищеного атмосферного тиску, не менше 275 годин на рік (25 годин на місяць), або час перебування яких під водою з початку водолазної практики становить 2750 годин і більше».

Таким чином, загальний час перебування водолаза під водою з початку водолазної практики тривалістю 2750 годин прирівняний до 10 років роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Порядок застосування списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України №? 383 від 18.11.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі Порядок №? 383).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Отже, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.

Відтак пільговий стаж позивача на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 повинен бути підтверджений:

документами про відповідні умови праці за час виконання роботи до 21.08.1992;

результатами атестації відповідного робочого місця за умовами праці після 21.08.1992.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Беручи до уваги те, що усі записи в трудовій книжці позивача за спірні періоди, які не враховані до пільгового стажу, містять відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах (зазначена посада позивача, яка включена до Списку № 1), а особиста книжка водолаза підтверджує наявність необхідної кількості годин під водою, доводи органів Пенсійного фонду України у спірному рішенні та у відзиві на позовну заяву про ненадання позивачем довідок, що підтверджують час пепребування водолаза під водою є безпідставними та необгрунтованими.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі Порядок № 442).

Відповідно до Порядку № 442 основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до пункту 6 Порядку № 442 передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Згідно з пунктами 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.

Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

З наведеного слідує, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Водночас робітник, який працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділений жодними правами та обов`язками, які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) до початку роботи роботодавець зобов`язаний в узгоджений із працівником спосіб поінформувати працівника про наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, а також про право на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору - під підпис.

Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавецем трудового договору про дистанційну роботу.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Відтак роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Таким чином, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, положенням пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальним заходом при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а.

Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах списком № 1, відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.

Водночас на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні органи державної влади.

Тому суд прийшов до висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а.

Суд встановив, що згідно із записами Трудової книжки НОМЕР_1 ) позивач працював водолазом з 11.12.1995 по 29.07.1997, з 01.04.1999 по 01.09.2000, з 04.08.2000 по 31.12.2000, 15.05.2001 по 10.10.2001, 01.03.2003 по 03.08.2004, 11.08.2004 по 11.10.2004, з 28.03.2006 по 31.12.2007, з 02.06.2008 по 14.07.2013, 06.09.2013 по 25.02.2015, 01.12.2017 по 03.02.2018.

За вказані періоди роботи відповідно до особової книжки водолаза позивача № 198 від 29.04.1996 позивач перебував під водою 3245 год 50 хв, а саме: у 1996 році 283 години, у 1997 році 255 годин, у 1999 році 271 годину, у 2000 році 121 годину 50 хвилин, у 2001 році 306 годин, у 2003 році 181 годину, у 2004 році 131 годину, у 2006 році 190 годин, у 2007 році 197 годин, у 2008 році 158 годин, у 2009 році 166 годин, у 2010 році 174 години, у 2011 році 286 годин, у 2012 році 245 годин, у 2013 році 125 годин та в 2014 році 186 годин.

За 2002, 2019, 2020 і 2021 роки відсутні відомості у трудових книжках позивача про його працевлаштування, а в Індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про його працевлаштування та сплату відповідних страхових внесків.

Тому час перебування позивача під водою в 2002, 2019, 2020 і 2021 роках не підлягають зарахуванню до загального часу перебування під водою, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах.

Таким чином, в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.04.2023 № ПС 03 необґрунтовано зазначено, що позивач не мав необхідного пільгового стажу роботи за списком № 1, оскільки поданими до органів Пенсійного фонду України документами підтверджувався факт його роботи водолазом та загальний час його перебування під водою з початку водолазної практики понад 2750 години, а саме 3245 годин 50 хвилин, що прирівнюється до 10 років на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1.

Як наслідок, оскаржуване рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Що стосується позовних вимог про зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача з 17.10.1994 по 25.10.1995, з 17.04.1998 по 31.03.1999, з 04.08.1997 по 06.09.1997, суд зазначає наступне.

Абзацом тридцять шостим статті 1 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування.

Згідно з абзацом першим пункту 1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV цей Закон набирав чинності з 01.01.2004.

Частиною першою статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Тому страховий стаж за період до 01.01.2004 обчислюється на підставі документів і в порядку, визначених законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, тобто Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, періоди роботи позивача з 17.10.1994 по 25.10.1995, з 17.04.1998 по 31.03.1999, з 04.08.1997 по 06.09.1997 можуть бути зараховані до страхового стажу лише на підставі документів і в порядку, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом «а» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Тому відповідні періоди роботи позивача з 17.10.1994 по 25.10.1995, з 17.04.1998 по 31.03.1999, з 04.08.1997 по 06.09.1997 згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» можуть бути зарахованими до страхового (трудового) стажу на підставі документів, що їх підтверджують.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відтак у разі наявності трудової книжки страховий стаж за періоди роботи до 01.01.2004 встановлюється на підставі відповідних записів у ній. При цьому на тривалість страхового стажу не впливає юридичний факт отримання чи не отримання застрахованою особою заробітної плати за відповідний період.

Згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії від 21.04.2023 № ПС 03 до страхового стажу позивача не зараховано періоди його роботи:

з 17.10.1994 по 25.10.1995 та з 04.08.1997 по 06.09.1997, оскільки записи про звільнення затверджені печатками, які неможливо ідентифікувати;

з 17.04.1998 по 31.03.1999, бо є розбіжності дати припинення виплати та дати наказу про припинення.

Відповідно до абзацу першого пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Отож, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

З огляду на вищенаведене суд прийшов до висновку, що трудовою книжкою позивача підтверджується факт про те, що він дійсно в періоди з 17.10.1994 по 25.10.1995 та з 04.08.1997 по 06.09.1997 працював, з 17.04.1998 по 31.03.1999 отримував допомогу по безробіттю, а наявні недоліки заповнення трудових книжок не можуть слугувати підставою для незарахування до страхового стажу цих періодів роботи.

Відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити позивачу з 14.04.2023 пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає таке.

В оскаржуваному рішенні Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вказало на те, що ним не зараховано до спеціального стажу позивача періоди роботи з 17.10.1994 по 25.10.1995, з 17.04.1998 по 31.03.1999, з 04.08.1997 по 06.09.1997.

Водночас з матеріалів справи суд не має можливості встановити, чи матиме позивач у разі зарахування до страхового стажу періоди його роботи з 17.10.1994 по 25.10.1995, з 17.04.1998 по 31.03.1999, з 04.08.1997 по 06.09.1997 необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до підпункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, а саме: 25 років.

З огляду на зазначене вище, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити та виплатити позивачу з 14.04.2023 пенсію за віком на пільгових умовах є передчасними і не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи із наведеного, суд дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог, а саме:

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, як територіальний орган Пенсійного фонду України, який розташований за місцем проживання позивача, повторно розглянути заяву позивача від 14.04.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.

Отже, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і не поніс документально підтверджених судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді. Тому розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України суд не здійснював.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, Харківський район, Харківська область, 61000; ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії від 21.04.2023 № ПС 03.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; ):

зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) до страхового стажу періоди роботи з 17.10.1994 по 25.10.1995, з 04.08.1997 по 06.09.1997, з 17.04.1998 по 31.03.1999;

повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) від 14.04.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.

4. В решті позовних вимогах відмовити.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 24 жовтня 2023 року