Справа № 200/2347/23
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року справа №200/2347/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року по справі №200/2347/23 (суддя І інстанції Крилова М.М.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 69 від 30.04.2023 року, яким було затверджено стягнення старшому солдату ОСОБА_1 , диспетчеру диспетчерського пункту, у вигляді догани, накладену начальником штабу - першим заступником командира військової частини 29.04.2023 року - за порушення порядку прибуття з відпустки.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач вважає, що відповідачем було пропущено строк для подання відзиву, доказів наявності поважних причин не надано, а тому суд у відповідності до ч.6 ст.162 КАС України мав вирішувати справу за наявними матеріалами. Судом не враховано, що відповідно до відпускного квитка №350/172/247/52/345/пс від 15.04.2023 року вона звільнена у щорічну основну відпустку до м. Трускавець, Львівська область. Термін відпустки складає 12 (дванадцять) діб, з 17.04.2023 року по 28.04.2023 року, з`явитися до місця служби у вч НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 повинна 29.04.2023 року. Після закінчення відпустки позивачка зобов`язана з`явитись до місця служби у ВЧ НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 29.04.2023р.. При цьому, ніяких часових обмежень на повернення з відпустки протягом 29.04.2023р. позивачу не встановлювалося та жодним чином не було повідомлено.

Посилання на наказ командира військової частини НОМЕР_1 №40/1 від 10.03.2023 року та Додатку №1 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2022 року №151 позивач вважає необґрунтованим, оскільки вказаними актами регламентується типовий розпорядок дня військової частини. У цих документах не міститься жодних приписів про те, у який саме час військовослужбовці мають вернутися з відпустки. Таким чином, твердження про те, що позивачка мала повернутися у військову частину до 06.10 год. 29.04.2023р.нічим не підтверджується. Відповідно до п.7 Змісту Інструктажу при вибутті військовослужбовців у відпустку, затв.01.12.2022р.: «Доведення дати повернення з відпустки та обов`язку військовослужбовця в день прибуття до військової частини: до 07.50 прибути до медичного пункту для проходження медичного огляду; до 08.30 прибути в місце розташування підрозділу та доповісти безпосередньому командиру (начальнику про прибуття з відпустки). Позивачка вважає, що цими приписами не регламентовано безпосередні обов`язки військовослужбовця, який відбуває у відпустку, а закріплюється вимога щодо повідомлення такого військовослужбовця про них саме відповідальним за це суб`єктом. Позивачка зазначає, що зі змістом інструктажу фактично не було ознайомлено, а підпис ставився виключно формально. Позивачка наголошує на тому, що її не було повідомлено про обов`язок прибути до військової частини у чітко визначений час, як і не було встановлено такий час. Позивачка прибула та приступила до служби 29.04.2023 року, що відповідає вимозі, вказаній у військовій службі. Жодного положення дисциплінарного статуту або іншого нормативно-правового акту позивачкою не було порушено. Відтак, спірний наказ є незаконним.

Відповідач надав відзив, у якому проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 22.12.2016 року.

15 квітня 2023 року позивачка подала рапорт на ім`я начальника штабу першому заступнику командира в/ч НОМЕР_1 про надання щорічної основної відпустки за 2023 рік з 17.04.2023 року терміном на 10 діб та 2 доби на дорогу за адресою: Львівська область, м. Львів, м Трускавець.

В рапорті від 15.04.2023 року позивачка вказала: «з мірами безпеки, правилами поведінки у громадських місцях, заборону поодиноко купання, зловживання алкогольними напоями, придбання, перевезення та вживання наркотичних речовин, збирання грибів, порядком переходу залізничних колій та автотранспортних шляхів, правилами поведінки під час полювання та за несприятливих погодних умов, про заборону керування автотранспортом у стані алкогольного сп`яніння, щодо заборони військовослужбовців вибувати на тимчасово окуповані території та на території російської федерації, республіки біларусь, Республіки Казахстан згідно рішення МОУ від 26.08.2015 року №1406/111, порядком вибуття до місця проведення відпустки, а також повернення до військової частини проінструктований.»

15 квітня 2023 року виданий відпускний квиток №350/172/247/32/45/пс відповідно до якого позивачка звільнена у щорічну відпустку до м. Трускавець Львівської області терміном на дванадцять діб з 17.04.2023 року по 28.04.2023 року та вказано, що після закінчення строку зобов`язана з`явитись до місця служби в/ч НОМЕР_1 29.04.2023 року.

Також, у відпускному квитку наявний запис про проведення медогляду 29.04.2023 року та відмітки про постановку на облік та зняття з обліку.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.04.2023 року №114 визначено вважати таким, що вибули у щорічну основну відпустку за 2023 рік старшого солдата ОСОБА_1 диспетчера диспетчерського пункту у Львівську область, м Трускавець з 17.04.2023 року по 28.04.2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.04.2023 року №127 визначено вважати таким, що прибули та приступили до виконання службових обов`язків з щорічної основної відпустки за 2023 рік старшого солдата ОСОБА_1 диспетчера диспетчерського пункту.

29.04.2023 року начальник штабу перший заступник командира в/ч НОМЕР_1 надав до командира в/ч НОМЕР_1 рапорт в якому просив затвердити дисциплінарне стягнення на старшого солдата ОСОБА_2 диспетчера диспетчерського пункту за порушення порядку прибуття з відпустки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2023 року №69 «Про стан служби військ у військовій частині за квітень 2023 року» на підставі проведеного аналізу стану служби військ у квітні 2023 року, з метою проведення стану служби військ до вимог нормативних документів наказав, зокрема, затвердити дисциплінарне стягнення, що були накладені протягом квітня 2023 року відповідними командирами (начальниками) на підлеглий особовий склад, а саме на старшого солдата ОСОБА_1 диспетчера диспетчерського пункту, догану, накладену начальником штабу першим заступником командира в/ч НОМЕР_1 за порушення порядку прибуття з відпустки.

Позивачка відмовилась від ознайомлення з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2023 року №69, про що складено відповідний акт від 02.05.2023 року, який складений начальником штабу першим заступником командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 у присутності головного сержанту в/чА3546 ОСОБА_4 та начальника зміни відділення засобів відображення інформації взводу зв`язку та телемеханіки вузла зв`язку та радіотехнічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_5 .

03.05.2023 року позивачка звернулась із рапортом в якому просила надати матеріали службового розслідування на що своєю резолюцією на рапорті, начальник штабу перший заступник командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 , зазначив, що службове розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_1 не проводилось.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232).

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно зі статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" №551-XIV від 24.03.1999 року затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних учинків.

За приписами частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 48 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Згідно з частиною першою статі 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Отже, виходячи з приписів наведеної норми проведення службового розслідування не є обов`язковим.

Статтею 86 Дисциплінарного статуту встановлено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, спірним наказом позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, а саме за порушення порядку прибуття з відпустки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.04.2023 року №114 визначено вважати таким, що вибули у щорічну основну відпустку за 2023 рік старшого солдата ОСОБА_1 диспетчера диспетчерського пункту у Львівську область, м Трускавець з 17.04.2023 року по 28.04.2023 року.

15 квітня 2023 року виданий відпускний квиток №350/172/247/32/45/пс відповідно до якого позивачка після закінчення строку відпустки зобов`язана з`явитись до місця служби в/ч НОМЕР_1 29.04.2023 року. Також, у відпускному квитку наявний запис про проведення медогляду 29.04.2023 року та відмітки про постановку на облік та зняття з обліку.

Відповідно до наказу командира №151 від 23.12.2022 року «Про організацію служби військ і бойового навчання у 2023 навчальному році» зі змінами від 10.03.2023 року, день військовослужбовця починається з 06.10, а саме ранкова фізична зарядка.

Крім того, інструктажем при вибутті військовослужбовців у відпустку, затвердженого командиром ВЧ НОМЕР_1 від 01.12.2022 року, встановлено, що при поверненні з відпустки військовослужбовець зобов`язаний до 07:50 прибути до медичного пункту для проходження медичного огляду та до 08:30 прибути в місце розташування підрозділу та доповісти безпосередньому командиру про прибуття з відпустки.

Проте, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, в порушення наведених вимог позивачка прибула до військової частини 15 год. 30 хв. 29 квітня 2023 року, тобто із запізненням, рапорт, щодо причини запізнення не надано, позначки у відпускному квитку про причини затримки відсутні.

Колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджується факт порушення позивачкою військової дисципліни у районі виконання бойових завдань, а саме порушення порядку прибуття з відпустки.

Доводи позивачки про те, що ніяких часових обмежень на повернення з відпустки протягом 29.04.2023р. їй не встановлювалося та жодним чином не було повідомлено, колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки позивачка власноручно, під власний підпис, у рапорті від 15.04.2023 року підтвердила, що вона проінструктована з порядком вибуття до відпустки, а також повернення до військової частини.

В матеріалах справи також міститься відпускний квиток від 15.04.2023 року №350/172/247/52/345/пс, в якому позивач, під власний підпис, погодилась з тим, що її проінструктували з порядком вибуття до відпустки, а також повернення до військової частини.

При цьому, порядок повернення з відпустки визначений наказом командира №151 від 23.12.2022 року «Про організацію служби військ і бойового навчання у 2023 навчальному році» зі змінами від 10.03.2023 року, Інструктажем при вибутті військовослужбовців у відпустку, затвердженого командиром ВЧ НОМЕР_1 від 01.12.2022 року.

Адміністративний суд в силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що вина позивачки у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, тому спірний наказ є правомірним та обґрунтованим, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення є співмірним до вчиненого дисциплінарного проступку.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року по справі №200/2347/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року по справі №200/2347/23 - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена 24 жовтня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко