Справа № 380/5599/23
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/5599/23 пров. № А/857/11031/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року (суддя Чаплик І.Д., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у березні 2023 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 05.04.2023 та заяви про зменшення позовних вимог від 13.04.2023, просила:стягнути з ГУНП у Львівській області виплату, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова №168) за період з 24.02.2022 по 28.02.2022, за 01.03.2022, за 12.05.2022, за період з 04.08.2022 22.08.2022 із проведенням грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі Порядок №44). В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона проходить службу в Національній поліції України, перебуває на посаді старшого інспектора сектору запобігання корупції ГУНП у Львівській області. Заявляє, що їй у період за лютий, березень, травень та серпень 2022 року не в повному розмірі нараховано та виплачено додатковий вид грошового забезпечення, передбачений Постановою №168.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням,його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права,неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що редакція Постанови №168 не передбачає таких умов для виплати доплати, як розрахунок її розміру за фактично відпрацьований час поліцейським, а також не передбачає випадків чи підстав, коли така доплата не здійснюється. Вказує, що суд першої інстанції застосував до правовідносин які мали місце у лютому, березні, травня та серпні 2022 року зворотну дію положень наказу МВС України від 28.11.2022 №775. Вважає, що за лютий, березень, травень 2022 року відповідач повинен був нарахувати та виплатити доплату у розмірі 30000 грн, тобто сталу граничну суму. Вказує, що у спірний період наказ про припинення виплати грошового забезпечення позивачу не видавався, як і не було фактів відсутності на службі без поважних причин.Вказує, що згідно з розрахунковими листами за березень, травень, серпень 2022 року з яких видно, що грошове забезпечення їй за ці періоди виплачувалось за всі календарні дні, а не за фактично відпрацьований час.

Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 , з серпня 2008 по листопад 2015 року проходила службу в органах внутрішніх справ, а з листопада 2015 року в Національній поліції України.

Наказом ГУНП у Львівській області від 08.11.2021 №498 о/с «Про особовий склад» позивача було відсторонено від виконання службових обов`язків з 08.11.2021 до усунення причин, що зумовили таке відсторонення. Начальник ГУНП у Львівській області 24.02.2022 видав наказ №91 о/с «Про особовий склад» та на виконання Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» наказав допустити до виконання службових обов`язків з 24.02.2022, у т.ч. ОСОБА_1 . Однак позивач була відсутня на своєму робочому місці у період з 24.02.2022 по 01.03.2022, що підтверджується стройовими записками на 24.02.2022, 25.02.2022, 26.02.2022, 27.02.2022, 28.02.2022 та 01.03.2022 а також актами від 24.02.2022, 25.02.2022, 26.02.2022, 27.02.2022, 28.02.2022 та 01.03.2022, у яких вказано, що позивач у ці дні на робочому місці не перебувала, про причини своєї відсутності та про місце свого перебування не повідомляла, на телефонні дзвінки не відповідала.

Наказом начальника ГУНП у Львівській області №178 о/с від 28.03.2022 було виплачено додаткову винагороду за період з 24 лютого по 25 березня 2022 року поліцейським сектору запобігання корупції ГУНП у Львівській області. Згідно із цим наказом, позивачу була виплачена додаткова винагорода за вказаний період у розмірі 24 000 грн за 24 відпрацьовані дні.

У зв`язку з неявкою позивача на робоче місце було проведене службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни старшим інспектором сектору запобігання корупції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_1 . Згідно з висновком від 30.03.2022, установлено, що старший інспектор СЗК ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_1 була відсутня на службі, робочому місці протягом: 24, 25, 26, 27, 28 лютого та 01 березня 2022 року у приміщенні ГУНП, який розташований за адресою: м. Львів, пр. Г. Григоренка, 3. Водночас, дисциплінарною комісією враховано той факт, що капітан поліції ОСОБА_1 фактично ознайомилась із наказом ГУНП у Львівській області від 24.02.2022 №91 о/с про допуск її до виконання службових обов`язків 02.03.2022, хоча окремими працівниками ГУНП вживались заходи щодо забезпечення її ознайомлення з моменту видачі такого наказу. З огляду на вищевказане та проведеним аналізом матеріалів службового розслідування встановити факт безпідставного невиходу на службу капітана поліції ОСОБА_1 24, 25, 26, 27, 28 лютого та 01 березня 2022 року не надалось можливим.

Наказом від 12.05.2022 №76 о/с-в позивачу надано відпустку без збереження заробітної плати тривалістю 1 добу на підставі рапорту позивача від 12.05.2022.

Наказом від 26.05.2022 №291 о/с було виплачено додаткову винагороду за період з 25 квітня по 24 травня 2022 року поліцейським сектору запобігання корупції ГУНП у Львівській області. Згідно із цим наказом, позивачу була виплачена додаткова винагорода за вказаний період у розмірі 29 000 грн за 29 відпрацьовані дні.

Згідно довідки №24 від 04.08.2022 про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України у період з 04.08.2022 по 12.08.2022 ОСОБА_1 перебувала на амбулаторному лікуванні. Відповідно до наказу ГУНП у Львівській області №154 о/с-в від 05.08.2022 позивачці надано частину щорічної основної оплачуваної відпустки тривалістю 10 діб, з 08.08.2022 по 17.08.2022. Згідно наказу ГУНП у Львівській області №170 о/с-в від 17.08.2022 у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 на лікуванні під час щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік, позивачці продовжено відпустку з 18.08.2022 по 22.08.2022.

Також, позивач є членом первинної профспілкової спілки «Правозахисники країни» (місцезнаходження: 52070, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка, вул. Сурська, 96; ). 22 серпня 2022 року вказана профспілка звернулась із запитом за вих. №926 до Національної поліції України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Ак. Богомольця, 10) в порядку ст. 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», у якому просила надати наступну інформацію: чи виділялись кошти Національній поліції для забезпечення виплати поліцейським доплати, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 у період з 24.02.2022 по 31.05.2022; який код бюджетної класифікації присвоєно коштам, які виділено Національній поліції для виплати поліцейським доплати, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168.

Листом від 29.08.2022 №2245/29/2/01-2022 Департамент фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України повідомив, що зазначені кошти було розподілено відповідно до Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 12.03.2012 №333 «Про затвердження Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету» за КЕКВ 2111, 2112, 2120 та на сьогодні не використані у повному обсязі.

Згідно з архівною відомістю №1 за період з січня 2022 по грудень 2022, позивачу виплачувалась додаткова грошова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 в таких розмірах: за березень 2022року 24 000 грн, за квітень 2022 року 30 000 грн, за травень 2022 року 29 000 грн, за червень 2022 року 30 000 грн, за серпень 2022 року 25 000 грн, за вересень 2022 року 46 000 грн, за жовтень і листопад 2022 року 30 000 грн, за грудень 2022 року 11 000 грн.

Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо виплати додаткової грошової винагороди не у повному обсязі позивач звернулась до суду з відповідним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 14 Порядку №168 встановлено пряму заборону на виплату додаткової винагороди поліцейським, які перебувають у відпустках; відсторонені від виконання службових обов`язків та відсутні на службі; звільнені від виконання службових обов`язків на підставі документа, що підтверджує тимчасову непрацездатність.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII).

Згідно із пунктом 4 частини 10 статті 62 Закону №580-VIII поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції» (далі - Постанова №988) установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пунктами 3, 4 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260 (далі - Порядок №260) грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується поліцейським, які призначені на штатні посади (зарахованих у розпорядження) в Національній поліції, та здобувачам ЗВО.

За приписами пунктів 6, 7 розділу І Порядку №260 підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат. Грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.

Таким чином, до складових грошового забезпечення осіб поліцейських відносяться, зокрема, щомісячні доплати.

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану в Україні в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України (№ 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023) з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Приписами п. п. 1, 3 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в первісній редакції) визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Постановою КМУ від 07.07.2022 №793 «Про внесення змін до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168» (згідно із пунктом 2 цієї постанови, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022) внесені зміни до постанови №168, а саме у пункті 1 в абзаці першому слова і цифри додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно замінити словами і цифрами додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Відповідно до пункту 1 постанови № 168 (в редакції постанови Кабміну від 07.07.2022 №793) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно із пунктами 2-1, 3 постанови № 168 (в чинній редакції) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Отже, на період дії воєнного стану, співробітникам, зокрема, Національної поліції України постановою №168 передбачена виплата додаткової винагороди.

Виходячи з цього, встановлена постановою Кабінету Міністрів України №168 додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення поліцейських Національної поліції, яку держава взяла на себе обов`язок виплачувати їм на період дії воєнного стану в Україні.

У первинній редакції постанови Кабінету Міністрів України №168 розмір додаткової винагороди для поліцейських Національної поліції, крім тих із них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, був визначений у фіксованому розмірі - 30000 гривень щомісячно.

Водночас, з урахуванням змін до постанови №168, внесених Кабінетом Міністрів України постановою від 07.07.2022 №793, розмір цієї додаткової винагороди визначений у граничному розмірі «до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».

Проте в обох зазначених постановах Кабінету Міністрів України (№168 і №793) передбачено, що вони набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів.

Так, надаючи тлумачення статті 58 Конституції України у Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абзаци перший і другий пункту 2 мотивувальної частини Рішення).

У Рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп і від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001 зроблено аналогічні висновки про те, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Водночас Конституційний Суд України звернув увагу на те, що частина перша статті 58 Конституції України передбачає винятки із конституційного принципу неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001).

Крім того, у своїх рішеннях Конституційний Суд України постійно наголошує на тому, що ключовим у питанні розуміння гарантованого статтею 8 Конституції України принципу верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності, який вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності норм права, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017).

Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005).

Отже, державні установи повинні бути послідовними щодо прийнятих ними нормативних актів, а також дотримуватися розумної рівноваги між передбачуваністю (довірою, законними очікуваннями, впевненістю) особи і тими інтересами, заради забезпечення яких у регулювання вносяться зміни. Повага до такої впевненості, як зазначав Європейський суд з прав людини, має бути мірою правового захисту у внутрішньому праві проти свавільного втручання державних органів у гарантовані права (пункт 156 Рішення у справі "Kopecky проти Словаччини" від 28 вересня 2004 року, заява № 44912/98).

Одним із механізмів запобігання свавільному втручанню держави та її органів у реалізацію прав і свобод людини є закріплений у частині третій статті 22 Конституції України принцип недопустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних.

Таким чином, надання нормативно-правовому акту ретроактивної дії не порушуватиме принципи незворотності дії в часі та правової визначеності, якщо ці зміни не погіршують правове становище особи: не встановлюють чи не посилюють юридичну відповідальність, не скасовують і не обмежують чинні права і свободи.

Зміст внесених постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 змін до постанови №168 в частині визначення розміру додаткової винагороди «до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць» замість « 30000 гривень щомісячно» не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом «пропорційність» із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

З огляду на це апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що Постанова №168 не передбачає таких умов для виплати доплати, як розрахунок її розміру за фактично відпрацьований час поліцейським.

Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22, яке постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року залишено без змін.

Слід звернути увагу, що винагорода є платою за працю чи нагородою за заслуги, досягнення, тощо.

Правило щодо пропорційності розміру грошового забезпечення співробітників поліції до виконаної норми праці отримало своє подальше правозастосування у наказі Міністерства внутрішніх справ України № 775 від 28.11.2022, яким затверджено Порядок та умови виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, передбаченої пунктом 1 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Пунктом 2 зазначеного Порядку передбачено, що на період дії воєнного стану поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим із них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії та заходи), перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, ця винагорода збільшується до 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 7 Порядку виплата додаткової винагороди поліцейським здійснюється на підставі наказів керівників органів (підрозділів) поліції за місцем постійного проходження служби поліцейського, де він призначений на штатну посаду, а керівникам органів (підрозділів) поліції, заступникам Голови Національної поліції України - на підставі наказу Голови Національної поліції України або особи, яка виконує його обов`язки. Виплата додаткової винагороди Голові Національної поліції України здійснюється на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України.

Пунктом 9 Порядку передбачено, що для підготовки наказів про виплату додаткової винагороди поліцейським керівники структурних підрозділів або відокремлених підрозділів органів (підрозділів) поліції надають до підрозділу кадрового забезпечення органів (підрозділів) поліції розрахунок винагороди за час безпосередньої участі в бойових діях та заходах, час проходження служби поліцейських за формою, наведеною в додатку до цього Порядку та умов (далі - розрахунок винагороди).

Згідно з пунктом 3 Порядку видання наказу про виплату додаткової винагороди поліцейським здійснюється протягом поточного розрахункового місяця за попередній. У разі надходження всіх необхідних документів, передбачених пунктом 5 цього Порядку та умов, у більш пізній період, видання наказу про виплату додаткової винагороди поліцейським здійснюється протягом поточного розрахункового місяця.

Відповідно до пункту 13 Порядку обрахування часу участі в бойових діях та заходах для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, здійснюється з урахуванням кількості днів такої участі, а додаткова винагорода до 30 000 гривень виплачується поліцейським із розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби з урахування пункту 14 цього Порядку та умов.

Розмір додаткової винагороди 30 000 гривень та додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, за 1 календарний день визначається шляхом ділення максимального розміру (30000 або 100000 гривень) на кількість календарних днів у відповідному календарному місяці та встановлюється у відповідний день залежно від наявності обставин, передбачених пунктом 2 цього Порядку та умов, з урахуванням пункту 14 цього Порядку та умов.

Розмір додаткової винагороди за відповідний календарний місяць визначається як сума встановлених винагород за кожен календарний день.

Так, пунктом 14 Порядку передбачено, що додаткова винагорода не виплачується за умов, якщо поліцейські: 1) перебувають під домашнім арештом, узяті під варту - за час перебування під домашнім арештом чи під вартою; 2) перебувають у відпустках - за час перебування у відпустках; 3) відсторонені від виконання службових обов`язків (посади) відповідно до Дисциплінарного статуту, відсторонені від посади відповідно до Кримінального процесуального кодексу України - з дня відсторонення від виконання службових обов`язків (посади), відсторонення від посади до закінчення застосування таких заходів; 4) перебувають у службовому відрядженні за кордоном (крім поліцейських, які забезпечують отримання, перевезення чи супроводження небезпечних вантажів, гуманітарної допомоги, міжнародної технічної допомоги, організацію закупівель чи виконання умов договорів (контрактів), удосконалюють чи отримують необхідні знання та навички для виконання обов`язків під час дії воєнного стану) - за час перебування у службовому відрядженні; 5) відсутні на службі (за місцем дислокації) органу (підрозділу) поліції без поважних причин - за час відсутності на службі без поважних причин; 6) звільнені від виконання службових обов`язків на підставі документа, що підтверджує тимчасову непрацездатність (крім випадків, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку та умов, а також крім поліцейських, які направлені за рішенням лікарсько-консультативної комісії для отримання медичної та/або реабілітаційної допомоги або які направлені згідно із законодавством для лікування за кордон, або які перебувають на амбулаторному лікуванні внаслідок обставин, визначених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку та умов),- з дня звільнення від виконання службових обов`язків; 7) проходять первинну професійну підготовку (крім тих, які здійснюють професійну підготовку без відриву від служби),- з дня направлення на первинну професійну підготовку; 8) добровільно здалися в полон - із дня добровільної здачі в полон; 9) відряджені до державних органів, установ та організацій, крім тих, які залучаються в установленому порядку до безпосереднього виконання повноважень поліції; 10) є здобувачами освіти денної форми навчання закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, крім тих, які залучаються в установленому порядку до виконання повноважень поліції.

Системний аналіз вищевказаних положень Постанови №168, Порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану свідчить про те, що додаткова винагорода є окремим тимчасовим додатковим видом грошового забезпечення, який виплачується поліцейським під час проходження служби та виконання службових обов`язків, тобто є додатковим стимулюючим заохоченням саме за виконання службових обов`язків. При цьому пунктом 14 Порядку встановлено пряму заборону на виплату додаткової винагороди поліцейським, які перебувають у відпустках; відсторонені від виконання службових обов`язків та відсутні на службі; звільнені від виконання службових обов`язків на підставі документа, що підтверджує тимчасову непрацездатність.

Стосовно спірного періоду з 24.02.2022 по 28.02.2022, та 01.03.2022, колегія суддів зазначає, що відповідно до стройових записок СЗК ГУНП у Львівській області, де проходить службу позивачка, у період з 24.02.2022 по 01.03.2022 ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці, відтак службові обов`язки не виконувала. Даний факт не заперечується і самою позивачкою у позовній заяві.

Посилання апелянта на те, що за фактом можливого прогулу щодо неї було проведено службове розслідування, за результатом якого факти безпідставного не виходу на службу не знайшли свого підтвердження, то вказане свідчить лише про відсутність у діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, а не про факт безпосереднього виконання нею службових обов`язків у вказаний період.

За вказаний період ОСОБА_1 виплачено грошове забезпечення відповідно до Наказу МВС України ід 06.04.2016 №260, яким затверджено Порядок№260. Натомість додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, є винагородою за виконану роботу (безпосереднєвиконання службових обов`язків), які ОСОБА_1 у період з 24.02.2022 по 01.03.2022 не виконувала, відтак, підстав для її виплати за вказаний період немає.

Стосовно спірної виплати за 12.05.2022, колегія суддів зазначає, що згідно рапорту ОСОБА_1 від 12.05.2022 наказом ГУНП у Львівській області №76 о/с-в від 12.05.2022 позивачці надано відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) 12.05.2022 у зв`язку з сімейними обставинами. Відтак, службові обов`язки 12.05.2022 ОСОБА_1 не виконувала, а відтак підстав для виплати немає.

Стосовно спірної виплати за період з 04.08.2022 по 22.08.2022, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно довідки №24 від 04.08.2022 про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України у період з 04.08.2022 по 12.08.2022 ОСОБА_1 перебувала на амбулаторному лікуванні.

Відповідно до наказу ГУНП у Львівській області №154 о/с-в від 05.08.2022 позивачці надано частину щорічної основної оплачуваної відпустки тривалістю 10 діб, з 08.08.2022 по 17.08.2022.Згідно наказу ГУНП у Львівській області №170 о/с-в від 17.08.2022 у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 на лікуванні під час щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік, позивачці продовжено відпустку з 18.08.2022 по 22.08.2022. Отже, у вказаний період ОСОБА_1 службові обов`язки не виконувала, а відтак підстав для спірної виплати немає.

Апеляційний суд резюмує що у період з 24.02.2022 по 28.02.2022, за 01.03.2022, за 12.05.2022, 04.08.2022 по 22.08.2022 ОСОБА_1 фактично не виконувала службові обов`язки, а спірна винагорода згідно Постанови №168 виплачується за фактично відпрацьований час. Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку що відповідачем правомірно не нараховувалась та не виплачувалась позивачу додаткова винагорода відповідно до Постанови № 168.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року в справі №380/5599/23- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш