Справа № 200/2993/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року Справа№200/2993/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якій просив:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати пенсії позивачу з 12.09.2022 року - протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату пенсії позивачу з 12.09.2022 року, а також відповідно до вимог частини 2 статті 46 Закону № 1058 нарахувати та виплатити позивачу суми пенсії, не отримані з вини Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області, із нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.07.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/2993/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що за наслідками розгляду заяви від 12.09.2022 року йому було призначено пенсію за віком на пільгових умовах, однак пенсійних виплат позивач фактично не отримував.

Для з`ясування причин невиплати призначеної пенсії позивач 24.03.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області, на що отримав лист від 24.04.2023 року, в якому позивача було повідомлено про проведення перевірки щодо його роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці на підприємстві.

Також даним листом позивач був повідомлений про те, що питання визначення права на призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" буде вирішуватися за результатами проведеної перевірки.

Позивач вважав дії Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області стосовно припинення виплати йому пенсії з 12.09.2022 року протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до суду було надано відзив на позов, у якому останнє проти задоволення позовну заперечувало та просило суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області, серед іншого, повідомило, що розгляд заяви позивача і прийняття рішення про призначення пенсії та рішення про відмову в призначенні пенсії (за наслідками перевірки) здійснювалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Зокрема, як вказано у відзиві, позивач звернувся органів до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії від 12.09.2022 року, яка за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було прийняте рішення про призначення позивачу пенсії відповідно частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при страховому стажі позивача у 47 років 4 місяці 14 днів, у тому числі пільгового стажу - 25 років 23 дні.

У подальшому за результатами проведеної Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому позивач перебуває на обліку, перевірки обчислення і нарахування страхового та пільгового стажу позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області було направлено лист від 29.09.2022 року № 0500-1601-9/58578 про перегляд пільгового стажу та права на призначення пенсії позивачу.

За наслідками повторного перегляду пільгового стажу позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було винесено рішення № 94 від 18.10.2022 року про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у позивача на дату звернення за призначенням пенсії необхідного пільгового стажу, встановленого частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На підтвердження даних обставин Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було надано до суду, зокрема, копію рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 18.10.2022 року № 94, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, а також інші документи, що свідчать про розгляд заяви позивача та прийняття відповідних рішень за наслідками розгляду заяви саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області

Ухвалою від 16.08.2023 року замінено відповідача у цій справі на належного - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач).

Також вказаною ухвалою судом прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах від 18.10.2022 року № 94, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області за результатами розгляду заяви позивача від 12.09.2022 року про призначення пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 12.09.2022 року та прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з 12.09.2022 року згідно з пунктом "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року та рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20-а, відповідно до заяви про призначення пенсії за віком від 12.09.2022 року, а також відповідно до частини 2 статті 46 Закону № 1058 нарахувати та виплатити позивачу суми пенсії, не отримані з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, із нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, розгляд справи та ухвалення цього рішення здійснюються судом з урахуванням заяви позивача про уточнення позовних вимог.

Ухвалою від 16.08.2023 року відповідача було зобов`язано надати до суду відзив на позовну заяву та інші документи, зокрема: копії усіх матеріалів, наявних у пенсійній справі позивача (паперовій або електронній); первісне рішення про призначення пенсії, прийняте за наслідками розгляду заяви позивача від 12.09.2022 року про призначення пенсії; інші наявні документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач відзив на позов і витребуваних ухвалою суду від 16.08.2023 року документів до суду не надав, причин неподання відзиву на позов суду не повідомив.

Положеннями частини 2 статті 175 КАС України установлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з частиною 4 статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується відповідною копією паспорта серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, код згідно з , місцезнаходження: 33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7, є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

12.09.2022 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою (з доданими документами) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у порядку, визначеному Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Подана заява була опрацьована за принципом екстериторіальності згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Як свідчать матеріали даної справи, за наслідками розгляду зазначеної заяви позивача відповідачем було прийнято рішення про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV.

Копію даного рішення відповідачем на виконання вимог ухвали від 16.08.2023 року до суду не надано, але факт його прийняття підтверджується первісним відповідачем у даній справі - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, а також наданими до справи доказами, зокрема, листами Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 29.09.2022 року № 0500-1601-9/58578 і Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 19.10.2022 року № 1700-0303-9/53568, розрахунками стажу позивача (форма РС-право), тощо.

У подальшому за результатами проведеної Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому позивач перебуває на обліку, перевірки обчислення і нарахування страхового та пільгового стажу позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області було направлено лист від 29.09.2022 року № 0500-1601-9/58578 про перегляд пільгового стажу та права на призначення пенсії позивачу.

18.10.2022 року відповідачем, за наслідками повторного перегляду пільгового стажу позивача, було винесено рішення № 94, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії через відсутність на момент звернення за призначенням пенсії необхідного пільгового стажу, встановленого частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV.

Як видно зі змісту вищевказаного рішення, на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії його страховий стаж (з урахуванням додаткових років за Списком № 1) становив 45 років 3 місяці 14 днів, пільговий стаж за Списком № 1 - 18 років 8 місяців 21 день. Вік позивача на дату звернення - 42 роки 10 місяців 17 днів.

Наведені відомості підтверджуються розрахунком стажу позивача (форма РС-право).

За результатами розгляду документів, доданих позивачем до заяви, до страхового стажу позивача зараховані усі періоди його роботи; до пільгового стажу позивача, як працівника провідних професій, не зараховано періоди роботи з 11.03.2014 року по 02.11.2014 року та з 12.04.2018 року по 08.12.2020 року згідно з довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 28.07.2022 року № 76 і № 77, виданих ТОВ "Краснолиманське", у зв`язку з неможливістю перевірити зазначені довідки на предмет достовірності поданих даних (відповідно до акта про відсутність суб`єкта господарювання за місцем реєстрації від 08.09.2022 року № 2600-1003-1/3894 ТОВ "Краснолиманське" не знаходиться за юридичною адресою: 01001, м. Київ, Шевченківський район, вул. Прорізна, буд. 12-А).

Згідно з наведеним у вказаному рішенні висновком позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю на дату звернення необхідного пільгового стажу.

Суд зауважує, що позивачем у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог не заявлялося вимог стосовно зарахування до його трудового стажу (загального чи пільгового) певних періодів роботи (у тому числі тих, які не зараховані за спірним рішенням), у зв`язку з чим суд розглядає дану справу та ухвалює рішення у межах заявлених позивачем вимог.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до положень абзацу 1 пункту 2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 розд. ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає стаття 114 Закону № 1058-IV.

Як видно зі змісту рішення від 18.10.2022 року № 94, підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах стала відсутність у позивача необхідного пільгового стажу, передбаченого частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV.

За даним рішенням до пільгового стажу позивача не зараховано періоди його роботи з 11.03.2014 року по 02.11.2014 року і з 12.04.2018 року по 08.12.2020 року згідно з довідками від 28.07.2022 року № 76 та № 77, виданими ТОВ "Краснолиманське", через неможливість перевірити зазначені довідки на предмет достовірності поданих даних.

При цьому вказане рішення було прийняте відповідачем після призначення позивачу пенсії на підставі заяви від 12.09.2022 року (тобто фактично "на заміну" раніше прийнятого рішення) за наслідками повторного перегляду пільгового стажу позивача.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років. За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії або посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

31.03.1994 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 202 "Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років" (далі - Постанова КМУ № 202).

До розділу І "Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт" зазначеної Постанови КМУ № 202 включені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Порядок підтвердження стажу роботи регламентується статтею 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ (яка кореспондуються зі статтею 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій, їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

Як видно із трудової книжки позивача, у періоди з 11.03.2014 року по 02.11.2014 року та з 12.04.2018 року по 08.12.2020 року позивач працював прохідником підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем у шахті на ТОВ "Краснолиманське".

Суд зауважує, що вказані записи у трудовій книжці позивача (записи № № 16-17, 20-21) здійснені належним чином та не мають дефектів вчинення.

Зазначені професії (посади) є віднесеними до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у відповідні періоди роботи позивача (постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 та від 24.06.2016 року № 461).

Наданими до справи позивачем довідками ТОВ "Краснолиманське" від 28.07.2022 року № 76 та № 77 додатково підтверджено, що у вказані вище періоди позивач працював повний робочий день на ТОВ "Краснолиманське" і виконував роботи на виробництві, гірничі роботи, ведення гірничих й інших робіт з метою добування вугілля за професією прохідник підземної дільниці з підготовчих робіт, що передбачено Списком 1, розділ 1, підрозділ 1, відповідно до Постанови КМУ № 202, постанов Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 і від 24.06.2016 року № 461 та згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV.

При цьому посилання в оскаржуваному рішенні на відсутність можливості здійснити перевірку відомостей, які вказані в уточнюючих довідках, через відсутність підприємства за місцезнаходженням не можуть бути підставою для відмови позивачу в реалізації його права на пенсійне забезпечення, у тому числі на пільгових умовах.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що періоди з 11.03.2014 року по 02.11.2014 року та з 12.04.2018 року по 08.12.2020 року безпідставно не були зараховані до пільгового стажу позивача під час прийняття оскаржуваного рішення.

Водночас, вимог щодо зарахування вказаних періодів до пільгового стажу позивачем у позовній заяві не заявлено.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджується, що позивачу на підставі заяви від 12.09.2022 року вже було призначено пільгову пенсію незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, проте у подальшому, після проведення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області перевірки, відповідачем було прийняте протилежне рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії.

Отже, спірне рішення було прийняте відповідачем після призначення позивачу пенсії відповідно до його заяви від 12.09.2022 року, тобто фактично "на заміну" раніше прийнятого рішення, за наслідками повторного перегляду пільгового стажу позивача, що чинним законодавством не.

Суд нагадує про те, що органи Пенсійного фонду України є органами державної влади і відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Чинним законодавством України, не передбачено права пенсійного органу, після того, як ним було прийняте рішення про призначення пенсії особі, скасовувати вказане рішення чи, тим більше, приймати у такому випадку рішення про відмову в призначенні пенсії "на заміну" раніше прийнятого рішення про призначення пенсії.

Як свідчать матеріали даної справи, жодних рішень територіальних органів Пенсійного фонду України або суду стосовно припинення виплати пенсії позивачу на підставі статті 49 Закону № 1058-IV прийнято не було, отже, на момент розгляду справи рішення відповідача про призначення позивачу пенсії відповідно до заяви від 12.09.2022 року не є скасованим.

Відтак, приймаючи протиправне рішення про відмову в призначенні пенсії на заміну вже прийнятого рішення про призначення пенсії, відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень і не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, внаслідок чого порушив право позивача на пенсійне забезпечення.

З огляду на викладене, рішення відповідача від 18.10.2022 року № 94 про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно вимог про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 12.09.2022 року і прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах суд зазначає про таке.

У цьому рішенні судом неодноразово зазначалося про те, що оскаржуване рішення від 18.10.2022 року № 94 про відмову позивачу в призначенні пенсії було прийняте за наявності раніше прийнятого на підставі заяви позивача від 12.09.2022 року рішення про призначення пенсії, яке не скасоване та досі залишається чинним.

Отже, зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 12.09.2022 року і прийняти рішення про призначення позивачу пенсії в даному разі не є належним і ефективним способом захисту прав позивача, оскільки фактично дану заяву позивача вже було розглянуто, а пенсію вже було призначено.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про те, що належним, достатнім та ефективним способом захисту прав позивача у даному випадку буде зобов`язання відповідача поновити нарахування та виплату пенсії позивачу з 12.09.2022 року, а також сплатити суму заборгованості з пенсії, яка виникла починаючи з 12.09.2022 року.

З приводу позовних вимог про нарахування та виплату позивачу пенсії із нарахуванням компенсації втрати частини доходів суд зазначає про таке.

За частиною 1 статті 2 КАС України судовому захисту підлягають ті права чи інтереси особи, які є порушеними, а не ті, що можливо (ймовірно) будуть порушені у майбутньому.

Резолютивна частина рішення не може містити будь-яких приписів, які прогнозують можливі порушення з боку відповідача у майбутньому та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у рішенні від 14.09.2020 року у зразковій справі № 560/2120/20.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Як видно з матеріалів даної справи та не заперечується позивачем, пенсія позивачу за період з 12.09.2022 року і до сьогодні ще не нараховувалась та не виплачувалась. Відповідач не відмовляв позивачу в нарахуванні та виплаті цієї компенсації.

Відтак, на даний час права позивача у цій частині не є порушеними.

На сьогодні відсутні обґрунтовані підстави вважати, що під час здійснення нарахування та виплати позивачу пенсії на виконання даного рішення суду відповідачем не буде враховано суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги положення статті 2 КАС України, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів є передчасними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 10 частини 2 та абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, застосувавши положення частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 18.10.2022 року № 94 про відмову позивачу в призначенні пенсії;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області поновити позивачу нарахування та виплату пенсії з 12.09.2022 року, а також сплатити суму заборгованості з пенсії, яка виникла починаючи з 12.09.2022 року.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн. (квитанція № від 26.06.2023 року).

Докази здійснення інших судових витрат позивачем не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою (постанова Верховного Суду від 06.10.2020 року у справі № 826/11984/16).

Суд, застосувавши частину 2 статті 9 і статтю 245 КАС України, задовольнив пов`язані між собою немайнові позовні вимоги про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, у зв`язку з чим за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають присудженню понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 грн.

Керуючись Конституцією України, Законами України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та "Про пенсійне забезпечення", постановами Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", "Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років", "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", наказом Міністерства праці та соціальної політики України "Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 18.10.2022 року № 94 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (, місцезнаходження: 33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7) поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) нарахування та виплату пенсії з 12.09.2022 року, а також сплатити суму заборгованості з пенсії, яка виникла починаючи з 12.09.2022 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (, місцезнаходження: 33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Повне судове рішення складене 16 жовтня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч