Справа № 420/18848/23
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , щодо відмови/перешкоджанню у звільненні ОСОБА_1 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі абзацу 8 підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку необхідністю постійного догляду за особою з інвалідністю II групи, в якої немає інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , в особі її командира, звільнити ОСОБА_1 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі абзацу 8 підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку необхідністю постійного догляду за особою з інвалідністю II групи, в якої немає інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , в особі її командира, виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , та направити його особову справу до Рівненського РТЦК та СП для постановки на військовий облік.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що призваний до лав Збройних Сил України за мобілізацією. 21.06.2023 р. звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби на підставі абз.8 пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", на який відповіді не отримав. Вважає, що ігноруючи та відмовляючи у реалізації права на звільнення з військової служби з вказаних підстав, відповідач порушив його права з огляду на наступне. Відповідно до абз.8 пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" підставою для звільнення військовослужбовця визначено необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. До початку повномасштабної воєнної агресії рф позивач здійснював догляд за ОСОБА_2 , який згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № Б3-15119-ф/л проживає сам, тому за ним постійно доглядав ОСОБА_1 , що підтверджується нотаріально завіреною заявою від 07.02.2023 р. № 69. Інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд, немає, що слідує із нотаріально завіреної заяви ОСОБА_3 , яка є рідною сестрою, але не має можливості доглядати за своїм брата. Таким чином, дії відповідача щодо відмови у звільненні позивача з військової служби є протиправними.

Ухвалою від 27.07.2023 р. у справі відкрито спрощене провадження та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

08.08.2021 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що рапорт ОСОБА_1 у стройовій частині відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 не обліковується, а тому не розглядався. Розгляд рапорту про звільнення зів служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абзацу 3 пункту 14.10 розділу ХІV Інструкції № 170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджується періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проходиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання його на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі. Таким чином, прийняття рапорту про звільнення з військової служби є дискреційними повноваженнями військової частини НОМЕР_1 , де проходить військову службу позивач. Водночас, оскільки відсутні підстави для визнання протиправними дій, то й відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії. Крім того, позивачем було допущено помилку під час вибору підстави для звільнення за пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок", а саме замість абз.7 вибрано абз.8, який передбачає звільнення військовослужбовців-жінок у зв`язку з вагітністю. Також вказує на відсутність підстав для звільнення позивача за абз.7 пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", так як законодавець чітко визначив, що у висновку медико-соціальної експертизи окрім зазначення інвалідності ІІ групи має бути зазначений пункт "необхідності здійснення постійного догляду за особою". Натомість надані довідки та виписки з медичної карти, не містять будь-яких вказівок на необхідність постійного догляду, що свідчить про відсутність підстав, встановлених пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" для звільнення позивача з військової служби. Звертає увагу на те, що вищевказана підстава для звільнення з військової служби передбачає таку умову як "у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий нагляд". Між тим, у ОСОБА_2 є сестра ОСОБА_3 , однак до суду не надано доказів чому вона не може здійснювати догляд за своїм братом.

14.08.2023 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вказує на безпідставність викладених у відзиві обставин. Так, 14.06.2023 р. командиром 4 запасної роти військової частини НОМЕР_1 прийнято, розглянуто рапорт позивача та письмово відмовлено у клопотанні перед вищим командуванням про звільнення позивача з військової служби з огляду на відсутність довідки із соціального захисту. 24.06.2023 р. відповідачу вручено аналогічний рапорт про звільнення з військової служби та другий екземпляр нотаріально посвідчених копій документів, що підтверджують законні підстави для звільнення, які зареєстровані за № 7512 від 06.07.2023 р. Вказане спростовує твердження відповідача про неотримання ним рапорту. Рапорт позивача не містить конкретизації абзаців, а під час підготовки позову адвокатом вірно зазначений абз.8 пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, мешкає один та немає інших осіб, які можуть за ним здійснювати постійний догляд. Абзац 8 пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" зобов`язує доведення обставини відсутності інших осіб, які можуть здійснювати постійний догляд, водночас чинним законодавством не встановлений обов`язок для сестри щодо утримання непрацездатного брата, який є особою з інвалідністю ІІ групи. Також сестра ОСОБА_2 - ОСОБА_3 нотаріально підтвердила неможливість здійснення за своїм братом постійного догляду. Окрім цього, ОСОБА_3 працевлаштована на повний робочий день та має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому ніяк не може здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 .

Ухвалою від 17.08.2023 р. відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в загальному позовному провадженні з повідомленням сторін.

01.09.2023 р. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких відповідач наполягає на вказаних у відзиві підставах для відмови у задоволенні позову. Акцентує увагу на тому, що важливим фактором підстави для звільнення військовослужбовця за приписами абз.7 пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" є саме відсутність інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, а не відсутність можливості здійснення такого догляду як зазначає позивача та ОСОБА_3 у своїй заяві. З позовної заяви та долучених доказів слідує, що у ОСОБА_2 є рідна сестра ОСОБА_3 , яка є особою, яка може здійснювати постійний догляд за своїм братом.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі Указу Президента від 24.02.2022 р. № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" ОСОБА_1 мобілізовано до лав Збройних Сил України.

Позивач проходить військову службу у військовій частина НОМЕР_1 , що не заперечуються сторонами.

14.06.2023 р. позивачем подано командиру запасної роти військової частини НОМЕР_1 рапорт, згідно якого просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного нагляду за особою з інвалідністю ІІ групи у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий нагляд.

До рапорту було додано нотаріально завірені копії паспортів позивача та ОСОБА_2 , заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 07.02.2023 р., довідки МСЕК серії МСЕ - 2-18 ОБ номер 000619 від 24.09.2003 р., довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № Б3-15195-ф/л.

На даному рапорті міститься резолюція командира запасної роти наступного змісту: "У поданих документах відсутня довідка з органів соц. захисту, тому підстав для звільнення немає".

21.06.2023 р. позивачем подано рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 , в якому зазначив, що 14.06.2023 р. звернувся до свого безпосереднього начальника з рапортом про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами, однак командир повідомив, що недостатньо документів, які додано до рапорту, та написав резолюцію "У наданих документах відсутня довідка з органів соц. захисту, тому підстав для звільнення немає", у зв`язку з чим, керуючись вимогами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, просив звільнити з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного нагляду за особою з інвалідністю ІІ групи у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий нагляд.

До рапорту було додано нотаріально завірені копії паспортів позивача та ОСОБА_2 , заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 07.02.2023 р., довідки МСЕК серії МСЕ - 2-18 ОБ номер 000619 від 24.09.2003 р., довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № Б3-15195-ф/л.

На рапорті міститься відмітка "організувати виконання відповідності вимогам чинного законодавства" та про реєстрацію рапорту 06.07.2023 р. за № 7512.

29.06.2023 р. адвокат звернулася до військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом, у якому просила надати інформацію та прийняте рішення про результати розгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 .

Листом від 13.07.2023 р. № 0666/35/5444 відповідач повідомив, що вказаний рапорт у стройовій частині відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 не обліковується, тому не розглядався.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

В силу ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 Закону № 2232-ХІІ передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 р. № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 р. строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Як зазначалось вище, позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу, подавши рапорт про звільнення з військової служби у запас на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-ХІІ.

Відповідно до пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

При цьому відповідно до ч.7 ст.26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений Положенням "Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затверджений Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).

Відповідно до абзацу 2 пункту12 Положення № 1153/2008 право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з п.225 Положення № 1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

у військових званнях до полковника (капітана 1 рангу) включно за всіма підставами - командувачами видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_2 , начальником Генерального штабу Збройних Сил України, керівником служби персоналу Міністерства оборони України, начальником Національного університету оборони України імені Івана Черняховського;

у військових званнях до бригадного генерала (коммодора) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військових звань включно за всіма підставами - Головнокомандувачем Збройних Сил України;

у військових званнях до генерал-лейтенанта (віце-адмірала) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військових звань включно за всіма підставами - Міністром оборони України;

у військових званнях генерала (адмірала) та прирівняному до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військовому званні - Президентом України.

Відповідно до п.233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

25.11.2022 р. набрав чинності наказ Міністерства оборони України від 15.09.2022 р. № 280, яким затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України (далі - Інструкція № 280), відповідно до пункту 5 розділу І якої командири (керівники) зобов`язані забезпечити належну організацію обліку особового складу в підпорядкованих органах військового управління та органі управління Держспецтрансслужби, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях, у тому числі у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, в управліннях, відділах, службах, відділеннях та групах персоналу (далі - служба персоналу), Кадровому центрі Збройних Сил України (далі - Кадровий центр Збройних Сил) та кадрових центрах видів Збройних Сил (далі - кадровий центр), на кораблях (суднах) та в підрозділах військових частин, створювати для посадових осіб, які ведуть облік особового складу, усі умови для своєчасного, якісного і повного виконання ними вимог цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 1 розділу Х Інструкції № 280 накази по особовому складу є основними документами, які встановлюють, змінюють або припиняють правові відносини військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням надано право присвоєння, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення (поновлення) контракту та військової служби тощо на підставі відповідних документів, установлених Міноборони.

Проєкти наказів по особовому складу перед поданням їх на підпис відповідному командиру (керівнику), повинні бути перевірені (вичитані) виконавцем, зазначені в пунктах наказу облікові дані військовослужбовців або працівників уважно звірені з наявними документами персонального обліку, посади - зі штатом, штатним розписом. Про відсутність помилок у проєкті наказу та відповідність його пунктів законодавству на звороті останнього аркуша наказу виконавець та безпосередній керівник служби персоналу (або посадова особа, на яку покладено завдання роботи з персоналом, де штатом не передбачено відповідної служби або окремої штатної посади), засвідчують своїми підписами. У разі проведення перевірки проєкту наказу по особовому складу іншими посадовими особами вони також ставлять свої підписи. Зразок звороту останнього аркуша наказу по особовому складу наведено в додатку 52 до цієї Інструкції (пункт 19 розділу ХІ Інструкції № 280).

Кожний проєкт наказу по особовому складу обов`язково подається на юридичну експертизу до відповідної юридичної служби або посадової особи, на яку покладено завдання з проведення правової роботи. Віза посадової особи, яка проводила юридичну експертизу, проставляється на звороті кожного аркуша першого примірника наказу по особовому складу (пункт 20 розділу ХІ Інструкції № 280).

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 р. № 170 (далі - Інструкція № 170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції № 170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Згідно із абзацом 2 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції № 170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Додатком 19 Інструкції № 170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до пункту 5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 "Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу" та визначено підпунктом "г" пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом "ґ" пункту 2 частини п`ятої, підпунктом "г" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абзацу3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції № 170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, не розгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 14.06.2023 р. було подано безпосередньому командиру (командиру запасної роти військової частини НОМЕР_1 ) рапорт про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного нагляду за особою з інвалідністю ІІ групи у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий нагляд, разом з необхідними документами.

У зв`язку з тим, що безпосередній командир не задовольнив рапорт позивача (міститься резолюція "У наданих документах відсутня довідка з органів соц. захисту, тому підстав для звільнення немає"), позивач 21.06.2023 р. через кур`єрську доставку подав рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного нагляду за особою з інвалідністю ІІ групи у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий нагляд. з поясненням причин такої подачі та необхідними документами.

Даний рапорт отримано військовою частиною НОМЕР_1 24.06.2023 р., про що свідчить підпис посадової особи ( ОСОБА_4 ) у кур`єрській накладній, та зареєстрований у військовій частині НОМЕР_1 06.07.2023 р. за вх. № 7512 (12 аркушів).

На рапорті позивача від 21.06.2023 р. міститься резолюція "НЦ Перс, ПКзПР - організувати виконання у відповідності вимог чинного законодавства", стоїть дата та підпис посадової особи, яка поставила резолюцію, та її прізвище.

Вищевказане підтверджує факт надходження рапорту позивача від 21.06.2023 р. про звільнення з військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

В той же час жодного рішення по даному рапорту командиром військової частини НОМЕР_1 не прийнято.

Доводи відповідача про те, що даний рапорт не обліковується у стройовій частині відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 , а тому не розглядався, суд вважає безпідставними, так як надходження рапорту ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 підтверджено вищенаведеними доказами, а те, що рапорт не обліковується у стройовій частині відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 свідчить не про ненадходження рапорту, а про неналежну виконавську дисципліну щодо його розгляду.

Таким чином, в даному випадку відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапорту позивача від 21.06.2023 р. про його звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного нагляду за особою з інвалідністю ІІ групи у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий нагляд, а не протиправні дії щодо відмови/перешкоджанню у звільненні позивача, так як жодного рішення по його рапорту відповідачем не прийнято.

У зв`язку з цим не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача звільнити ОСОБА_1 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного нагляду за особою з інвалідністю ІІ групи у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий нагляд, та виключити його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направити особову справу до Рівненського РТЦК та СП для постановки на військовий облік, оскільки даний спосіб поновлення порушених прав можливий лише у разі прийняття відповідачем рішення про відмову у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби. В той же час, як вже зазначалося судом, військової частиною НОМЕР_1 жодного рішення за рапортом ОСОБА_1 не прийнято.

Підсумовуючи вищевикладене, з урахуванням вимог ч.2 ст.9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту Нагородного О.Л. про звільнення з військової служби від 21.06.2023 р., який зареєстровано 06.07.2023 р. за № 7512, та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 21.06.2023 р., який зареєстровано 06.07.2023 р. за № 7512, та прийняти рішення згідно вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору, інших витрат не поніс, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) про звільнення з військової служби від 21.06.2023 р., який зареєстровано 06.07.2023 р. за № 7512.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) про звільнення з військової служби від 21.06.2023 р., який зареєстровано 06.07.2023 р. за № 7522, та прийняти рішення згідно вимог діючого законодавства.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко