Справа № 520/18189/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 р.Справа № 520/18189/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2023, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 18.07.23 року у справі №520/18189/23

за позовом ОСОБА_1

до Донецької обласної прокуратури

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Донецької обласної прокуратури, в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Донецької обласної прокуратури щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області на час відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 520/6960/2020;

- стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 20 жовтня 2022 року по 10 травня 2023 року включно в сумі 418694,75 (чотириста вісімнадцять тисяч шістсот дев`яносто чотири гривні 75 копійок) з вирахуванням при виплаті встановлених податків та зборів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі. Роз`яснено позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається. Роз`яснено позивачу, що він має право звернутись до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в порядку, визначеному статтею 383 КАС України.

ОСОБА_1 , не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд першої інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 року у справі №520/18189/23 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є неправильною та такою, що підлягає скасуванню в повному обсязі в зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Зазначає, що в тексті ухвали суд першої інстанції не посилається на норму КАС України як на підставу у відмові у відкритті провадження. Вказує, що враховуючи згадування у тексті оскарженої ухвали іншої справи №520/6960/2020, можна зробити припущення, що підставою відмови у відкритті провадження в адміністративній справі стала норма п.2 ч.1 ст.170 КАС України. Отже суд першої інстанції вбачав, що спір у даній справі №520/18189/23 є тотожним спору у справі №520/6960/2020, що розглядався адміністративними судами раніше (рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 року та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2022 року), оскільки він виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення. Зазначає, що у вказаних судових справах спір обґрунтований різними обставинами та містить різні матеріально-правові вимоги, тобто не є тотожними. Відсутній один і той самий предмет та підстави спору. Обставини, якими обґрунтовано звернення до суду у справі №520/18189/23, є те, що поновлення його на посаді вже відбулось, тобто судове рішення у справі №520/6960/2020 - вже виконано, але відповідач допустив нове порушення закону, що стало окремим складом порушення трудового законодавства, а тому є іншим предметом спору. Вказує, що обставини затримки поновлення на роботі є новими та не були предметом позову у справі №520/6960/2020. Суд першої інстанції помилково вважає, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із невиконанням судового рішення у справі №520/6960/2020, що набрало законної сили, а тому позивач повинен звертатись до суду у порядку судового контролю за ст.ст.382, 383 КАС України. Судом першої інстанції не враховано, що ним заявлена позовна вимога щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 20 жовтня 2022 року по 10 травня 2023 року включно в сумі 418694,75 (чотириста вісімнадцять тисяч шістсот дев`яносто чотири гривні 75 копійок), яка не може бути розглянута у порядку ст.383 КАС України, на яку посилається в оскарженій ухвалі суд першої інстанції. Вважає, що висновок суду першої інстанції щодо тотожності позовів є помилковим, а застосування п.2 ч.1 ст.170 КАС України та відмова у відкритті провадження у справі свідчать про неправильне застосуванням процесуальних норм.

Донецька обласна прокуратура не скористалася правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу у даній справі, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі.

Колегія суддів, не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Крім того, приписами ст.370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно із ч.6 ст.383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 цього Кодексу.

З системного аналізу норм ст.383 КАС України вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст.383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Як встановлено з матеріалів даної справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 року у справі №520/6960/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Прокуратури Донецької області про поновлення на посаді задоволено частково. Скасовано наказ Прокурора Донецької області від 04.05.2020, № 361-к щодо звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області на час відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та органів прокуратури Донецької області на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України Про прокуратуру. Поновлено ОСОБА_1 з 05.05.2020 на рівнозначній посаді прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області на час відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та органів прокуратури Донецької області. Стягнуто з Прокуратури Донецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 293760 грн. (двісті дев`яносто три тисячі сімсот шістдесят гривень). В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2022 року апеляційні скарги Донецької обласної прокуратури, ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 у справі №520/6960/2020 скасовано в частині поновлення ОСОБА_1 з 05.05.2020 на рівнозначній посаді прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області на час відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та органів прокуратури Донецької області та стягнення з Прокуратури Донецької області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 293760 грн. (двісті дев`яносто три тисячі сімсот шістдесят гривень). Прийнято в цій частині постанову, якою поновлено ОСОБА_1 з 05.05.2020 на посаді прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області на час відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1790281 (один мільйон сімсот дев`яносто тисяч двісті вісімдесят одна) грн. 00 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 у справі №520/6960/2020 залишено без змін.

Згідно даних Єдиного реєстру судових рішень, ухвалою Верховного Суду від 06.12.2022 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Донецької обласної прокуратури на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Донецької області про поновлення на посаді відмовлено.

З матеріалів справи слідує, що наказом керівника Донецької обласної прокуратури від 20.12.2022 року позивача було поновлено на посаді прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області.

При цьому, як зазначає позивач, ознайомили його з наведеним вище наказом лише 10.05.2023 року.

У зв`язку з зазначеним вище, позивач вважав протиправною бездіяльність Донецької обласної прокуратури щодо невчасного ознайомлення його з наказом відповідача щодо його поновлення на посаді і, як наслідок, виникнення у нього права у нього на стягнення з Донецької обласної прокуратури на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 20 жовтня 2022 року по 10 травня 2023 року включно в сумі 418694,75 (чотириста вісімнадцять тисяч шістсот дев`яносто чотири гривні 75 копійок) з вирахуванням при виплаті встановлених податків та зборів.

Приписами ст.236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Колегія суддів, аналізуючи заявлені позивачем вимоги у даній справі, звертає увагу, що крім вимог про визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо неналежного поновлення його на посаді прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області на час відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року у справі №520/6960/2020, ним також заявлено вимоги про стягнення з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 20 жовтня 2022 року по 10 травня 2023 року включно в сумі 418694,75 (чотириста вісімнадцять тисяч шістсот дев`яносто чотири гривні 75 копійок) з вирахуванням при виплаті встановлених податків та зборів.

Отже, обставинами, якими обґрунтовано звернення позивача до суду у даній справі є те, що поновлення його на посаді вже відбулося на підставі рішення суду у справі №520/6960/2020, яке є вже виконаним, однак позивач зазначає вже про інше порушення відповідачем його прав та наявність підстав для застосування приписів ст.236 КЗпП України.

Обставини затримки фактичного поновлення позивача на посаді є новими та не були предметом позову у справі №520/6960/2020.

Підставою спору даній справі є протиправна, як на думку позивача, поведінка роботодавця (відповідача), що порушує його права, які підлягають захисту.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції не було враховано того, що заявлені позивачем у даній справі вимоги щодо стягнення з Донецької обласної прокуратури на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 20 жовтня 2022 року по 10 травня 2023 року включно в сумі 418694,75 (чотириста вісімнадцять тисяч шістсот дев`яносто чотири гривні 75 копійок) з вирахуванням при виплаті встановлених податків та зборів, не можуть розглядатися у порядку ст.383 КАС України, що відповідає практиці Верховного Суду у певних справах, в яких подібні вимоги розглядалися судом в порядку позовного провадження (в межах окремої справи).

Відтак, з огляду на викладене вище, висновки суду першої інстанції про те, що спірні правовідносини у даній справі склалися з приводу дій відповідача під час виконання рішення суду у справі №520/696/2020, яким позивача поновлено на посаді в органах прокуратури, а вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною, а тому позивач має право подати заяву до суду першої інстанції в порядку ст.383 КАС України, є необґрунтованими.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не було зазначено конкретну норму КАС України на підставі якої судом було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку щодо помилковості та необґрунтованості висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі суду.

Відповідно до вимог ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення; 3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, з огляду на вказане вище, враховуючи порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 року у справі №520/18189/23 підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 року у справі №520/18189/23 скасувати.

Направити справу №520/18189/23 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 23.10.2023 року