Справа № 420/19368/22
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 жовтня 2023 року

м. Київ

справа №420/19368/22

адміністративне провадження № К/990/28887/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів

на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року

та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2023 року

у справі №420/19368/22

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів, Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців територіальних органів Держпродспоживслужби у 2022 році, затверджений Наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів від 01 грудня 2022 року №632-к в частині визначення результатів виконання завдань начальником Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів від 01 грудня 2022 року №632-к в частині затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів від 05 грудня 2022 року №642-к про звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області з 20 грудня 2022 року;

- стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців територіальних органів Держпродспоживслужби у 2022 році затверджений Наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів від 01 грудня 2022 року №632-к в частині визначення результатів виконання завдань начальником Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів від 01 грудня 2022 року №632-к в частині затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів від 05 грудня 2022 року №642-к про звільнення ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області з 20 грудня 2022 року.

Стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 31868,60 грн.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2023 року, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року змінено, викладено мотивувальну частину оскаржуваного рішення в редакції даної постанови. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року - залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2023 року касаційну скаргу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів на ці самі рішення повернуто особі, яка її подала.

21 серпня 2023 року відповідач через підсистему «Електронний суд» вдруге звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2023 року у справі №420/19368/22. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

06 вересня 2023 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання заяви із зазначенням поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження та належних і допустимих доказів на підтвердження таких обставин, для його поновлення.

До Верховного Суду надійшло клопотання від скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначає, що відповідач вже звертався до Верховного Суду з касаційною скаргою при цьому вказує, що з первісною касаційною скаргою звернувся у межах процесуальних строків. Проте, ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2023 року касаційна скарга була повернута скаржнику, що не перешкоджає повторному зверненню. Крім того, вказує, що відповідно до наказу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів у разу оповіщення про повітряну тривогу на робочому місці працівник апарату, зокрема має негайно припинити роботу, швидко прямувати до найближчого укриття та перебувати там до моменту відміни повітряної тривоги.

Оцінивши наведені скаржником обставини та обґрунтування причин пропуску строку, вирішуючи клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень 21 червня 2023 року П`ятим апеляційним адміністративним судом розглянуто справу та ухвалено постанову. Повний текст судового рішення складено того ж дня, тому останній день строку на касаційне оскарження припадав на 21 липня 2023 року, а скаргу подано вдруге 21 серпня 2023 року.

Суд повторно звертає увагу скаржника, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків, встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Суд звертає увагу скаржника, що чинне законодавство України не передбачає зупинення процесуального строку у разі звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою та повернення такої касаційної скарги.

При цьому, Суд наголошує, що належним підтвердженням наміру реалізувати своє право на касаційне оскарження, є направлення повторної касаційну скаргу скаржником у найкоротший строк.

Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2023 року первісна касаційна скарга повернута скаржнику. Так, Суд прийшов до висновку, що у касаційній скарзі представник відповідача не навів належних обґрунтувань підстав касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Копію ухвали Верховного Суду від 26 липня 2023 року було надіслано до електронного кабінету скаржника в підсистемі «Електронний суд» того ж дня. Документ доставлено до електронного кабінету: 26 липня 2023 року. Крім того, копію ухвали Верховного Суду отримано скаржником 31 липня 2023 року засобами поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

В той же час, ця касаційна скарга подана відповідачем лише 21 серпня 2023 року водночас, у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження скаржник не зазначає обставин, які позбавляли його можливості привести свою касаційну скаргу у відповідність до статті 330 КАС України в найкоротші строки. При цьому, такі дії залежали виключно від скаржника.

Ураховуючи обставини справи, зазначену скаржником причину пропуску строку на касаційне оскарження не можна вважати поважною, тобто такою, що не залежала від волевиявлення особи, яка оскаржує судове рішення, і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України сторони, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту, для чого, як особи, зацікавлені у її поданні, повинні вчиняти всі можливі та залежні від них дії, використовувати всі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Таким чином наведені скаржником причини пропуску строку касаційного оскарження судових рішень не дають достатніх і переконливих підстав визнання поважними причин пропуску такого строку та його поновлення.

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що, вирішуючи питання поновлення строку касаційного оскарження, суд оцінює дотримання строків звернення до суду не тільки на час подачі первісної касаційної скарги, а й з врахуванням усього проміжку часу до постановлення відповідної ухвали про поновлення або відмову у поновленні таких строків.

При цьому, суд касаційної враховує тривалість строку пропущеного строку з ухвалення постанови суду апеляційної інстанції, обставини пропуску строку звернення до суду, які залежали виключно від волевиявлення скаржника, а непереборних обставин скаржником не наведено, а Судом не встановлено.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтованою пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», пункт 53 рішення ЄСПЛ від 8 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України»).

У рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі «МШ «Голуб» проти України» ЄСПЛ зазначив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України» (№32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обґрунтованого рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлює особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Таким чином, при належному добросовісному відношенні касатор не був позбавлений можливості подати касаційну скаргу в найкоротший строк після отримання ухвали Верховного Суду про повернення касаційного оскарження, проте таким правом не скористався.

Значний проміжок часу з моменту отримання ухвали Суду про повернення касаційної скарги та повторним поданням касаційної скарги вказує на відсутність процесуальної зацікавленості скаржника у касаційному перегляді судових рішень у даній справі.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Верховний Суд наголошує, що посилання скаржника на довготривалі повітряні тривоги, не можуть бути поважною причиною для поновлення строку на подання касаційної скарги для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до Верховного Суду та без надання відповідних доказів того, як саме довготривалі повітряні тривоги, вплинули на його роботу, що, в свою чергу, обумовило пропуск строку на подання касаційної скарги.

Неналежна організація процесу щодо оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання касаційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання касаційної скарги.

Аналогічний підхід застосований Верховним Судом у постановах від 26 вересня 2022 року у справі №560/403/22, від 03 листопада 2022 року у справі № 560/15534/21, від 18 січня 2023 року у справі №560/2836/22, від 31 січня 2023 року у справі № 380/4273/21, від 28 лютого 2023 року у справі №400/6312/21 та ін.

Зокрема, Судом не встановлено обставин, що перешкоджали відповідачу через збільшення повітряних тривог, їх тривалості, без обґрунтування неможливості звернення до Суду у розумні строки із зазначенням конкретних обставин, не може вважатись поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження.

Враховуючи вищенаведене, Верховний Суд приходить до висновків, що наведене в клопотанні скаржника не може бути підставою для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Пунктом 1 частини четвертої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ :

1. Відмовити в задоволені клопотання Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів про поновлення строку на касаційне оскарження.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2023 року у справі №420/19368/22.

3. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддіА.В. Жук Н.М. Мартинюк Ж.М. Мельник-Томенко