Справа № 380/9487/23
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 рокусправа № 380/9487/23
Зал судових засідань №7,

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючої-судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Богданова А.В.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Фельпеля І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м.Львові, в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправним і скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) звернувся з позовною заявою до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ) (місцезнаходження: вул. Мечнікова, 16/А, м. Львів, 79017; ), в якій, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просить:

- скасувати рішення атестаційної комісії Західного регіонального управління Державної прикордонної служби, оформлене протоколом від 20 березня 2023 року №7, в частині розгляду питання щодо призначення ОСОБА_1 на посаду;

- визнати протиправним та скасувати Наказ начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 23 березня 2023 року №109-ОС «Про особовий склад» в частині звільнення підполковника ОСОБА_1 з посади начальника Регіонального центру зв?язку та інформаційних систем та зарахування його в розпорядження начальника НОМЕР_3 прикордонного загону;

- поновити підполковника ОСОБА_1 на посаді начальника регіонального центру зв?язку та інформаційних систем Західного регіонального управління.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу в Державній прикордонній службі України на посадах офіцерського складу з 2003 року. 01.08.2020 між позивачем та начальником Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України укладено контракт про проходження військової служби строком на три роки. 23.03.2023 начальником Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України видано наказ №109-ОС, яким зараховано позивача у розпорядження начальника НОМЕР_3 прикордонного загону, звільнивши з посади начальника регіонального центру зв`язку та інформаційних систем Західного регіонального управління. Позивач вважає, що оскаржуваним наказом його фактично понижено в посаді, а звільнення його з посади начальника регіонального центру зв`язку відбулось за 4 місяці до припинення Контракту, строк дії якого спливає 31.07.2023. Звертає увагу, що з оскаржуваним наказом його не було ознайомлено, оскільки в день видачі наказу позивач перебував на лікарняному. В подальшому, позивач неодноразово звертався з проханням видати копію оскаржуваного наказу, однак вказане прохання залишилось без задоволення. Таким чином, позивач вважає оскаржуваний наказ протиправним та таким, який підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 08.05.2023 відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

16.05.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою судді від 16.05.2023 вказану заяву повернуто заявнику без розгляду.

17.05.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії Наказу начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 23 березня 2023 року № 109-ОС. При цьому, зазначає, що оскаржуваний Наказ має очевидні ознаки протиправності та порушення прав позивача, а невжиття заходів щодо зупинення дії Наказу може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення його порушених прав.

Ухвалою судді від 18.05.2023 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

26.05.2023 відповідачем на виконання вимог суду долучено до матеріалів справи копію наказу начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 23.03.2023 №109-OC; копії листків непрацездатності №88 від 23.03.2023 та №95 від 26.03.2023; накази про перебування на лікуванні №69-BB від 23.03.2023 та №72-ВВ від 27.03.2023.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву від 26.05.2023, в якому відповідач заперечив проти позовних вимог мотивуючи тим, що виданню оскаржуваного наказу передувала цільова перевірка Регіонального центру зв?язку та інформаційних систем Західного регіонального управління групою офіцерів Західного регіонального управління в період з 28 лютого до 3 березня 2023 року. Перевіркою встановлено ряд прорахунків та недоліків, про що подано на розгляд керівництву регіонального управління звіт від 10.03.2023, а 18.03.2023 начальником відділу зв?язку та інформаційних систем - начальником зв?язку штабу Західного регіонального управління подано рапорт №28/2736/23-Вн про результат перевірки та розгляду на атестаційній комісії Західного регіонального управління питання звільнення з посади начальника Регіонального центру зв?язку та інформаційних систем підполковника ОСОБА_1 та зарахування його в розпорядження для розгляду питання подальшого призначення на іншу посаду, разом з тим призначення на звільнену посаду іншого офіцера заступника позивача за посадою на цей період. Протоколом засідання атестаційної комісії Західного регіонального управління №7 від 20.03.2023 прийнято рішення та надано пропозиції начальнику Західного регіонального управління щодо зарахування підполковника ОСОБА_2 у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 . Розглянувши протокол атестаційної комісії, начальником Західного регіонального управління видано оскаржуваний наказ №109-OC, згідно абзацу другого пункту II зараховано підполковника ОСОБА_3 у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наказом начальника Західного регіонального управління від 20.04.2023 №156-ОС позивача виключено із списку особового складу та усіх видів забезпечення регіонального управління.

Крім того, повідомлено, що 01.05.2023 на адресу відповідача від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов лист-клопотання про звернення позивача із рапортом про переміщення для подальшого проходження військової служби до Східного регіонального управління Держприкордонслужби України. У зв?язку з цим Західним регіональним управлінням направлено листа до Адміністрації Держприкордонслужби України, Східного регіонального управління Держприкордонслужби України, в частині щодо підполковника ОСОБА_1 та його бажання викладеного в рапорті від 24.04.2023 щодо подальшого проходження військової служби на ділянці Східного регіонального управління. Відповідач вважає, що вказані факти спростовують доводи позивача щодо відсутності повноважень начальника прикордонного загону щодо призначення військовослужбовця у військовому званні підполковника.

З урахуванням вищенаведеного, просить відмовити у задоволенні позову.

29.05.2023 від відповідача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додатків до відзиву на позовну заяву.

05.06.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримав свої позовні вимоги. Окрім цього, вказав на порушення відповідачем порядку проведення атестації, встановленого Інструкцією про порядок атестування військовослужбовців Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації ДПС України від 28.09.2012 №771.

06.06.2023 від позивача надійшла заява про зміну предмета позову, в якій зокрема зазначено, що службова записка (рапорт) від 18.03.2023 №28/2736/23-Вн та подання від 20.03.2023 не можуть бути підставою для видачі Наказу начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 23.03.2023 №109-0С. Звільнення позивача на підставі цих документів свідчить про порушення Західним регіональним управлінням Державної прикордонної служби, визначених пунктом 93 Положення умов призначення на посади. Додатково звертає увагу про порушення, допущені атестаційною комісією при проведенні атестування позивача, серед яких зокрема: не проаналізовано проходження позивачем служби за період з часу останнього атестування; не був оцінений рівень професійної підготовки, ділові та моральні якості позивача; ефективність та якість виконання посадових обов`язків (посадових інструкцій), складність виконуваної роботи та її результативність, відповідність займаній посаді. Вказує, що відповідач, не повідомивши позивача про проведення атестування та не ознайомивши зі змістом службової характеристики й атестаційного висновку, позбавив його права подати мотивовані заперечення щодо викладеної у службовій характеристиці інформації, а також права оскаржити її у визначеному законодавством порядку. Крім того, рішення атестаційної комісії не містить висновку про невідповідність позивача займаній посаді. Таким чином, з підстав викладених у заяві, вважає рішення атестаційної комісії необ`єктивним та таким, що також підлягає скасуванню.

Від відповідача 20.06.2023 до суду надійшло заперечення (на відповідь на відзив), в якому відповідач вказує, що позивач помилково застосовує порядок і підстави атестування до рішення атестаційної комісії щодо проходження військової служби з огляду на п. 1.1. Інструкції №711 та п. 309 Положення №1115/2009. Додатково зазначає, що за зверненням (рапортом) позивача від 24.04.2023, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 наказом №658-ОС від 14.06.2023 виключено зі списку прикордонного загону з 14.06.2023 на підставі наказу Адміністрації Держприкордонслужби України №709-ОС від 19.05.2023.

29.08.2023 до суду від відповідача надійшло заперечення на заяву позивача про зміну предмета позову, в якому зазначає, що протокол атестаційної комісії не впливає на права та обов`язки суб`єкта, щодо якого він складений, оскільки таким рішенням є відповідний наказ від 23.03.2023 №109-ОС. Висновок атестаційної комісії від 20.03.2023 №7 має рекомендаційний характер та не породжує для позивача жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав і не породжує для нього обов`язкових юридичних наслідків, а тому відсутні підстави для його скасування.

Ухвалою судді від 12.09.2023 закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді. Призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач, надавши пояснення щодо спірних відносин, просив суд позов задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та з урахуванням заяви про зміну предмету позову.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував з підстав, викладених у поданих відзиві та запереченнях.

Заслухавши осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що підполковник ОСОБА_1 , проходив військову службу в Західному регіональному управлінні Державній прикордонній службі України на підставі Контракту про проходження громадянами України військової служби в державній прикордонній службі України, який набрав чинності 01 серпня 2020 року, та займав посаду начальника Регіонального центру зв`язку та інформаційних систем Західного регіонального управління Державної прикордонної служби.

У відповідності до службового завдання від 22.02.2023 №28/1851-23-вн, в період з 28.02.2023 по 03.03.2023, групою офіцерів Західного регіонального управління здійснено цільову перевірку Регіонального центру зв`язку та інформаційних систем Західного регіонального управління, за результатами якої складено відповідний звіт.

Згідно даних Витягу зі звіту №28/2521/23-Вн від 10.03.2023, групою офіцерів Західного регіонального управління прийнято ряд пропозицій щодо усунення виявлених недоліків та покращення роботи, серед яких зокрема: начальнику відділу зв`язку та інформаційних систем начальнику зв`язку штабу Західного регіонального управління, з метою оздоровлення колективу та покращення службової діяльності підрозділу, розглянути кадрові пропозиції щодо керівництва РЦЗ та ІС до 30.03.2023.

За результатами вказаної вище цільової перевірки начальником відділу зв`язку та інформаційних систем начальником зв`язку штабу Західного регіонального управління подано відповідний рапорт до першого заступника начальника регіонального управління начальника штабу Західного регіонального управління за №28/2736/23-Вн від 18.03.2023 щодо пропозиції розгляду на атестаційній комісії Західного регіонального управління питання щодо звільнення з посади начальника Регіонального центру зв`язку та інформаційних систем Західного регіонального управління підполковника ОСОБА_1 та зарахування його у розпорядження начальника Західного регіонального управління.

Протоколом №7 засідання атестаційної комісії Західного регіонального управління Державної прикордонної служби від 20.03.2023 прийнято рішення та надано пропозиції начальнику Західного регіонального управління щодо зарахування підполковника ОСОБА_2 у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20.03.2023 начальником відділу зв`язку та інформаційних систем начальником зв`язку штабу Західного регіонального управління на підполковника ОСОБА_1 складено відповідне подання до призначення, а саме, щодо звільнення його від займаної посади та зарахування у розпорядження начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби від 23.03.2023 №109-ОС зараховано у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_1 , звільнивши з посади начальника Регіонального центру зв`язку та інформаційних систем Західного регіонального управління, згідно підпункту 2 пункту 127 Положення.

Наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби від 20.04.2023 №156-ОС виключено із списків особового складу Західного регіонального управління та усіх видів забезпечення: підполковника ОСОБА_1 , начальника Регіонального центру зв`язку та інформаційних систем Західного регіонального управління, який вибуває для подальшого проходження служби до НОМЕР_3 прикордонного загону, з 20.04.2023. Підстава: наказ начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби від 23.03.2023 №109-ОС, припис Військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2023 №12/13.

24.04.2023 до НОМЕР_3 прикордонного Карпатського загону надійшов рапорт ОСОБА_1 . Як слідує зі змісту вказаного рапорту, позивач просив начальника НОМЕР_3 прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України клопотати перед Вищим командуванням про переведення його для подальшого проходження військової служби до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

01.05.2023 на адресу Західного регіонального управління від начальника НОМЕР_3 прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України надійшов лист-клопотання про звернення з рапортом підполковника ОСОБА_1 від 24.04.2023, який перебував з 21.04.2023 в розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , про переміщення його для подальшого проходження військової служби до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

04.05.2023 Західним регіональним управлінням направлено листа до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в частині щодо підполковника ОСОБА_1 та його бажання викладеного в рапорті від 24.04.2023 щодо подальшого проходження військової служби на ділянці Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Згідно з витягом із наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України від 14.06.2023 №658-ОС підполковника ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з вибуттям для подальшого проходження служби в розпорядження начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з 14.09.2023 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення. Підстава: наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 19.05.2023 №709-ОС.

Позивач не погоджуючись зі звільненням його з посади начальника Регіонального центру зв`язку та інформаційних систем Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону №2232-XII правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п.21 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на даний час.

За приписами пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною 1 ст. 2 Закону №2232-XII передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч.4 ст.2 Закону №2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, дія якого поширюється на військовослужбовців Державної прикордонної служби України, та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями передбачено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Єдиноначальність - принцип управління, за яким керівникові надаються широкі управлінські повноваження при персональній відповідальності за результати роботи.

Відповідно до Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 № 661-IV, Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; Морська охорона, яка складається із загонів морської охорони; органи охорони державного кордону - прикордонні загони, окремі контрольно-пропускні пункти, авіаційні частини; розвідувальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Частиною 3 розділу І Положення про орган охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.11.2018 № 971 визначено, що у своїй діяльності орган охорони державного кордону керується Конституцією України, законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України, цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами, а також актами організаційно-розпорядчого характеру Адміністрації Держприкордонслужби.

Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Положення №1115/2009), яке регулює порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період.

Відповідно до пункту 12 Положення № 1115/2009 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців з державою, зокрема включення їх до списків особового складу органів Держприкордонслужби або виключення з таких списків, присвоєння та позбавлення військових звань, пониження та поновлення у військових званнях, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо, оформлюється письмовими наказами на підставі документів, види та форма яких установлюються наказом Міністерства внутрішніх справ України. Відповідно до статті 1 КЗпП України його чинність поширюється на працівників. При цьому військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах з військовими частинами, а проходять особливий вид публічної служби, перебуваючи на державному забезпеченні.

Згідно з п. 13 Положення № 1115/2009 право видавати накази по особовому складу мають Голова Державної прикордонної служби України та згідно з визначеними ним повноваженнями посадові особи з числа його заступників, керівник розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби, начальники (командири) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, ректор вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби, начальники навчальних центрів, науково-дослідних установ та органів забезпечення, які утримуються на окремих штатах і за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище (далі - начальники).

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється наказом Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 88 Положення №1115/2009 військовослужбовці призначаються на посади, звільняються з посад та зараховуються у розпорядження прямими начальниками, яким надано право видавати накази по особовому складу відповідно до номенклатури посад, що затверджується наказом Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно з пп. 2 п. 89 Положення № 1115/2009 призначення військовослужбовців на посади, звільнення з посад та зарахування їх у розпорядження здійснюється:

2) осіб офіцерського складу:

на посади в органах Держприкордонслужби, за якими передбачено граничне військове звання до майора (капітана 3 рангу) включно, - наказом начальника відповідного органу Держприкордонслужби;

на посади у структурних підрозділах регіонального управління та підпорядкованих йому органах Держприкордонслужби, вищому військовому навчальному закладі Держприкордонслужби, за якими передбачено граничне військове звання до підполковника (капітана 2 рангу) включно, - наказом відповідно начальника регіонального управління, ректора вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби;

на посади у розвідувальному органі Адміністрації Держприкордонслужби, за якими передбачено граничне військове звання до полковника (капітана 1 рангу) включно, крім посад заступників керівника цього розвідувального органу, призначення на які здійснюється Президентом України або Головою Державної прикордонної служби України, - наказом керівника цього розвідувального органу;

в інших випадках - наказом Голови Державної прикордонної служби України.

Військовослужбовця може бути звільнено з посади та/або зараховано у розпорядження його прямим начальником, який згідно з цим Положенням уповноважений видавати накази по особовому складу відповідно до номенклатури посад (п. 90 Положення № 1115/2009).

Згідно з пп. 2 п. 127 Положення № 1115/2009 зарахування військовослужбовців у розпорядження начальників, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого проходження такими військовослужбовцями військової служби допускається у разі: коли начальник органу Держприкордонслужби вищого рівня здійснює переміщення військовослужбовця, призначення якого на посаду належить до повноважень начальника органу Держприкордонслужби нижчого рівня, а також у разі переміщення військовослужбовця на посаду до розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби, - до двох місяців.

Військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами начальників, які мають право призначення на ці посади згідно з номенклатурою посад, та вищими начальниками.

У відповідності до пункту 1 глави 7 розділу II Інструкції з організації обліку особового складу Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 червня 2017 року №468 (далі - Інструкція № 468), переміщення по службі, відрядження військовослужбовців здійснюються як у межах, так і за межі органу Держприкордонслужби: у межах органу Держприкордонслужби - наказом по особовому складу начальника органу; у межах регіонального управління - наказом (розпорядженням) начальника регіонального управління: в інших випадках - наказом (розпорядженням) Голови Державної прикордонної служби України або його заступників.

Згідно з пунктом 49 глави 7 розділу II Інструкції №468, військовослужбовців військової служби за контрактом, осіб офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, осіб офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовців, призваних на військову службу під час мобілізації, направляють у розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо подальшого їх службового використання.

Відповідно до п. 13 глави 10 розділу II Інструкції №468 у наказах начальників органів Держприкордонслужби в обов`язковому порядку зазначаються: про призначення (переміщення), зарахування в розпорядження відповідних начальників - військове звання, прізвище, ім`я, по батькові військовослужбовця, його особистий номер, на яку посаду призначається (у розпорядження якого начальника органу Держприкордонслужби зараховується), посада з якої звільняється, та пункт Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, відповідно до вимог якого здійснюється призначення (переміщення, зарахування у розпорядження). При зарахуванні в розпорядження у зв`язку з обранням запобіжного заходу у кримінальній справі у виді домашнього арешту чи тримання під вартою, крім вищезазначеного, вказується необхідність припинення, з дня фактичного взяття під варту чи перебування під домашнім арештом, виплату грошового забезпечення (додатки 28, 29).

Пунктом 121 Положення №1115/2009 встановлено, що вибуття військовослужбовця до нового місця служби здійснюється після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу або письмового повідомлення про його призначення на посаду чи зарахування у розпорядження начальника відповідного органу Держприкордонслужби, в тому числі доведеного технічними засобами передачі інформації. Виключення військовослужбовця зі списків особового складу органу Держприкордонслужби здійснюється після здавання ним посади, але не пізніше ніж через місяць від дня одержання органом витягу з наказу або іншого письмового повідомлення про переміщення військовослужбовця по службі.

Згідно з положенням про Регіональний центру зв`язку та інформаційних систем Західного регіонального управління та Посадової інструкції начальника Регіонального центру зв`язку та інформаційних систем Західного регіонального управління, затверджених Наказом Західного регіонального управління від 15.06.2021 №32 (у редакції наказу Західного регіонального управління від 05.09.2022 №44), начальник РЦЗ та ІС підпорядковується начальнику відділу зв`язку та інформаційних систем - начальнику зв`язку штабу Західного регіонального управління та його заступнику і є прямим начальником усього особового складу РЦХ та ІС.

Відповідно до положення про відділ зв`язку та інформаційних систем штабу Західного регіонального управління та Посадової інструкції начальника відділу зв`язку та інформаційних систем - начальнику зв`язку штабу Західного регіонального управління (начальник Відділу), затверджених Наказом Західного регіонального управління від 15.06.2021 №32, начальник Відділу є начальником зв?язку, начальником органу спеціального зв?язку та начальником підрозділу технічного захисту інформації регіонального управління.

Він підпорядковується першому заступнику начальника регіонального управління - начальнику штабу, забезпечує своєчасне та якісне виконання покладених на відділ завдань і здійснення ним своїх функцій. Начальнику відділу безпосередньо підпорядковується персонал відділу, зі службових питань за напрямком діяльності персонал регіонального центру зв?язку та інформаційних систем (центрів зв?язку та інформаційних систем), відділів, відділень (груп) зв?язку (АСУ) органів та підрозділів кордону, відділу зв?язку та інформаційних систем Кінологічного навчального центру (включно з ПКШР), з питань оперативно-технічної служби - персонал підлеглих вузлів зв?язку органів та підрозділів кордону.

Начальник відділу, зокрема зобов`язаний подавати пропозиції керівництву щодо призначення на посади, звільнення з посад та переміщення особового складу відділу, своєчасного заміщення вакансій, заохочення, покладання стягнень і вирішувати інші питання службової діяльності персоналу підпорядкованих підрозділів.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що на момент виникнення спірних правовідносин, підполковник ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом, займаючи посаду начальника Регіонального центру зв`язку та інформаційних систем Західного регіонального управління Державної прикордонної служби, при цьому був підпорядкований начальнику відділу зв`язку та інформаційних систем - начальнику зв`язку штабу Західного регіонального управління.

Спірним наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби від 23.03.2023 №109-ОС позивача зараховано у розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнивши з посади начальника Регіонального центру зв`язку та інформаційних систем Західного регіонального управління, згідно підпункту 2 пункту 127 Положення.

Водночас, передумовою винесення відповідачем спірного наказу слугувало проведення цільової перевірки Регіонального центру зв`язку та інформаційних систем Західного регіонального управління Державної прикордонної служби, у відповідності до службового завдання від 22.02.2023 №28/1851-23-вн, за результатами якої групою офіцерів Західного регіонального управління прийнято ряд пропозицій щодо усунення виявлених недоліків та покращення роботи, серед яких зокрема: начальнику відділу зв`язку та інформаційних систем начальнику зв`язку штабу Західного регіонального управління, з метою оздоровлення колективу та покращення службової діяльності підрозділу, розглянути кадрові пропозиції щодо керівництва РЦЗ та ІС до 30.03.2023.

На виконання вказаних пропозицій начальником відділу зв`язку та інформаційних систем начальником зв`язку штабу Західного регіонального управління подано відповідний рапорт до першого заступника начальника регіонального управління начальника штабу Західного регіонального управління за №28/2736/23-Вн від 18.03.2023 щодо пропозиції розгляду на атестаційній комісії Західного регіонального управління питання щодо звільнення з посади начальника Регіонального центру зв`язку та інформаційних систем Західного регіонального управління підполковника ОСОБА_1 та зарахування його у розпорядження начальника Західного регіонального управління.

При цьому, суд зауважує, що обов`язок начальника відділу подавати відповідні пропозиції керівництву щодо призначення на посади, звільнення з посад та переміщення особового складу відділу, своєчасного заміщення вакансій, заохочення, покладання стягнень прямо передбачений його посадовою інструкцією, про що йшлося вище.

В подальшому, Протоколом №7 засідання атестаційної комісії Західного регіонального управління Державної прикордонної служби від 20.03.2023 прийнято рішення та надано пропозиції начальнику Західного регіонального управління щодо зарахування підполковника ОСОБА_2 у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, оцінюючи доводи позивача про те, що до повноважень начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 не входить призначення осіб офіцерського складу на посади, за якими передбачено військове звання від підполковника і вище, а також, що зарахувавши в розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , його фактично було понижено в посаді, суд звертає увагу, що оскаржуваним наказом не вирішувалося питання про призначення позивача на посаду.

З огляду на наведене, суд також відхиляє аргументи позивача про порушення відповідачем пункту 93 Положення № 1115/2009, оскільки таким регулюється порядок та підстави призначення військовослужбовців на посади, тоді як у спірних правовідносинах відсутні відповідні дії.

В даному ж випадку наказом від 23.03.2023 №109-ОС ОСОБА_1 зараховано у розпорядження начальника 7 прикордонного Карпатського загону саме для вирішення питання щодо подальшого проходження такими військовослужбовцем військової служби. Начальником НОМЕР_3 прикордонного Карпатського загону позивач на жодну посаду не призначався.

Вказане підтвердив також допитаний 02.10.2023 у судовому засіданні свідок начальник відділу зв`язку та інформаційних систем начальник зв`язку штабу Західного регіонального управління, ОСОБА_4 . Який, зокрема зазначив, що позивача направлено в розпорядження 7-го прикордонного загону для вирішення питання про можливе укомплектування загону та призначення позивача на відповідну посаду. Тобто, позивача не було призначено на жодну із посад, а лише направлено в розпорядження.

Поряд з цим, спірний наказ від 23.03.2023 №109-ОС щодо позивача був прийнятий начальником Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на виконання повноважень, прямо передбачених пп. 2 п. 89 Положення № 1115/2009.

При цьому, начальник НОМЕР_3 прикордонного Карпатського загону в разі необхідності призначення позивача на певну посаду, був вправі клопотати перед вищим командуванням про таке призначення, що власне і було зроблено при переміщенні позивача на ділянку Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Водночас, згідно з абз. 2 п. 310 Положення № 1115/2009 призначення військовослужбовців на вищі, рівні та нижчі (не більше ніж на один ступінь) посади у воєнний час здійснюється без згоди цих військовослужбовців.

З урахуванням вищезазначених норм законодавства, враховуючи специфіку військової служби, яку проходить позивач та умови воєнного стану, введеного на всій території України, на думку суду, відсутні підстави вважати, що наказ начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 23 березня 2023 року №109-ОС «Про особовий склад» в частині звільнення підполковника ОСОБА_1 з посади начальника Регіонального центру зв?язку та інформаційних систем та зарахування його в розпорядження начальника НОМЕР_3 прикордонного загону прийнятий не уповноваженим органом чи з порушенням порядку та способу його прийняття.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність законодавчих підстав для його скасування.

Окрім цього, щодо аргументів позивача про те, що відповідачем було порушено порядок проведення його атестації перед переміщенням, зокрема положення Інструкції про порядок атестування військовослужбовців Державної прикордонної служби України, а також про протиправність рішення атестаційної комісії Західного регіонального управління Державної прикордонної служби, оформлене протоколом від 20 березня 2023 року №7, в частині розгляду питання щодо призначення ОСОБА_1 на посаду, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пп. 6 п. 93 Положення №1115/2009 призначення військовослужбовців на нижчі посади здійснюється, зокрема за результатами атестації - за рішенням відповідного начальника.

Згідно з пп. 1 п. 1 Інструкції про порядок атестування військовослужбовців Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 28.09.2012 № 771 (далі Інструкція № 771) атестування військовослужбовців проводиться з метою забезпечення правильного добору, розстановки, виховання і вдосконалення підготовки військових кадрів шляхом об`єктивного оцінювання професійного рівня, ділових та моральних якостей кожного військовослужбовця, відповідності їх займаній посаді, визначення перспективи подальшого проходження військової служби, зокрема формування кадрового резерву для призначення на керівні посади, направлення на навчання, а також для присвоєння військовослужбовцям первинного офіцерського звання.

Вказана Інструкція № 771 передбачає діяльність Атестаційної комісії, зокрема згідно з п. 2.5 атестаційна комісія є колегіальним органом, на який покладаються завдання щодо:

забезпечення оцінки професійного рівня, ділових та моральних якостей військовослужбовців, їх добору та розстановки;

надання начальникові органу Держприкордонслужби пропозицій стосовно службового використання військовослужбовців, направлення їх на навчання за державним замовленням;

прийняття рішення стосовно відповідності військовослужбовців займаним посадам у випадках, визначених пунктами 1.4, 1.5 розділу І цієї Інструкції;

розгляду за рішенням начальника органу Держприкордонслужби інших питань, пов`язаних з проходженням військовослужбовцями військової служби.

Згідно з п.п. 2.9 та 2.10 Інструкції № 771 засідання атестаційних комісій проводяться за рішенням начальника органу Держприкордонслужби.

Рішення атестаційної комісії має для начальника органу Держприкордонслужби рекомендаційний характер для прийняття відповідних рішень згідно з чинним законодавством.

Так, необхідно зазначити, що в даному випадку відсутні підстави стверджувати про порушення відповідачем порядку проведення атестації, встановленого Інструкцією № 771, оскільки в ході судового розгляду судом встановлено, що атестація в розумінні пп. 6 п. 93 Положення №1115/2009 щодо позивача взагалі не проводилася, так як відповідно до п. 309 атестація військовослужбовців в особливий період не проводиться.

Судом також встановлено, що на засіданні атестаційної комісії розглядалося питання, порушене у рапорті начальника відділу зв?язку та інформаційних систем - начальника зв?язку штабу Західного регіонального управління рапорт №28/2736/23-Вн про результат перевірки та розгляду на атестаційній комісії Західного регіонального управління питання звільнення з посади начальника Регіонального центру зв?язку та інформаційних систем підполковника ОСОБА_1 та зарахування його в розпорядження для розгляду питання подальшого призначення на іншу посаду, для надання начальникові органу Держприкордонслужби пропозицій службового використання військовослужбовця, що відповідає п.п. 2.5., 2.9., 2.10 Інструкції № 771.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Обов`язковою ознакою дій/бездіяльності/рішень суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

За таких обставин, висновок атестаційної комісії Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, оформлений протоколом від 20.03.2023 №7 має рекомендаційний характер та не породжує для позивача жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав. Тоді як, можливість комісії приймати відповідні висновки для надання начальникові органу Держприкордонслужби пропозицій стосовно службового використання військовослужбовців прямо передбачена положеннями Інструкції № 771.

З огляду на викладене, відсутні підстави для скасування рішення атестаційної комісії Західного регіонального управління Державної прикордонної служби, оформлене протоколом від 20 березня 2023 року №7, в частині розгляду питання щодо призначення ОСОБА_1 на посаду.

Необхідно також зауважити, що відповідно до пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.

Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, у яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року №2-зп у справі №3/35-313 вказано, що … за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи правового акта індивідуальної дії правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії) стосуються окремих осіб, розраховані на персональне (індивідуальне) застосування і після реалізації вичерпують свою дію.

У питанні скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, Верховний Суд має сталу та послідовну позицію, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (зокрема, таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 травня 2021 року у справі № 9901/286/19, від 8 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, Касаційний адміністративний суд у рішеннях від 14 липня 2021 року у справі № 9901/96/21, від 27 жовтня 2022 року у справі № П/9901/97/21).

Так, як встановлено судом вище, ОСОБА_1 , перебуваючи у розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , подав рапорт, у якому просив начальника НОМЕР_3 прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України клопотати перед Вищим командуванням про переведення його для подальшого проходження військової служби до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

В подальшому 01.05.2023 на адресу Західного регіонального управління від начальника НОМЕР_3 прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України надійшов лист-клопотання про звернення з рапортом підполковника ОСОБА_1 від 24.04.2023, який перебував з 21.04.2023 в розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , про переміщення його для подальшого проходження військової служби до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Так як пунктом 1 глави 7 розділу II Інструкції з організації обліку особового складу Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 червня 2017 року №468 передбачено, що переміщення по службі, відрядження військовослужбовців здійснюються у межах регіонального управління - наказом (розпорядженням) начальника регіонального управління, а в інших випадках - наказом (розпорядженням) Голови Державної прикордонної служби України або його заступників, 04.05.2023 Західним регіональним управлінням направлено листа до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в частині щодо підполковника ОСОБА_1 та його бажання викладеного в рапорті від 24.04.2023 щодо подальшого проходження військової служби на ділянці Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

При цьому, судом встановлено, що згідно з витягом із наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України від 14.06.2023 №658-ОС підполковника ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з вибуттям для подальшого проходження служби в розпорядження начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з 14.09.2023 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення. Підстава: наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 19.05.2023 №709-ОС.

Таким чином, на даний час позивач вже не перебуває в розпорядженні начальника НОМЕР_3 прикордонного загону, а спірний наказ від 23 березня 2023 року №109-ОС в цій частині виконаний.

Враховуючи вищенаведене, оскаржуваний наказ від 23 березня 2023 року №109-ОС є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування, станом на час вирішення справи такий вичерпав свою дію внаслідок вибуття позивача для подальшого проходження служби в розпорядження начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених вимог, суд дійшов висновку про відустність підстав для задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст.139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 23.10.2023.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна