Справа № 200/3097/23
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року справа №200/3097/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Дяченка Олексія Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року у справі № 200/3097/23 (головуючий І інстанції Логойда Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати йому в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року включно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на його користь індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн в місяць у загальній сумі 109995,05 грн за період з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року включно відповідно до норм абз. 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

В обгрунтування позову зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року у справі № 200/2752/21-а зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 20 березня 2020 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року січень 2008 року, а в період з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року березень 2018 року з урахуванням абз. 4 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Тобто, судовим рішенням вирішено права позивача на отримання індексації грошового забезпечення у відповідному розмірі.

16 серпня 2021 року відповідачем нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення на виконання рішення суду.

Проте відповідачем не вірно здійснено розрахунок суми індексації-різниці, виплата якої передбачена абз. 4, 6 п. 5 Порядку № 1078.

Протиправні дії відповідача призвели до виплати позивачу індексацію грошового забезпечення у не повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року закрито провадження в справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Не погодившись з судовим рішенням, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на продовження розгляду.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції безпідставно відмовив у відкритті провадження у справі, оскільки питання права позивача на отримання індексації-різниці грошового забезпечення, передбаченої абз. 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 за період з 01.03.2018 по 20.03.2020 в межах справи № 200/2752/21-а не розглядалось.

Тому є помилковими висновки суду першої інстанції, що в даному випадку між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, є рішення суду, що набрало законної сили.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року у справі № 200/2752/21-а, яке набрало законної сили 03.07.2021, зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 20 березня 2020 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року січень 2008 року, а в період з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року березень 2018 року з урахуванням абз. 4 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

На виконання судового рішення відповідачем 16 серпня 2021 року нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в розмірі 84243,97 грн.

Проте відповідачем не виплачена позивачу індексація-різниця, передбачена абз. 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 за період з 01.03.2018 по 20.03.2020.

Як свідчить текст рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року у справі № 200/2752/21-а ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати йому в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на його користь індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати йому в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абз. 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на його користь щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року включно відповідно до абз. абз. 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

Позовні вимоги у справі № 200/2752/21-а в частині періоду з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року позивач обґрунтовував тим, що йому не було виплачено індексацію грошового забезпечення, що передбачена абз. 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, чим порушені його права.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року у справі № 200/2752/21-а в задоволенні цієї частини позовних вимог відмовлено, однак, рішення не містить оцінки суду щодо підстав відмови задоволення цих вимог.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, виходив з того, що рішенням у справі № 200/2752/21-а вже вирішені аналогічні позовні вимоги, отже, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, є рішення суду, що набрало законної сили.

Оцінка суду.

Згідно частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини другої статті 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Як визначено пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як свідчать матеріали справи, предметом позову ОСОБА_1 визначено питання перерахунку та доплати позивачу індексації-різниці грошового забезпечення, передбаченої нормами абзаців 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року включно із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

В апеляційній скарзі представник позивача зазначає про нетотожність позову у цій справі та справі № 200/2752/21,-а оскільки при розгляді справи не було визначено суму належної позивачу індексації грошового забезпечення, вимоги про індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 20.03.2020 не розглядались, оскільки під час розгляду справи № 200/2752/21-а відповідачем ще не було нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення з березня 2018 року.

Після виконання рішення суду у справі № 200/2752/21-а змінились обставини справи, а саме: у позивача виникло право на отримання індексації-різниці грошового забезпечення з 01 березня 2018 року по 20 березня 2020 року.

Отже, під час розгляду справи № 200/2752/21-а було відсутнє порушення прав позивача в частині невиплати індексації-різниці грошового забезпечення за період 01.03.2018 по 20.03.2020, оскільки право на її отримання виникло з моменту виплати відповідачем індексації грошового забезпечення з березня 2018 року.

Таким чином, предметом позову ОСОБА_1 у цій справі є питання наявності розрахунку фіксованої щомісячної індексації грошового забезпечення та її розміру.

Це питання не було предметом правової оцінки у справі № 200/2752/21-а, оскільки перевірка правильності нарахованих відповідачем позивачу сум індексації грошового забезпечення з урахуванням абз. 4, 6 п. 5 Порядку № 1078 не здійснювалася.

Відтак, судом першої інстанції здійснено неправильний порівняльний аналіз підстав і обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги у справі, що розглядається, та у справі № 200/2752/21-а.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1078 спори з питань індексації грошових доходів підлягають розгляду в судовому порядку, питання обчислення суми індексації може бути предметом судового контролю, а позовні вимоги щодо правильності їх обчислення можуть бути заявлені окремим позовом.

При цьому, моментом виникнення спірних правовідносин буде ймовірне порушення прав позивача після виплати позивачем індексації грошового забезпечення, з розміром якого останній не погоджується.

Такий правовий підхід узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема у постановах від 28 червня 2023 року у справі № 200/4258/22, від 15 грудня 2022 року у справі № 460/3473/21, від 23 січня 2023 року у справі № 340/3391/22 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.

Таким чином, приписи п .4 ч. 1 ст. 238 КАС України в даному випадку не підлягають застосуванню.

За таких обставин, суд першої інстанції передчасно виніс оскаржувану ухвалу, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.

Згідно пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, його висновки не відповідають обставинам справи, тому судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Дяченка Олексія Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року у справі № 200/3097/23 задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року у справі № 200/3097/23 скасувати і направити справу для продовження розгляду до Донецького окружного адміністративного суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 23 жовтня 2023 року та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв