Справа № 160/19007/23
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про арешт коштів на рахунках платника податків у банках, -
В липні 2023 року Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд:
- застосувати арешт коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , застосованого на підставі рішення заступника начальника Головного управління ДПС у Запорізькій області від 25.07.2023 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, ПК України, в.о. начальника ГУ ДПС у Запорізькій області був прийнятий наказ № 1128-П від 27.06.2023 року «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » та направлення на перевірку від 28.06.2023 року № 1543, № 1544. З метою ознайомлення з наказом № 1128-П від 27.06.2023 року «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 та направленням на перевірку від 28.06.2023 року № 1543, № 1544, було здійснено вихід на фактичну перевірку магазину за адресою: АДРЕСА_1 . Після ознайомлення з наказом та направленнями на проведення фактичної перевірки, ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відмовлено у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, про що було складено акт №686/08/01/070/09/ НОМЕР_1 від 05.07.2023 року. З урахуванням викладених обставин, посадова особа ФОП ОСОБА_1 не виконує встановлені діючим законодавством обов`язки, навмисно створює умови щодо унеможливлення проведення документальної фактичної перевірки, а саме: перешкоджає законній діяльності посадових осіб контролюючого органу під час виконання ними службових обов`язків, не виконує законні вимоги посадових осіб, не допускає посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 30.08.2023 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
18.08.2023 року на адресу суду від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач вважає, що позовні вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню, з урахуванням наступного. ГУ ДПС у Запорізькій області не дотрималося вимог пп.80.2.2. п. 80.2 ст.80 та п. 81.1 ст. 81 ПК України, а саме, наказ не містить жодних посилань на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім зазначення норми Податкового кодексу України, якою лише визначаються певні підстави для проведення фактичної перевірки, що свідчить про неналежне оформлення наказу на проведення перевірки від 27.06.2023 року № 1128-П в частині невідображення в наказі підстав проведення перевірки. Таким чином, відповідач вважає, що мав всі законні підстави для недопуску посадових осіб ГУ ДПС у Запорізькій області до проведення фактичної перевірки на підставі наказу від 27.06.2023 року № 1128-П. Також не погоджується із доводами позивача щодо факту відмови відповідача від перевірки та від допуску до фактичної перевірки, оскільки під час здійснення виходу позивача на перевірку магазину відповідача не було, в магазині знаходились продавці. Крім того, відповідач посилається на те, що звертався до позивача із заявою про продовження строку фактичної перевірки, у зв`язку із наданням документів у повному обсязі. На підставі викладеного, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 року зобов`язано Головне управління Держаної податкової служби у Запорізькій області надати до суду в строк до 19.10.2023 року належним чином завірену копію доповідної записки начальника управління податкового аудиту ГУ ДПС у Запорізькій області Шепеля Дмитра від 27.06.2023 року №2179.
10.10.2023 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли витребувані ухвалою суду від 27.09.2023 року документи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2023 року виправлено описку в ухвалах Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2023 року та від 27.09.2023 року.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
З матеріалів справи вбачається, що керуючись ст.19-1, ст.20, п.п. 75.1.3 п.75.1 ст.75, ПК України та на підставі п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80, п.69.27 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України та доповідної записки начальника управління податкового аудиту ГУ ДПС у Запорізькій області від 27.06.2023 року №2179вн, прийнято наказ №1128-П від 27.06.2023 року «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » та вирішено провести з 28.06.2023 року тривалістю не більше 10 діб фактичної перевірки магазину за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 за період з 01.04.2023 року по день закінчення фактичної перевірки, з метою дотримання норм законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами, вимог законодавства, яке регулює ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), з питань цін та ціноутворення.
На підставі даного наказу складено направлення на перевірку від 28.06.2023 року №1543 та №1544.
Посадовими особами Головного управління ДПС у Запорізькій області 05.07.2023 року, з метою ознайомлення з наказом №1128-п від 27.06.2023 року «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 та направленнями на перевірку від 28.06.2023 року №1543, №1544, здійснено вихід на фактичну перевірку магазину за адресою: АДРЕСА_1 .
Посадовими особами контролюючого органу 05.07.2023 року було складено акт №686/08/01/070/09/ НОМЕР_1 про те, що після ознайомлення з наказом та направленнями на проведення фактичної перевірки, ФОП ОСОБА_1 відмовлено у допуску посадових осіб Головного управління ДПС у Запорізькій області до проведення фактичної перевірки.
У зв`язку з відмовою платника податків у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, заступником начальника ГУ ДПС у Запорізькій області, 25.07.2023 року о 09 год. 00 хв. прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яке було надіслане на адресу відповідача відповідно до вимог ст. 94 Податкового кодексу України.
Вважаючи, що відповідач не виконує встановлені діючим законодавством обов`язки, навмисно створює умови щодо унеможливлення проведення фактичної перевірки, а саме: перешкоджає законній діяльності посадових осіб контролюючого органу під час виконання ними службових обов`язків, не виконує законні вимоги посадових осіб, не допускає посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів, податковий орган звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно п.п.20.1.4 п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
За правилами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України фактичною перевіркою вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.
Статтею 16 Податкового кодексу України встановлено перелік обов`язків платників податків, а саме:
- не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи (пп. 16.1.9);
- допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом. (16.1.13).
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України).
Згідно з пп. 80.2.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Згідно п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.
Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.
У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, та/або у разі відмови отримати примірник цього акта чи надати письмові пояснення до нього, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує такий факт, та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня.
У разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Як вже судом було зазначено, посадовими особами податкового органу 05.07.2023 року було здійснено вихід на фактичну перевірку магазину за адресою: АДРЕСА_1 та у зв`язку із відмовою ФОП ОСОБА_1 у допуску посадових осіб Головного управління ДПС у Запорізькій області до проведення фактичної перевірки посадовими особами контролюючого органу 05.07.2023 року було складено акт №686/08/01/070/09/ НОМЕР_1 .
Так, позивач вважає, що посадова особа ФОП ОСОБА_1 не виконує встановлені діючим законодавством обов`язки, навмисно створює умови щодо унеможливлення проведення документальної фактичної перевірки, а саме: перешкоджає законній діяльності посадових осіб контролюючого органу під час виконання ними службових обов`язків, не виконує законні вимоги посадових осіб, не допускає посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів.
Відповідно до п.94.1 ст.94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
Як вбачається зі змісту пп. 94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Згідно з п. 94.6 ст.94 Податкового кодексу України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у п.94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.
Відповідно до абзацу другого пп. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Відповідно п. 3 Розділу VII Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 року №632 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.08.2017 року за № 948/3816, для застосування арешту коштів на рахунку платника податків контролюючий орган подає до суду позовну заяву у порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.
Аналізуючи наказ на проведення фактичної перевірки відносно позивача встановлено, що в останньому вказано п.п 80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України без відображення інформації, на підставі якої його видали.
Навіть, якщо приписи кодексу дозволяють проводити фактичну перевірку, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, суд звертає увагу на те, що в наказі не зазначено про підставу проведення перевірки відповідно до вичерпного переліку підстав визначених пунктом 80.2 Податкового кодексу України.
Верховний Суд неодноразово зауважував, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 Податкового кодексу України щодо змісту наказу про проведення перевірки. При встановленні однією правовою нормою декількох самостійних підстав для проведення перевірки, конкретна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена. Проте підстава повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.
При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які документи відповідно до доповідної записки про яку йдеться у наказі від 27.06.2023 року №1128-п. Також матеріали справи не містить жодної інформації стосовно того, в рамках яких саме заходів встановлено невідповідність діяльності підприємства вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів встановлено факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій або ж інших доказів вчинення таких операцій встановлена контролюючим органом.
Приймаючи рішення на користь платника суд дійшов висновку, що доповідна записка як підстава, яка підпадає під дію п. 80.2 Податкового кодексу України має містити інформацію про хоча і ймовірні, проте конкретні порушення суб`єктом господарювання законодавства, контроль за яким як раз покладено на фіскальні органи.
Таким чином, акт № 686/08/01/07/09/ НОМЕР_1 від 05.07.2023 року про недопуск не є належним та допустимим доказом у розумінні ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, тому передбачені п.п. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України підстави для застосування умовного арешту коштів на рахунках платника податків ФОП ОСОБА_1 відсутні.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а отже, задоволенню не підлягають.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову Державної податкової служби у Запорізькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про арешт коштів на рахунках платника податків у банках - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна