Справа № 160/24588/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 жовтня 2023 року Справа № 160/24588/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., перевіривши у м. Дніпрі матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (49006, м. Дніпро, вул. Степана Бандери, буд. 16, код ЄДРПОУ: 0835325) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправною відмову Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у виготовленні та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нової довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , розрахованого відповідно до вимог ст. 9, 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30,08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2481,00), встановленого законом на 01.01.2022 рік, шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684,00 грн), встановленого законом на 01.01.2023 рік на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до Постанови №704, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які встановлені на 2022 та 2023 роки для проведення з 01 лютого 2022 та з 01 лютого 2023 року перерахунку основного розміру пенсії;

- зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплекзування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нову довідку про розміри грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 та 01.01.2023 роки у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України «Про пенсійне Забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2481,00), встановленого законом на 01.01.2022 рік, шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684,00 грн), встановленого законом на 2023 р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до Постанови №704, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії із обов`язковим зазначенням надбавки за особливості проходження військової служби в розмірі 65 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років та щомісячної премії у розмірі, визначеному у згідно з Додатку 1 до телеграми Міністра оборони України №248/1210 від 04.03.2022 року у 2022 році та Додатку 1 до доручення Міністра оборони України від 01 лютого 2023 року №2683/з, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01 лютого 2022 та 1 лютого 2023 року.

Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу у видачі оновлених довідок про розмір грошового забезпечення.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/24588/23 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів.

16 жовтня 2023 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву про поновлення процесуального строку, яка надійшла від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд». В обґрунтування заяви позивач посилається на правові позиції Верховного Суду, зазначає про їх суперечність, в зв`язку з чим окремим клопотанням просить зупинити провадження у справі.

Вирішуючи вказану заяву суд виходить з наступного.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 15.02.2018 року у справі №820/6514/17 є необґрунтованим, оскільки правовідносини не є подібними.

Так, встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 26.04.2023 року у справі №480/3318/21.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Аналогічний правовий висновок міститься у Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі №910/719/19.

Натомість у справі №820/6514/17 предметом спору була бездіяльність управління Пенсійного фонду України щодо непроведення перерахунку, обґрунтована відсутністю фінансування. Відповідно, нормативне положення ч. 3 ст. 51 Закону України № 2262-ХІІ є релевантним, оскільки перерахунок не проводився саме з вини органу Пенсійного фонду України та за наявності підстав для такого перерахунку.

В цій же справі суб`єкт проведення перерахунку не бере участі, обставини його бездіяльності відсутні. При цьому сам позивач звертає позовні вимоги до іншого суб`єкта, за змістом правової поведінки якого саме така поведінка є підставою для непроведення перерахунку позивача (відповідач не складає довідку, на підставі якої орган Пенсійного фонду України мав би провести перерахунок). Підстави ж вважати наявною вину Пенсійного фонду України у непроведенні перерахунку пенсії позивача, та як наслідок застосовувати необмежений строк проведення перерахунку згідно ч. 3 ст. 51 Закону України № 2262-ХІІ, відсутні, оскільки відсутні фактичні обставини для застосування цієї норми права. Отже, за суб`єктним та предметним складом правовідносини є суттєво відмінними, в зв`язку з чим відповідний правовий висновок застосуванню не підлягає.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 26.01.2021 року у справі №520/11178/20 є необґрунтованим, оскільки наступними постановами Верховного Суду, в т.ч. постановою судової палати, відступлено від такого правового висновку.

Так, відступ правової позиції може здійснюватися в т.ч. імпліцитно, коли формується новий правовий висновок, що є протилежним за змістом попередньому, відсутність ідентифікації усіх постанов Верховного Суду, в яких містився старий правовий висновок, не заперечує обов`язок судів використовувати саме актуальну судову практику Верховного Суду. Таке правозастосування є втіленням логічної конструкції «expressio unius est exclusion alterius» (висловлення про одне є виключенням всього іншого).

Таким висловлюванням є правовий висновок, сформований пізніше та в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду постанові від 31.03.2021 року у справі №240/12017/19, який згідно правового висновку, сформованого пізніше у постанові Касаційного адміністративного суду від 12.04.2023 року №380/14933/22 застосовується саме до спірних правовідносин в цій справі. Також сам правовий висновок, сформований у постанові Касаційного адміністративного суду від 12.04.2023 року №380/14933/22 саме щодо спірних правовідносин, за змістом є відступом від правового висновку, сформованого у постанові Касаційного адміністративного суду від 26.01.2021 року у справі №520/11178/20 .

Відповідно, застосуванню підлягає саме правовий висновок Касаційного адміністративного суду, сформований у постанові від 12.04.2023 року №380/14933/22.

Доводи позивача щодо неоднакового правозастосування судом відхиляються, оскільки наявна система забезпечення Верховним Судом єдності судової практики передбачає врахування саме останньої правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду, на відміну від практики формулювання правових висновків Пленумом Верховного Суду.

Посилання позивача на ухвалу Верховного Суду від 25.09.2023 року у справі №380/1907/23 є необґрунтованими, оскільки згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України врахуванню підлягають правові висновки Верховного Суду, висловлені у постановах.

Змістовно аналогічне правозастосування здійснено Третім апеляційним адміністративним судом у постановах від 12.07.2023 року у справі №160/19317/22, від 11.07.2023 року у справі №160/3263/23, від 05.07.2023 року у справі №340/129/23, від 28.06.2023 року у справі №340/5796/22, від 21.06.2023 року у справі №160/1438/23, від 21.06.2023 року у справі №340/704/23.

Відповідно до пункту 1 та пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, що підстави щодо строку звернення до суду зазначені позивачем є неповажними, будь-яких доказів на обґрунтування підстав поважності причин пропуску строку звернення до суду не надано, як визначено в ухвалі суду від 29 вересня 2023 року, отже позовну заяву належить повернути з усіма доданими до неї матеріалами, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Відповідно, наявні правові підстави для повернення позовної заяви згідно ч.2 ст. 123, п. 9 ч. 1 ст. 169, Кодексу адміністративного судочинства України.

Заява позивача про зупинення провадження у справі є необґрунтованою, оскільки Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено зупинення провадження у справі, провадження в якій не відкрито. В цій справі судом встановлено наявність підстав для повернення позовної заяви до відкриття провадження у справі, в зв`язку з чим заява позивача про зупинення провадження у справі підлягає залишенню без розгляду згідно ч. 2 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України як очевидно безпідставна та необґрунтована.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 167, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Заяву ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі повернути позивачу без розгляду.

Копію ухвали про повернення позовної заяви, позовну заяву з додатками надіслати позивачеві.

Роз`яснити, що згідно з ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко