Справа № 420/9382/21
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 420/9382/21

адміністративне провадження № К/990/33128/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду

Мельник-Томенко Ж.М., перевіривши касаційну скаргу Стойкової Марини Дмитрівни , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року у справі №420/9382/21 за позовом ОСОБА_2 до Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (на теперішній час у зв`язку зі зміною прізвища - ОСОБА_2 ) звернулась до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури, в якому просила:

- визнати протиправним і скасувати рішення Першої кадрової комісії з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 23 листопада 2020 року №45 про неуспішне проходження позивачкою атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

- визнати протиправними дії Першої кадрової комісії з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) щодо нерозгляду заяви позивача від 16 грудня 2020 року;

- зобов`язати Першу кадрову комісію з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) розглянути заяву позивачки від 16 грудня 2020 року;

- визнати протиправним і скасувати наказ керівника Одеської обласної прокуратури Костенко С.К. від 12 березня 2021 року №692к в частині тимчасового визначення робочого місця позивачки у Київській окружній прокуратурі міста Одеси Одеської області;

- зобов`язати керівника Одеської обласної прокуратури привести у відповідність (перейменувати) займану посаду позивачки - прокурора місцевої прокуратури №1 з рівнозначною посадою прокурора Київської окружної прокуратури міста Одеси Одеської області з 15 березня 2021 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року, відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалами Верховного Суду від 29 березня 2023 року, 09 травня 2023 року, 25 травня 2023 року, 27 червня 2023 року касаційні скарги Стойкової Марини Дмитрівни , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , були повернуті на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2023 року визнані поважними причини пропуску позивачкою строку на касаційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року у справі №420/9382/21, поновлено позивачці строк на касаційне оскарження вказаних судових рішеннь, касаційну скаргу повернуто скаржниці на підставі статей 169, 332 КАС України у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду від 03 серпня 2023 року про залишення касаційної скарги без руху в частині визначення підстав та обґрунтувань підстав касаційного оскарження судових рішень.

03 жовтня 2023 року до Верховного Суду вчергове надійшла касаційна скарга Стойкової Марини Дмитрівни , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року у справі №420/9382/21.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Статтею 330 КАС України визначено обов`язкові вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги, серед яких відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

У касаційній скарзі скаржниця зазначає, що підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі є пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, вказуючи про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо правомірності визначення (у зв`язку з припиненням функціонування місцевих прокуратур і початком роботи окружних прокуратур) в органі прокуратури тимчасового робочого місця прокурору, який неуспішно пройшов атестацію, з метою дотримання гарантій, визначених у статті 184 Кодексу законів про працю України.

Разом з тим, суд касаційної інстанції звертає увагу скаржниці на те, що Верховний Суд у постановах від 26 січня 2022 року у справі №240/17743/20, від 20 жовтня 2022 року у справі №640/22835/19 виклав правову позицію щодо питання застосування вказаної скаржницею норми права.

Відтак зазначене свідчить, що скаржниця просить сформувати висновок щодо застосування норми права по правовідносинам, стосовно якої вже наявний висновок Верховного Суду у справах №240/17743/20, 640/22835/19.

Крім цього, скаржниця вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо необхідності застосування частини другої статті 77 КАС України у спорах, предметом яких є питання законності рішень кадрових комісій за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, що стосується атестації прокурорів (перший етап атестації), в частині обов`язку суб`єкта владних повноважень - органів прокуратури щодо доказування правомірності свого рішення та підтвердження факту коректності роботи програмно-апаратного комплексу, на якому проводилось тестування, та проведення відеофіксації тестування (докази рецензування тестових питань; докази відсутності збоїв під час проведення тестування; докази проведення технічного огляду обладнання перед проведенням іспиту; надання відеозапису тестування).

Наведена норма є загальною, а касаційна скарга не містить об`єктивних мотивів щодо її неправильного застосування судом апеляційної інстанції та необхідність висновку Верховного Суду у цій справі щодо вказаних норм.

За приписами частини четвертої статті 328 КАС України оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 цієї норми КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, тощо), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду та який вплив такий висновок буде мати для вирішення спору по суті.

У касаційній скарзі представниця позивачки фактично викладає обставини справи та цитує норми КАС України, Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора від 17 жовтня 2019 року №233, Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року № 221 та лише формально посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо необхідності застосування частини другої статті 77 КАС України у подібних правовідносинах без викладення у чому саме полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції зазначених норм, жодним чином не аргументувавши яким чином висновок Верховного Суду щодо указаних ним норм буде мати вплив для вирішення цього спору по суті за обставин установлених судами саме у цій справі, що мають індивідуальні ознаки.

Отже, касаційна скарга не містить належних доводів та обґрунтувань щодо підстав оскарження судових рішень у цій справі на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Щодо посилання на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктом 3 частини другої статті 353 цього Кодексу та пунктом 3 частини третьої статті 353 цього Кодексу Суд зазначає таке.

Так, за змістом пункту 3 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз вищенаведеної норми дозволяє дійти висновку про те, що обґрунтування необхідності касаційного оскарження у зв`язку із недослідженням судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів, можливе за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі інших підстав для касаційного оскарження. Тобто указане порушення процесуального права не може бути самостійною підставою для касаційного оскарження судових рішень.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

З огляду на викладене Суд відхиляє посилання заявника на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктом 3 частини другої статті 353 цього Кодексу та пунктом 3 частини третьої статті 353 цього Кодексу.

Крім цього, Верховний Суд в ухвалах від 29 березня 2023 року, 09 травня 2023 року, 27 червня 2023 року та 13 вересня 2023 року вже висновував, що доводи касаційної скарги не містять достатнього та належного обґрунтування підстав касаційного оскарження за пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу, що на стадії відкриття касаційного провадження касаційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За викладених обставин касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обґрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).

Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.

Керуючись статтями 248, 328, 330, 332, 341, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Стойкової Марини Дмитрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року у справі №420/9382/21 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяЖ.М. Мельник-Томенко