Справа № 400/5873/23
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 р. Справа № 400/5873/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, вул. Спаська, 33, м. Миколаїв, 54030,
третя особа:Центральний районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, вул. Шевченка, 45, м. Миколаїв, 54005,
про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Миколаєва (далі також відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Миколаєва, яка полягає у не нарахуванні позивачу додаткової грошової винагороди, з розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно участі у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, за період з 25.02.2022 року по 31.08.2022 року;

- зобов`язати Миколаївський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Миколаєва виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду у розмірі 203451,59 грн.

Ухвалою від 26.05.2023 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 25.03.2022 року і по теперішній час позивач проходить військову службу на посаді стрілець, помічник гранотометника, військова спеціальність водій, спеціаліст по експлуатації автомобільної техніки в Центральному районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва. позивач не отримав додаткової винагороди у розмірі 100000 грн., відповідно до вимог Постанови № 168. Тобто, фактично перебуваючи у районних здійснення бойових дій та забезпечуючи проведення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, позивач не отримував відповідну додаткову винагороду.

Позивач вважає, що керівництво повинно було видавати бойові розпорядження, на підставі яких згідно з абзацом третім п. 1 Постанови № 168 повинна була здійснюватись виплата додаткової винагороди у розмірі 100000 грн., так як війська агресора неодноразово піддавали ракетно-артилерійському обстрілу м. Миколаїв.

Відповідач надав відзив, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконання бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення заходів підтверджується на підставі: бойового наказу, журналу бойових дій, рапорту командира підрозділу. Позивач не надав належні докази на підтвердження обставин безпосередньої участі позивача у вказаний період у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Третя особа надало пояснення щодо позовних вимог, у яких зазначено, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як позивачем не зазначено жодних фактів з приводу його участі у бойових діях чи здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 25.02.2022 року по 31.08.2022 року.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

25.03.2022 року і по теперішній час ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді стрільця, помічника гранотометника, військова спеціальність водій, спеціаліст по експлуатації автомобільної техніки в Центральному районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки м. Миколаєва.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі та раніше за текстом Постанова № 168), встановлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (п. 1-2 Постанови № 168).

Відповідно до Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 року № 912/а/29 (далі Окреме доручення), під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу) яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій; виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районих бойових дій з виявлення повітряних цілей та ін.

Відповідно до п. 3 Окремого доручення, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, визначається на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій, рапорту командиру підрозділу.

Згідно п. 4 Окремого доручення, у разі якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участі у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку № 2 до цього доручення.

Таким чином, відповідно до Постанови № 168 та Окремого доручення, питання виплати додаткової грошової винагороди залежить від визначення відповідними командирами факту безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях. Зазначене визначення повинно бути відповідним чином оформлено належними документами: рапортами командира підрозділу, журналом бойових дій, бойовим наказом (бойовим розпорядженням).

Ніким іншим, окрім командування відповідної військової частини, питання безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, підтверджено бути не може.

З матеріалів справи вбачається, що документи, передбачені п. 3 та 4 Окремого доручення, про безпосередню участь позивача у бойових діях за спірний період відповідачем не складалися, наказ про виплату додаткової грошової винагороду в розмірі 100000 грн., стосовно позивача не виносився, довідка з відображенням в ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах ОСОБА_1 за формою, наведеною в додатку № 2, не видавалася.

За таких обставин, відсутні жодні підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди у такому розмірі.

Суд наголошує, що відповідно до Постанови № 168, саме відповідні командири визначають, які військовослужбовці беруть безпосередню участь у бойових діях, а які ні, та виносять відповідні накази з цього приводу.

Таких наказів прийнято не було.

Сам по собі факт того, що позивач проходить військову службу на посаді стрільця, помічника гранотометника, за військовою спеціальністю водія, спеціаліста по експлуатації автомобільної техніки в Центральному районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки м. Миколаєва, не є підставою для нарахування додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (вул. Спаська, 33, м. Миколаїв, 54030, ), за участю третьої особи Центральний районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (вул. Шевченка, 45, м. Миколаїв, 54005) про: визнання протиправною бездіяльності Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Миколаєва, яка полягає у не нарахуванні позивачу додаткової грошової винагороди, з розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно участі у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, за період з 25.02.2022 року по 31.08.2022 року; зобов`язання Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Миколаєва виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду у розмірі 203451,59 грн. відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24.10.2023 року.

Суддя О.В. Малих