Справа № 300/4594/23
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2023 р. справа № 300/4594/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Гомельчука С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Романків Ігор Михайлович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії., -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Романків Ігор Михайлович в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - ГУ ПФУ України в Івано-Франківський області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ України в Запорізькій області, відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у здійсненні перерахунку пенсії позивачці, оформлену рішенням від 22.06.2023 за № 16;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2023, зарахувавши до стажу період її роботи з 01.01.2004 по 24.05.2023 у Комунальному некомерційному підприємстві "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради", у подвійному розмірі, відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- стягнути на користь позивачки понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі №300/59/22 пенсійним органом призначено позивачці з 17.02.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2. Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 22.06.2023 за № 16 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії шляхом зарахування до стажу періоду роботи з 01.01.2004 по 24.05.2023 у Комунальному некомерційному підприємстві "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради" у подвійному розмірі. Така відмова, на думку представника ОСОБА_1 , є протиправною, оскільки за правилами ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.16 розд. XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи у психіатричному закладі охороні здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.07.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) .

На адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду 07.08.2023 надійшов відзив ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на позовну заяву. У відзиві відповідач-1 заперечив проти задоволення позову. Вказав, що пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №2 призначена позивачці відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Страховий стаж становить 39 років 6 місяців та 3 дні. Відповідач зазначив, що періоди трудової діяльності до 01.01.2004 (дата набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених раніше діючим законодавством, тоді як пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений таким законодавством, за період з 01.01.2004 застосовується тільки щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Відтак, на думку відповідача, після 01.01.2004 зарахування стажу роботи в психіатричних закладах охорони здоров`я у подвійному розмірі законодавством не передбачено. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

21.08.2023 від представника ГУ ПФУ в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтовано тим, що відповідно до законодавства з 01.01.2004 до стажу роботи у подвійному розмірі зараховуються тільки стаж роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо тяжкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. Вважає, що підстав для зарахування стажу роботи позивачки у подвійному розмірі з 01.01.2004 по 24.05.2023 немає, оскільки вказане не передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Щодо стягнення судових витрат вказав, що позивачем документально не підтверджено їх розмір, а саме, не надано в оригіналі документи що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

Ухвалою від 23.08.2023 суд перейшов до розгляду справи № 300/4594/23 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 30.08.2023.

Ухвалою суду від 30.08.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14.09.2023.

Належним чином повідомлені сторони у судове засідання не з`явились. Серед матеріалів справи наявні заяви представників сторін про розгляд справи за їх відсутності, в порядку письмового провадження.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів (ч.3 ст. 194 КАС України). Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч.9 ст. 205 КАС України).

На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне розглянути дану справу в порядку письмового провадження за правилами загального провадження, на підставі наявних у суду матеріалів, за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У період з 06.10.2023 по 13.10.2023 головуючий суддя у справі перебував у відпустці.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі №300/59/22 пенсійним органом призначено ОСОБА_1 з 17.02.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Відповідно до наявних у справі рішень ГУ ПФУ в Івано-Франківській області (Галицьке об`єднане управління ПФУ) №16 страховий стаж ОСОБА_1 складає 39 років 06 місяців 03 дні, коефіцієнт стажу без урахування кратності - 0,39500, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ( (474/100*12)*1) - 0,39500 (кратність -1).

16.06.2023 ОСОБА_1 через портал електронних послуг щодо перерахунку пенсії «Допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами» звернулась до відповідача-1 із заявою №3028 про перерахунок пенсії, у якій просила перерахувати розмір її пенсії, зарахувавши до страхового стажу у подвійному розмірі період її роботи у психіатричних закладах охорони здоров`я з 01.01.2004 по 24.05.2023.

До заяви позивачкою було долучено довідку від 24.05.2023 №05-08/33, видану КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради", відповідно до якої ОСОБА_1 з 02.03.2000 по 27.07.2022 та з 15.09.2022 по теперішній час працює в КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради", на підтвердження права на подвоєння стажу згідно зі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням від 22.06.2023 за №16 (за принципом екстериторівльності) відповідач-2 повідомив позивачку про відмову у проведенні перерахунку, зазначивши, що відповідно до даних електронної справи стаж відповідно до довідки від 24.05.2023 №05-08/33 враховано для обчислення пенсії в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", інші підстави для перегляду стажу відсутні. Страховий стаж за даними електронної пенсійної справи складає 39 років 6 місяців 3 дні, коефіцієнт заробітної плати становить 0,91725.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких фактичних обставин справи та норм права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон України №1058).

Відповідно до ст. 24 Закону України №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України №1058 набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (надалі - Закон України №1788).

Відповідно до ст. 62 Закону України №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Судом досліджено копію трудової книжки позивачки від 14.08.1989 НОМЕР_1 та встановлено, що позивачка працювала:

з 02.03.2000 на посаді медичної сестри приймального відділення в Обласній психіатричній лікарні №2. 01.03.2013 прийнята по сумісництву сестрою медичної функціональної діагностики на 0,25 ставки. 28.02.2022 звільнена з роботи по сумісництву. 27.07.2022 звільнена з роботи (записи 11-16);

з 15.09.2022 на посаді сестри медичної приймального відділення на 0,25 ставки і сестри функціональної діагностики на 0,25 ставки (запис №17) (а.с. 13-16).

Відповідно до довідки від 24.05.2023 №05-08/33, виданої КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради", ОСОБА_1 з 02.03.2000 по 27.07.2022, з 15.09.2022 по теперішній час працює в КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради". Як зазначено в довідці, робота за цей період дає право на подвоєння стажу згідно зі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с. 27).

Згідно із ст. 60 Закону України №1788 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про психіатричну допомогу" психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин.

Фахівець - медичний працівник (лікар, медична сестра, фельдшер), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціальну кваліфікацію і бере участь у наданні психіатричної допомоги.

Заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

Амбулаторна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, в амбулаторних умовах;

Стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Згідно із даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, до видів діяльності КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради" належать: 87.20 надання послуг догляду із забезпеченням проживання ля осіб з розумовими вадами та хворих на наркоманію, спеціалізована медична практика 86.22 (цей клас включає медичне консультування та лікування у сфері спеціальної медицини лікарями-спеціалістами та хірургами), діяльність лікарняних закладів 86.10 (цей клас включає короткострокове та тривале перебування пацієнтів у лікарнях широкого профілю, які здійснюють медичну, діагностичну та лікувальну діяльність (наприклад, громадські та обласні лікарні, лікарні некомерційних організацій, університетські лікарні, військові шпиталі та в`язничні лікарні), та лікарняні установи спеціального призначення (наприклад, наркологічні та психіатричні клініки, інфекційні лікарні, пологові будинки, санаторно-курортні заклади) та загальна медична практика код 86.21 (цей клас включає медичне консультування та лікування у сфері загальної медицини, які надають лікарі загального профілю) тощо.

Отже, КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради" як лікарняний заклад призначений для надання психіатричної допомоги і в розумінні ст. 60 Закону України №1788 є закладом з надання психіатричної допомоги.

Окрім цього, суд зазначає, що робота позивача у психіатричному закладі у спірний період відповідачем не спростовується.

Щодо посилань відповідачів на неможливість зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи позивачки у психіатричному закладі після 01.01.2004, суд зазначає, що ст. 60 Закону України №1788 є чинною по теперішній час. Стаття 24 Закону України №1058 не скасовує ст. 60 Закону України №1788 та не зупиняє її дію.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 22.12.2021 у справі №688/2916/17, від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, від 23.01.2019 у справі №485/103/17 та від 04.12.2019 у справі №689/872/17, які були враховані судом при вирішенні спірних правовідносин.

Суд також зазначає, що у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20, Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом №1058 та Законом №1788 вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788 був прийнятий раніше за Закон №1058.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", то він мав би виключити із Закону України "Про пенсійне забезпечення" усі інші положення, чого зроблено не було.

Отже, незарахування відповідачем-2 до стажу позивачки у подвійному розмірі періоду роботи в психіатричному закладі охорони здоров`я, зокрема, з 01.01.2004 по 24.05.2023 не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та є протиправним.

За таких обставин, суд вважає, що з метою забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав позивачки на відповідне пенсійне забезпечення слід позовні вимоги задовольнити та скасувати рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 22.06.2023 за №16.

Також суд зазначає, що довідкою від 24.05.2023 №05-08/33, виданою КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради", підтверджується, що позивачка працювала у вказаному медичному закладі, отже, зарахування пенсійним органом до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 по 24.05.2023 має бути здійснене із урахуванням даних вищезазначеної довідки.

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2023, зарахувавши до стажу період її роботи з 01.01.2004 по 24.05.2023 у Комунальному некомерційному підприємстві "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради", у подвійному розмірі, відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Стаття 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види судових витрат, відповідно до частини 1 якої, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 3 статті 132 даного Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 Кодексу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням частин 6, 7 статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.

За змістом частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представник відповідача- 2 у відзиві на позов просив відмовити в задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки на його думку, позивачем документально не підтверджено понесених витрат.

Відповідно до положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачкою та її представником на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених при розгляді справи, надано суду належним чином завірені копії договору про надання правової допомоги №98/23 від 30.05.2023, Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 11.07.2023 № 1/98/23, квитанції від 30.05.2023 до прибуткового касового ордера на суму 5000 грн, ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 30.05.2023. Згідно з вищевказаним актом позивачу надано такі послуги: зустріч з клієнтом, надання консультації, узгодження правової позиції - 1000 грн., збір доказів: підготовка та подання адвокатського запиту до ГУ ПФУ України в Івано-Франківській області від 30.05.2023, опрацювання отриманих на адвокатський запит документів - 1000,00 грн., підготовка та подання до суду позовної заяви про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - 3000,00 грн.

Верховий Суд у своєму рішенні від 01.10.2018 у справі №569/17904/17 зауважив, що на підтвердження здійсненної правової допомоги необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Суд вважає, що розрахунок правничої допомоги у даній справі дещо завищений у співвідношенні до складності справи та обсягу наданих позивачці послуг.

При цьому, обсяг робіт, як то зустріч з клієнтом, надання консультації, узгодження правової позиції та складання позовної заяви за наявності сталої судової практики, є явно неспівмірними зі складністю виконаних адвокатом робіт. До того ж, відсутній розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі.

Аналізуючи викладене, беручи до уваги положення КАС України, суд дійшов висновку, що розмір витрат, зазначений позивачкою та її представником, не є пропорційним, та видається завищеним щодо іншої сторони спору.

Відтак, до стягнення на користь позивачки з відповідача-2, як суб`єкта владних повноважень, яким винесено протиправне рішення, за рахунок його бюджетних асигнувань, належать витрати на суму 2500,00 гривень.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ураховуючи, що позивачка, згідно із платіжною інструкцією від 11.07.2023 підтвердила сплату судового збору на суму 1073,60 грн за подання цього адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 22.06.2023 за № 16.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) з 01.07.2023, зарахувавши до стажу період її роботи з 01.01.2004 по 24.05.2023 у Комунальному некомерційному підприємстві "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради", у подвійному розмірі, відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, проспект Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, проспект Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.