Справа № 405/4128/23
Суддя: Драний В. В.
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/4128/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді: Драного В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Макаренка Романа Вікторовича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до інспектора 1 батальйону 4 роти УПП в Кіровоградській області Макаренка Р.В. про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7158945 від 13.06.2023 року за ч. 3 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування позову вказав, що 13.06.2023 року о 11:35 год. він здійснив зупинку на своєму транспортному засобі та до нього відразу підійшли поліцейські, які о 11:47 год. винесли оскаржувану постанову, якою притягнули позивача до адміністративної відповідальності за здійснення зупинки і стоянки ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території. Однак, позивач стоянки не здійснював, оскільки його автомобіль знаходився на місці більше 5 хвилин саме у зв`язку з необхідністю спілкуватися з поліцейськими. Відповідачем при винесенні даної постанови було порушено його право на користування правовою допомогою при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не складено протокол про адміністративне правопорушення. Також вказав, що він є особою з інвалідністю 2 групи з порушенням рухових функцій, місця для стоянки на розумній відстані відсутні, а тому у нього була відсутня можливість зупинитися в іншому місці без порушень ПДР України. За таких обставин, просить визнати дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови протиправними та скасувати оскаржувану постанову, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.07.2023 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

03.08.2023 року представник відповідача подала до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнала та вказала, що 13.06.2023 року о 11:35 год. при здійсненні патрулювання відповідачем спільно з напарником було виявлено факт адміністративного правопорушення, а саме ОСОБА_1 рухався по вул. Т. Карпи, 59/40 та здійснив зупинку і стоянку ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території. Позивач під час надання усних пояснень відповідачу підтвердив факт того, що саме він здійснив зупинку відповідного транспортного засобу з порушенням ПДР України. У відповідності до ч. 3 ст. 265-4 КУпАП розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому рух або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташований ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території. Тому, в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 3 ст. 122 КУпАП. При цьому, під час розгляду відповідачем справи на усне клопотання позивача ним було запропоновано перенести розгляд справи на 12:30, на що позивач не погодився. Твердження позивача про порушення його права на захист не спростовують самого факту правопорушення. Також, виходячи з положень ст. 286 КАС України суд не уповноважений ухвалювати рішення щодо визнання дій поліцейського протиправними. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач 14.08.2023 року подав відповідь на відзив, в якій вказав, що у зв`язку з відсутністю паркувальних місць для осіб з інвалідністю у нього не було об`єктивної можливості зупинитися поблизу Ленінського районного суду м. Кіровограда, куди він прямував без порушення вимог ПДР України. При цьому, транспортний засіб позивача не створював перешкод дорожньому руху чи загрози безпеці руху, а тому дане діяння слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а не ч. 3 ст. 122 КУпАП, яка передбачає більшу санкцію. Вважає, що надання відповідачем менше однієї години для реалізації позивачем права на захист не є належним забезпеченням його реалізації. За таких обставин просить задовольнити позов.

17.08.2023 року представник відповідача подала до суду заперечення на відповідь на відзив на позов, в яких вказала, що на автомобілі позивача був відсутній розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю». Також вказала, що позивачем пропри клопотання про надання можливості скористатися правовою допомогою не надано жодних доказів, що свідчили про вжиття ним відповідних заходів, а тому його право на захист не було порушено.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили.

За таких обставин, суд вирішує справу без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7158945 від 13.06.2023 року, винесеної інспектором роти № 4 батальйону № 1 УПП в Кіровоградській області ДПП Макаренком Р.В., 13.06.2023 року о 11:35 год. в м. Кропивницький, вул. Т. Карпи, 59/40, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з Chevrolet Volt, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку і стоянку ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, що створило перешкоду іншим транспортним засобам та загрозу безпеці руху, чим порушив п. 15.10 а), 15.9 и) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. До постанови додано відео з нагрудної камери поліцейського № 473068, 473440 (а.с. 4).

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з ч. 3 ст. 265 КУпАП для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб поставлено ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Як вбачається з п. 1.10 ПДР України зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Згідно п. 15.9. и) ПДР України зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до п. 15.10 а) ПДР України стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського № 473068поліцейські 13.06.2023 року о 11:35 год. підійшли до припаркованого т/з Chevrolet Volt, номерний знак НОМЕР_1 , з водійського місця якого вийшов ОСОБА_1 . Даний автомобіль був припаркований ближче 10 м від виїздів з прилеглих території. На питання поліцейського про причину парковки позивач повідомив про те що він є особою з інвалідністю, про що пред`явив відповідне посвідчення, факт керування даним транспортним засобом не заперечував. О 11:39 год. позивач після початку розгляду справи про адміністративне правопорушення заявив клопотання про відкладення розгляду справи з метою скористатися правовою допомогою, на що поліцейський запропоновував відкласти розгляд справи на 13.06.2023 року о 12:40 год., однак позивач відмовився (а.с. 37).

Окрім того, згідно фотографій розташування Chevrolet Volt, номерний знак НОМЕР_1 , зроблених під час спілкування поліцейських з ОСОБА_1 вбачається, що т/з Chevrolet Volt, номерний знак НОМЕР_1 , розміщено ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Водночас, позивач у своїх додаткових письмових поясненнях від 18.08.2023 року стверджував, що здійснив вимушену зупинку у зв`язку із своїм незадовільним фізичним станом внаслідок інвалідності та відсутністю місць для паркування поблизу (а.с. 54-59).

Так, позивач дійсно є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с. 17).

Водночас, згідно п. 1.10 ПДР України вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Відповідно до п.п. 9.9 а), 9.10 ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі. Разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.

Згідно п. 15.14 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Однак, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що позивач вказаних вимог ПДР України не дотримався. Більш того, ПДР України визначає підставами для вимушеної зупинки лише обставини, що безпосередньо пов`язані з необхідністю забезпечення безпеки дорожнього руху, а не реалізації особистих майнових чи немайнових прав водія.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Відтак, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення Правил дорожнього руху, передбачених ч. 3 ст. 122 КУпАП, на місці вчинення такого правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Так не ставлячи під сумнів право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, користуватися правовою допомогою, суд вважає за необхідне зазначити те, що у спірному випадку, враховуючи клопотання позивача про надання правової допомоги, інспектором патрульної поліції було надано позивачу час для виклику захисника. Водночас, позивач, вважаючи наданий поліцейським час недостатнім, не надав суду доказів того, що ним вчинялися дії щодо виклику фахівця у галузі права і що про такі дії або про можливий час прибуття адвоката, ним було повідомлено інспектора поліції. При цьому, позивач не був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою під час оскарження спірної постанови у суді.

Отже, у даному випадку відповідачем не було порушено право позивача на правову допомогу.

Інші доводи позивача також не спростовують самого факту правопорушення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17.

Як вбачається із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 77 КАС України, згідно якої доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність винесення постанови серії ЕАС № 7158945 від 13.06.2023 року, у зв`язку з чим, позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

На підставі ст.ст. 1, 7, 132-1, 245, 247, 251, 280, 283 КУпАП, керуючись ст.ст. 8, 9, 12, 72-77, 132, 134, 139, 159, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Макаренка Романа Вікторовича (25030, м. Кропивницький, вул. Бутусова, 22) про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7158945 від 13.06.2023 року- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його підписаннядо Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний