Справа № 200/4316/22
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2023 року Справа№200/4316/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аканова О.О., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №200/4316/22,-
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40, ) від 05.07.2022 року №87 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 (місце перебування: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40, ) повторно розглянути заяву від 28.06.2022 ОСОБА_1 (місце перебування: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) з зарахуванням з 28.06.2022 року до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи у відповідності із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 з 16.09.1996 по 10.05.2000, з 05.10.2000 по 12.03.2001, з 17.03.2001 по 29.03.2004, з 31.03.2004 по 07.02.2005, з 22.02.2005 по 17.07.2005, з 26.07.2005 по 04.08.2005, з 22.08.2005 по 30.04.2006, з 10.07.2006 по 08.12.2008, з 16.12.2008 по 26.09.2011, з 11.10.2011 по 24.11.2011, з 28.11.2011 по 29.08.2012, з 30.08.2012 по 28.02.2013, з 25.03.2013 по 20.01.2014, з 27.01.2014 по 04.12.2016, з 29.12.2016 по 05.03.2018, з 13.03.2018 по 26.08.2021, до страхового стажу роботи період навчання з 01.09.1991 по 06.06.1996 року.

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі №200/4316/22.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що ухвалюючи рішення, суд щодо однієї з позовних вимог з приводу якої досліджувалися докази, не ухвалив рішення, а саме, звертаючись із позовною заявою ОСОБА_1 також просив суд зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період навчання з 01.09.1991 по 06.06.1996. Вважає, що дана вимога залишилася не розглянутою судом.

На підставі зазначеного, просив суд ухвалити додаткове рішення по адміністративній справі №200/4316/22, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, зарахувати ОСОБА_1 , до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період навчання з 01.09.1991 по 06.06.1996.

Розглянувши дану заяву та оцінивши подані докази, суд доходить висновку про відмову в її задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 252 КАС України суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення, згідно норм частини другої зазначеної статті, може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 Про судове рішення в адміністративній справі зазначено, що додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Окрім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Отже, з аналізу норм чинного законодавства України вбачається, що додаткове судове рішення може бути прийняте у випадках, чітко встановлених процесуальним законом (стаття 252 КАС).

Відповідно до положень частини першої статті 246 КАС України рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

Так, зокрема, у мотивувальній частині рішення, згідно вимог частини четвертої зазначеної статті, зазначаються:

1) обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини;

2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення;

3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову;

4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку;

5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування;

6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування;

7) мотиви, з яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.

У резолютивній частині рішення, згідно вимог частини п`ятої зазначеної статті, зазначаються:

1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог;

2) розподіл судових витрат;

3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження;

4) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Судом встановлено, що звертаючись до суду, позивач в позовній заяві просив, зокрема, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільогового стажу роботи період навчання з 01.09.1991 по 06.06.1996 року.

Щодо незарахування до пільгового стажу періоду навчання позивача з 01.09.1991 по 06.06.1996 року, суд зазначає наступне.

Як вбачається з диплому НОМЕР_3 та встановлено рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року позивач закінчив Державну гірничу академію України 25 червня 1996 та присвоєно кваліфікацію спеціаліста гірничого інженера.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Статус навчального закладу слід визначати з огляду на законодавство, що діяло на час навчання особи.

Так, протягом періоду навчання позивача в Державній гірничій академії України правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом України «Про освіту» від 23.05.1991 №1060-XII (далі - Закон № 1060-XII).

Відповідно до ст. 40 Закону № 1060-XII, в редакції чинній на час навчання, професійно-технічна освіта забезпечує здобуття громадянами професії відповідно до їх покликань, інтересів, здібностей, перепідготовку, підвищення їх професійної кваліфікації.

Згідно із ст. 41 Закону № 1060-XII професійно-технічними закладами освіти є: професійно-технічне училище, професійно-художнє училище, професійне училище соціальної реабілітації, училище-агрофірма, училище-завод, вище професійне училище, навчально-виробничий центр, центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів, навчально-курсовий комбінат, інші типи закладів, що надають робітничу професію.

Випускникам професійно-технічних закладів освіти відповідно до їх освітньо-кваліфікаційного рівня присвоюється кваліфікація «кваліфікований робітник» з набутої професії відповідного розряду (категорії). Випускникам вищих професійних училищ може присвоюватися кваліфікація «молодший спеціаліст».

Отже, професійно-технічна освіта мала на меті підготовку кваліфікованих робітників робітничих професії.

Натомість, за ст. 43 Закону № 1060-XII вищими навчальними закладами є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.

Вищі заклади освіти здійснюють підготовку фахівців за такими освітньо-кваліфікаційними рівнями: молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші вищі заклади освіти першого рівня акредитації; бакалавр - забезпечують коледжі, інші вищі заклади освіти другого рівня акредитації; спеціаліст, магістр - забезпечують вищі заклади освіти третього і четвертого рівнів акредитації.

Відповідно до диплома спеціаліста серії НОМЕР_3 від 25.06.1996 року ОСОБА_1 закінчив Державну гірничу академію України та здобув кваліфікацію спеціаліста гірничого інженера.

На підставі викладеного, Державна гірнича академія України, на момент навчання позивача, не відносилася до закладів професійної (професійно-технічної) освіти, а належала до вищих навчальних закладів. Після закінчення Державної гірничої академії України позивач здобув не робітничу професію, а отримав підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста. Оскільки позивач навчався у вищому навчальному закладі, а можливість зарахування часу навчання до пільгового стажу передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів, відсутні законні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періоду його навчання в Державній гірничій академії України.

Оскільки позивач у спірний період часу навчався у вищому навчальному закладі, а можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів (стаття 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10.02.1998 року № 103/98-ВР), то відповідач правомірно не зарахував до пільгового стажу позивача час його навчання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 676/5212/17.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги у відповідній частині.

Таким чином, суд приходить висновку про необхідність прийняття додаткового рішення щодо відмови в задоволенні позову в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 , до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період навчання з 01.09.1991 по 06.06.1996.

Керуючись ст.ст. 252, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (місце перебування: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, м. Слов`янськ, площа Соборна буд.3, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40, ) в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період навчання з 01.09.1991 по 06.06.1996 - відмовити.

Додаткове судове рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Додаткове судове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.О. Аканов