Справа № 120/516/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 жовтня 2023 р. Справа № 120/516/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності, дій та рішення протиправними, а також зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 звернувся її представник до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивачки зазначив, що 16 серпня 2002 року позивачці призначено пенсію за віком.

03 липня 2013 року ОСОБА_1 виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була прийнята на консульський облік в консульському відділу посольства України в Ізраїлі.

Починаючи з 01 липня 2013 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області припинено виплату пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з виїздом останньої за кордон.

Не погоджуючись із такими діями пенсійного органу щодо припинення виплати пенсії, позивачка звернулася за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі № 120/18017/21-а позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Цим рішенням зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 01 липня 2013 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV із компенсацією втрати частини доходів на визначений нею банківський рахунок.

При цьому судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, які стосувалися проведення індексації пенсії позивачки, адже так, на думку суду, пред`явлені передчасно.

13 червня 2022 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою щодо виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі № 120/18017/21-а.

Листом від 21 червня 2022 року пенсійний орган повідомив позивачку, що на виконання зазначеного вище судового рішення ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії з 01 липня 2013 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Водночас, на переконання представника позивачки, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області розрахувало поточну індексацію пенсії ОСОБА_1 без врахування того, що пенсія станом на 21 червня 2022 року повинна бути нарахована з врахуванням індексації/масових перерахунків та з урахуванням надбавки за понаднормовий стаж відповідно до статті 28 та частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Також, на думку представника позивачки, відповідачем дійсно здійснено розрахунок боргу за період з 01 липня 2013 року по 21 червня 2022 року, проте без врахування того факту, що пенсія за кожний місяць цього періоду повинна бути нарахована з урахуванням індексації/масових перерахунків та з урахуванням надбавки за понаднормовий стаж відповідно до статті 28 та частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відтак, на переконання представника ОСОБА_1 , відповідач обмежив право позивачки на отримання пенсії в належному (встановленому законодавством розмірі) та значно зменшив розмір такої, у зв`язку із чим представник позивачки звернувся до суду з цим позовом з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 3 від 21 червня 2022 року та дії відповідача стосовно розрахунку поточної пенсії ОСОБА_1 та розрахунку суми боргу за період з 01 липня 2013 року в порядку та у спосіб, що не відповідає статті 28 та частині 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно нездійснення ним розрахунку суми поточної пенсії та суми боргу з 01 липня 2013 року з урахуванням надбавки за понаднормовий стаж та з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії відповідно до статті 28 та частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплату поточної пенсії ОСОБА_1 та суми боргу з 01 липня 2013 року з урахуванням надбавки за понаднормовий стаж відповідно до статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії відповідно до статті 28 та частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на момент фактичної виплати пенсії з компенсацією втрати частини доходів.

Ухвалою від 30 січня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків, що містить позовна заява, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску, а також надання документу про сплату судового збору в розмірі 1073,60 гривень.

08 лютого 2023 року на виконання вимог ухвали від 30 січня 2023 року представником ОСОБА_1 подано заяву про усунення недоліків, до якої зокрема долучено і квитанцію про оплату судового збору.

Також до заяви про усунення недоліків представником позивачки долучено позов, у якому уточнено зміст позовних вимог. Зокрема у такому позові представник ОСОБА_1 наполягав:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 3 від 21 червня 2022 року та протокол (розпорядження) № 23 від 19 грудня 2022 року, дії відповідача стосовно виключення позивачки з кола осіб, відповідно до яких відповідач зобов`язаний проводити масові перерахунки пенсії та стосовно розрахунку поточної пенсії ОСОБА_1 та розрахунку суми боргу з 01 липня 2013 року в порядку та спосіб, що не відповідає Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме без врахування надбавки за понаднормовий стаж відповідно до статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та автоматичних масових перерахунків пенсії відповідно до статті 27 та частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на момент нарахування пенсії до виплати;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно невключення позивачки в коло осіб, відповідно до яких відповідач зобов`язаний проводити масові перерахунки пенсії, та нездійснення ним розрахунку суми поточної пенсії та суми боргу з 01 липня 2013 року з урахуванням надбавки за понаднормовий стаж відповідно до статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та автоматичних масових перерахунків пенсії відповідно до статті 27 та частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на момент нарахування пенсії до виплати;

- зобов`язати відповідача включити позивачку в коло, осіб відповідно до яких відповідач зобов`язаний проводити масові перерахунки пенсії, та здійснити розрахунок та виплату поточної пенсії ОСОБА_1 та суми боргу з 01 липня 2013 року з урахуванням надбавки за понаднормовий стаж відповідно до статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням обов`язкових автоматичних масових перерахунків пенсії відповідно до статті 27 та частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на момент фактичної виплати пенсії, з компенсацією втрати частини доходів за винятком виплачених сум.

Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі, відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про поновлення їй строку звернення до адміністративного суду та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

23 січня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що пенсії призначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1. Частиною 1 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Так, на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі № 120/18017/21-а позивачці поновлено виплату пенсії за віком з 01 липня 2013 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Розмір пенсії обчислено виходячи із страхового стажу 34 роки 6 місяців 8 днів згідно з поданими до заяви про поновлення пенсії документами. Відтак розмір пенсійної виплати визначається на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого на час поновлення виплати пенсії, а саме 990,27 гривень з 01 липня 2013 року по теперішній час.

Також представник відповідача зазначив, що в судовому рішенні від 08 лютого 2022 року надано оцінку спірним правовідносинам щодо виплати пенсії позивачці саме з 01 липня 2013 року, тобто предметом розгляду у даній справі були правовідносини, які існували на момент розгляду справи по суті. При цьому рішенням суду не визначено порядок проведення перерахунку пенсії та не встановлено розмір поновленої пенсії. Тобто, у разі невизначення судом порядку проведення перерахунків в подальшому застосовується норми законодавства, які були чинні на час, з якого проводився минулий перерахунок.

Щодо вимоги про здійснення виплати пенсії з урахуванням доплати за понаднормативний стаж, то представник відповідача зауважив, що відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції, чинній на момент поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 , мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини. Статтею 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено обчислення розміру пенсії з урахуванням заробітної плати за формулою (П = Зп х Кс). Саме за наведеною формулою і здійснюється обчислення доплати за понаднормативний стаж. Так, згідно з наявними матеріалами, що були додані до заяви про поновлення пенсії за віком, страховий стаж ОСОБА_1 склав 34 роки 06 місяців 8 днів. У зв`язку з чим надбавка за понаднормовий стаж позивачки (за 14 років) склала 96,27 гривень. Таким чином, на переконання представника відповідача, вимоги позивачки в цій частині є безпідставними.

Заперечив представник відповідача і в частині нарахування та виплати пенсії з урахуванням індексації (проведення "автоматичного перерахунку" відповідно до статей 28 та 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"). Спростовуючи аргументи представника позивачки в цій частині позовних вимог, представник пенсійного органу зазначив, що відповідно до частин 1, 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції, чинній до 11 жовтня 2017 року) пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, щороку здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком.

Статтю 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" доповнено частиною 5 наступного змісту "Індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загально обов`язкове державне пенсійне страхування". Законом № 2148-VIII частину 1 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" було виключено, а частину другу статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" викладено у новій редакції наступного змісту: "Для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії". На виконання наведеної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 20 лютого 2019 року № 124, якою затверджений Порядок, яким визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (пункт 1 Порядку). Аналогічна норма викладена і в постанові Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2020 року № 251 "Деякі питання підвищення виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році". Постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 та від 01 квітня 2020 року № 251 є чинними та неконституційними в установленому законом порядку не визнавалися, а відтак підлягають застосуванню.

Отже, на переконання представника відповідача, до 11 жовтня 2017 року підвищення пенсій відбувалося у тому числі шляхом їх індексації у загальному порядку, встановленому для індексації грошових доходів населення. В свою чергу, аналіз викладених приписів Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" після внесення змін Законом України № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", встановлює, що за частиною 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 11 жовтня 2017 року індексація здійснюється лише тих пенсій, які обчислюються з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески. Зазначений показник враховується для пенсій, які обчислюються із заробітку, що визначається згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (стаття 40 цього Закону).

Представник відповідача зазначає, що пенсія позивачки обраховується в сталому розмірі на дату, з якої судом було зобов`язано провести перерахунок пенсії, а саме в розмірі 990,27 гривень, оскільки судом не було визначено інше.

За таких обставин представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

12 квітня 2023 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, проте така до уваги не береться, оскільки заявами по суті у справах, визначених частиною 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, є позов та відзив на позовну заяву.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

16 серпня 2002 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, яка виплачувалася їй до 01 липня 2013 року.

У зв`язку з виїздом з України до держави Ізраїль ОСОБА_1 припинено виплату пенсії.

Не погоджуючись із припиненням виплати позивачці пенсії з 01 липня 2013 року, її представник звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду за захистом своїх прав.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі №120/18017/21-а позовну заяву задоволено частково. Зокрема рішенням суду визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у поновленні виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 , що викладена у листі від 26 липня 2021 року вих. № 0200-0307-8/45221, а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01 липня 2013 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV із компенсацією втрати частини доходів на визначений нею банківський рахунок.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі № 120/18017/21-а позивачці поновлено виплату пенсії за віком з 01 липня 2013 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Розмір пенсії позивачки обчислено із страхового стажу 34 роки 06 місяців 08 днів згідно з поданими до заяви про поновлення пенсії документів. При цьому розмір пенсійної виплати визначено на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого на час поновлення виплати пенсії, а саме в розмірі 990,27 гривень, що підтверджується рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 23 від 19 грудня 2022 року, яке прийняте на виконання згадуваного вище рішення суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на пенсію в Україні є конституційним правом громадянина України.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), згідно з пунктом 2 частини 1 статті 49 якого виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 51 Закону№ 1058-IV під час перебування пенсіонера за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Слід зазначити, що договір між Україною та Ізраїлем в галузі пенсійного забезпечення не укладено.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону № 1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема, рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Як зазначено у статті 1 Закону № 1058-IV, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Згідно з абзацом 8 частини 2 статті 5 Закону № 1058-IV виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до абзаців 1 та 2 частини 1 статті 28 Закону № 1058-IV в редакції, що діяла на час поновлення виплати позивачці пенсії за віком, мінімальний розмір такої за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Таким чином, за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років пенсія за віком позивачки збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 Закону № 1058-IV, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини.

Відповідно до статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп*Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Так, страховий стаж позивачки складає 34 роки 06 місяців 08 днів та відповідно до розрахунків пенсії позивачки за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років ОСОБА_1 має призначатися доплата за 14 років понаднормового страхового стажу.

При цьому слід зазначити, що з дня поновлення виплати пенсії (з 01 липня 2013 року) позивачка користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно з вимогами Закону № 1058-IV; будь-яких обмежень прав пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду, наведеним Законом не встановлено.

Так, Законами про державний бюджет України на відповідні роки передбачається зростання мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим пенсійний орган повинен здійснювати перерахунок пенсії з урахуванням мінімального розміру пенсійних виплат для непрацюючих пенсіонерів, які досягли пенсійного віку та мають страховий стаж не менше 30 років для жінок та 35 років для чоловіків, а тому посилання відповідача на відсутність у судовому рішенні від 08 лютого 2022 року у справі № 120/18017/21-а вимог зобов`язального характеру, що були б адресовані пенсійному органу, щодо необхідності проведення перерахунку пенсії у разі збільшення розмірів мінімальної пенсії позивачці є безпідставними.

Із наведеного слідує, що перерахунок пенсій має здійснюватися пенсійним органом самостійно за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Підвищення пенсій шляхом проведення індексації відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється на підставі частини 2 або частини 3 статті 42 Закону № 1058-IV.

Так, відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.

Механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії визначено Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 124 від 20 лютого 2019 року «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» передбачено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році" від 01 квітня 2020 року № 251 у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.

Згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" від 20 лютого 2019 року № 124, установлено:

- у 2021 році перерахунок пенсій згідно з Порядком, затвердженим цією Постановою, проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11 згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 127 від 22 лютого 2021 року.

- з 1 березня 2022 року перерахунок пенсій згідно з Порядком, затвердженим цією Постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14 згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 118 від 16 лютого 2022 року;

- з 1 березня 2023 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197.

Як зазначалося вище, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі № 120/18017/21-а зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 01 липня 2013 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV з нарахуванням компенсації втрати частини доходів на визначений нею банківський рахунок.

На виконання цього рішення суду відповідачем поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2013 року, що підтверджується долученим до справи протоколом про перерахунок пенсії від 19 лютого 2022 року.

При цьому в графі "Особливості" зазначено наступне: "не підлягають МП, признач. за рішенням суду в твердому розмірі з 01 липня 2013 року", а фактична сума до виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2013 року по 01 грудня 2022 року та з 01 грудня 2022 року - довічно зафіксовано у сталому розмірі на рівні 990,27 гривень.

Однак суд вважає, що таке формулювання у протоколі про перерахунок пенсії суперечить положенням чинного законодавства, зокрема приписам статей 27, 28 та 42 Закону № 1058-IV.

До таких висновків суд дійшов з огляду на те, що судом у справі № 120/18107/21-а не визначався розмір пенсії, який підлягає поновленню та виплаті; також не встановлювалась заборона на здійснення масового перерахунку пенсії після її поновлення тощо.

Більше того, положеннями пенсійного законодавства не передбачено повноважень пенсійного органу діяти саме таким чином.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак виконання вимог закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком відповідача.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що відповідачем допущені протиправні дії щодо невиплати позивачці пенсії за віком у законодавчо встановленому розмірі з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком.

Твердження відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, про те, що будь-які зобов`язання щодо проведення перерахунків пенсійної виплати на органи Пенсійного фонду судом не покладалися, слід оцінити критично, оскільки відповідач зобов`язаний проводити перерахунок та виплату пенсії на підставі положень Закону № 1058-IV, зокрема статей 27, 28 та 42, а не користуватися наділеними державою повноваженнями на власний розсуд зокрема встановлювати виплату пенсії у сталому розмірі на рівні 990,27 гривень.

Відтак дії відповідача щодо поновлення та виплати пенсії ОСОБА_1 в сталому розмірі, без врахування приписів статей 27, 28 та частини 2 статті 42 Закону № 1058-IV є протиправними.

Водночас відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, адже поновлюючи виплату пенсії позивачці на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі № 120/18017/21-а відповідачем вчинено дії, які виразилися у незастосуванні при поновленні такої пенсії згадуваних вище приписів Закону № 1058-IV.

Також відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 3 від 21 червня 2022 року та протоколу (розпорядження) № 3 від 19 грудня 2022 року, адже такі прийняті на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі № 120/18017/21-а і такими не порушено прав позивачки.

Окрім того, представник ОСОБА_1 в позовній заяві, що подана в новій редакції, стверджує, що відповідачем допущено протиправні дії щодо виключення позивачки з кола осіб, відповідно до яких відповідач зобов`язаний проводити масові перерахунки пенсії, а також у позові йдеться про протиправну бездіяльність пенсійного органу щодо невключення ОСОБА_1 в таке коло осіб.

Проте такі доводи представника позивача не підтверджені жодними доказами, що розцінюються судом як припущення.

Натомість, суд установив, що пенсійним органом при поновленні та обчисленні пенсії ОСОБА_1 допущено саме протиправні дії, які полягають у неврахуванні при поновленні та обрахунку пенсії позивачці приписів статей 27, 28 та частини 2 статті 42 Закону № 1058-IV.

Тобто, відповідачем допущено протиправні дії щодо незастосування згадуваних вище приписів, натомість рішення та протокол, на скасуванні яких наполягає представник позивачки, є лише фіксацією допущених відповідачем дій щодо незастосування зазначених вище приписів пенсійного законодавства.

З огляду на те, що суд дійшов висновку щодо протиправності дій відповідача в частині непроведення перерахунку пенсії позивачки відповідно до статей 27, 28 та частини 2 статті 42 Закону № 1058-IV, а тому задоволенню підлягає також і позовна вимога щодо зобов`язання відповідача провести 01 липня 2013 року перерахунок та виплату пенсії з урахуванням зазначених вище приписів пенсійного законодавства.

Що ж стосується вимоги про нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, то суд зауважує наступне.

Частиною другою статті 46 Закону № 1058-IV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (далі - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з частиною першою-другою статті 2 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі №2050-III слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), сума індексації грошових доходів громадян.

Враховуючи зазначені вище, суд доходить висновку, що оскільки непроведення виплати пенсії позивачці відбулося з вини держави в особі її компетентного органу (пенсійного органу), тому поновлення виплати пенсії має проводитися з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 46 Закону 1058-IV.

Зазначені висновки суду узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 815/1226/18.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані представником позивача, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, що підтверджується квитанцією від 07 лютого 2023 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак з огляду на те, що позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, а тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути 536,80 гривень.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивачки, суд зважає на те, що позивачка звернулася до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 1073,60 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо поновлення та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2013 року без врахування вимог статей 27, 28 та частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2013 року, врахувавши при цьому вимоги статей 27, 28 та частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Рішення суду в повному обсязі складено 20.10.2023

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович