Справа № 200/2783/23
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року справа №200/2783/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року (головуючий суддя в І інстанції Смагар С.В.), повний текст складено 07 серпня 2023 року, у справі № 200/2783/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому (з урахуванням уточнень) просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, код 13486010, щодо відмови поновити порушені пенсійні права всупереч судовим рішенням про визнання незаконними зменшення пенсії з 01.02.2022 з суми 56163 грн. до 37890 грн.;

- для відновлення порушених пенсійних прав зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, код 13486010, відновити виплату пенсії в розмірі 56163 грн. (90 відсотків від суми місячної заробітної плати згідно довідки про заробітну плату від 12.03.2020 року №18-85-449 без обмежень граничного розміру пенсії та без застосування до її обрахунку максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, що визначена положеннями Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року закрито провадження у справі, оскільки спір виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що були предметом розгляду в іншому провадженні.

Не погодившись із вищевказаною ухвалою про закриття провадження, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, вказав, що предметом позову у даній справі є поновлення його порушеного права на належне пенсійне забезпечення, а у справах № 200/4099/20-а та № 200/4036/22 визнавалась протиправними дії відповідачів із самовільного зменшення розміру пенсії, а не незгода із діями під час виконання рішень по справах № 200/4099/20-а та 200/4036/22, оскільки в цих справах судом не визнавалась яким чином повинен діяти відповідач для відновлення його порушених прав, а лише констатовано факт протиправності дій відповідачів.

Вважає, що підстав для закриття провадження не має.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України (паспорт серії НОМЕР_2 ), є пенсіонером, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі №200/4099/20-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25.03.2020 №54 про відмову у перерахунку по заробітку. Зобов`язано Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 на підставі довідки від 12.03.2020 року №18-85-449, відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розміру 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, починаючи з 01 квітня 2020 року, без обмежень граничного розміру пенсії, та виплатити різницю в пенсії, з урахуванням фактично проведених виплат. В решті позовних вимог відмовлено. Зазначене рішення набрало законної сили 06 листопада 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року у справі №200/4099/20-а замінено боржника Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області у виконавчому провадженні по справі №200/4099/20-а на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року у справі №200/4099/20-а заяву ОСОБА_1 про визнання дій протиправними (в порядку статті 383 КАС України) задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиконання в повному обсязі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі №200/4099/20-а щодо обмеження граничним розміром пенсії ОСОБА_1 при здійсненні перерахунку на підставі довідки від 12.03.2020 року №18-85-449 та невиплати заборгованості з пенсії з 01.04.2020 року з урахуванням фактично проведених виплат. В задоволенні іншої частини заяви відмолено.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі № 200/4036/22 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо проведення перерахунку з 01 лютого 2022 року пенсії за вислугу років ОСОБА_1 із застосуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, що визначена положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01 лютого 2022 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без застосування до її обрахунку максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, що визначена положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV та виплатити різницю в пенсії, з урахуванням фактично виплаченої пенсії.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2023 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі №200/4036/22 змінено. Абзац третій резолютивної частини рішення про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01 лютого 2022 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без застосування до її обрахунку максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, що визначена положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV та виплатити різницю в пенсії, з урахуванням фактично виплаченої пенсії скасовано. В цій частині постановлено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. У абзаці п`ятому слова і цифри «у розмірі 1099,97 (одна тисяча дев`яносто дев`ять) грн. 97 коп.» замінено словами і цифрами « 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.». В решті рішення суду залишено без змін.

Листом від 10 травня 2023 року № 0500-0202-8/38691 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача про те, що в грудні 2020 року на виконання рішення суду позивачу проведено перерахунок пенсії із заробітної плати 61180,00 грн., визначеної на підставі довідки від 12.03.2020 №18-85-449 станом на 06.09.2017. Розмір пенсії склав 56084,80 грн. В січні 2021року виплачено пенсію за період з 01.01.2021 по 31.01.2021 в розмірі 56163,40 грн. В грудні 2021 року на виконання листа Пенсійного фонду України від 03.12.2021 було переглянуто виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2020 по справі 200/4099/20-а, заробітна плата визначена в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, що передбачено Законом України від 07.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виходячи з розміру 90 відсотків від суми місячної заробітної плати починаючи з 01.04.2020. З лютого 2022 розмір пенсії склав 38912,80 грн. З 01.12.2021 по пенсійній справі проведено перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» із застосуванням величини прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який складає 1934,00грн. В результаті проведеного перерахунку розмір пенсії склав 39090,40грн. В липні 2022 року за дорученням Пенсійного фонду України вдруге було переглянуто виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2020 по справі 200/4099/20-а, виходячи з розміру 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, без обмежень граничного розміру пенсії. По пенсійній справі з 01.04.2020 проведено уточнюючий розрахунок пенсії згідно з рішенням суду від 06.07.2020 по справі 200/4099/20-а без обмежень граничного розміру пенсії, починаючи з 01.04.2020. Розмір пенсії за вислугу років, перерахований згідно з рішенням суду, з 01.04.2020 становить 38912,80 грн. 08.09.2022 до Головного управління надійшла ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 21.02.2022 по справі №200/4099/20-а, якою визнано протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиконання в повному обсязі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2020 року у справі №200/4099/20-а, щодо обмеження граничним розміром пенсії ОСОБА_1 при здійсненні перерахунку на підставі довідки від 12.03.2020 року №18-85-449 та невиплати заборгованості з пенсії з 01.04.2020 року з урахуванням фактично проведених виплат. Вказане рішення суду виконано Головним управлінням в повному обсязі в межах функціональних повноважень та діючого законодавства. Здійснити перерахунок пенсії з урахуванням заробітку без обмеження його розміру згідно Закону України від 07.07.2021 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» законні підстави відсутні, так як в рішенні суду від 06.07.2020 та ухвалі Донецького окружного адміністративного суду від 21.02.2022 по справі №200/4099/20-а це не зазначено. Розмір пенсії станом на 01.03.2023 складає 38912,80 грн.

На письмове звернення позивача листом від 24 травня 2023 року № 9559-8516/М-02/8-0500/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило, що 04.04.2023 до Головного управління надійшла постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2023 по справі 200/4036/22 (далі постанова). Постановою змінено рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.09.2022 по справі №200/4036/22. Абз. 3 резолютивної частини рішення про зобов`язання Головного управління здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2022 без застосування до її обрахунку максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, що визначена положення Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплатити різницю в пенсії з урахуванням фактично виплаченої пенсії скасовано. Таким чином підстави для проведення перерахунку відсутні. Рішення виконано в повному обсязі в межах функціональних повноважень та діючого законодавства.

Вважаючи, що відповідачем вчинено протиправні дії щодо відмови у поновлені порушеного права в супереч судовим рішенням про визнання незаконними зменшення пенсії з 01.02.2022 з суми 56163 грн. до 37890 грн., позивач звернувся до суду з цим позовом та просив зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відновити виплату пенсії в розмірі 56163 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року закрито провадження у справі.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно із положеннями частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами статтей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21 грудня 2020 року у справі №440/1810/19.

Аналіз предмету позову у справі, яка розглядається, свідчить, що фактичною підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами стала незгода позивача із діями відповідача під час виконання рішення № 200/4099/20-а та № 200/4036/22 в частині розміру пенсійних виплат.

Суд звертає увагу, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Наявність спеціальних правових норм КАС України (ст.ст. 382, 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Також колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції неправильно застосував п.4 ч.1 ст.238 КАС України (апелянт вважає, що підставою для закриття провадження у справі з цих підстав є тільки наявність ухвали про закриття провадження між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що були предметом розгляду в іншій справі), оскільки вищезазначена норма передбачає наявність постанови суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і було встановлено судом першої інстанції.

Відтак, висновок суду першої інстанції щодо необхідності закриття провадження у справі є правильним.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки суд першої дійшов вірного висновку про необхідність закриття провадження у справі, у зв`язку з наявністю рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі № 200/2783/23 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року у справі № 200/2783/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку, встановленому п.2 ч.4 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 жовтня року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць