Справа № 990/270/23
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 жовтня 2023 року

м. Київ

справа №990/270/23

адміністративне провадження №П/990/270/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Смоковича М. І. перевірив матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Президента України про визнання протиправним і скасування указу в частині та

в с т а н о в и в:

17 жовтня 2023 року представник ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; далі також - Позивач-3), ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; далі також - Позивач-2), ОСОБА_3 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ; далі також - Позивач-3) - адвокат Лазаренко Ельвіра Олександрівна (адреса для листування: м. Київ, а/с 225) звернулася до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Президента України, у якому просить: визнати протиправним і нечинним Указ Президента України від 19 жовтня 2022 року № 727/2022 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 жовтня 2022 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» в частині введення в дію персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) щодо ОСОБА_1 (позиція 49 у додатку до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 жовтня 2022 року), ОСОБА_2 (позиція 169 у додатку до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 жовтня 2022 року), ОСОБА_3 (позиція 170 у додатку до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 жовтня 2022 року).

Заразом представник позивачів - адвокат Лазаренко Е. О. просить суд поновити строк звернення з цим позовом та залучити до участі у справі Службу безпеки України і Раду національної безпеки і оборони України (далі - РНБО) як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Відповідно до частин першої, другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З уваги на доводи представника позивачок - адвоката Лазаренко Е. О. в аспекті строків суд звертає увагу на те, що цей позов заявлений майже через рік відколи Указ Президента України від 19 жовтня 2022 року № 727/2022 (далі - Указ № 727/2022) став чинним (22 жовтня 2022 року) після того як був опублікований в офіційних друкованих виданнях.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом представник позивача - адвокат Лазаренко Е. О. зазначила про те, що позивачки [вперше] дізналися про Указ № 727/2022 та про запроваджені щодо них санкції тільки 17 квітня 2023 року, коли отримали листа Pricewaterhouse Coopers LLP (міжнародної компанії, яка пропонує професійні послуги у сфері менеджмент-консалтингу та аудиту, входить до «великої четвірки» аудиторських компаній), яка надавала ОСОБА_1 послуги консультування у сфері оподаткування. Цим листом компанія Pricewaterhouse Coopers LLP повідомила про припинення договірних відносин із Позивачкою-1 через те, що українські органи влади застосували санкції.

Тоді позивачки, як можна зрозуміти доводи позову в цій частині, почали цікавитися застосованими до них санкціями (в мережі «Інтернет» за допомогою пошуковика Google) і так дізналися про Указ № 727/2022. Було це, як зазначає представник позивачок, 17 квітня 2023 року.

З наведених причин представник позивачок переконує, що відлік шестимісячного строку для оскарження цього Указу потрібно починати з 17 квітня 2023 року, коли позивачки про нього [Указ] дізналися з листа Pricewaterhouse Coopers LLP від 17 квітня 2023 року про розірвання співпраці («Termination of engagement»).

Водночас представник позивачок зауважила, що позивачки з 2011 року проживають у Сполученому Королівстві Великої Британії [та Північної Ірландії] (далі - Сполучене Королівство), українською мовою не володіють, суспільно-політичної ситуації в Україні не знають, офіційні українські друковані видання, як-от «Офіційний вісник України» та «Урядовий кур`єр», у країні їхнього проживання не тиражуються і не розповсюджуються. Тому, як зазначила представник позивачок, Указ №727/2022 не був доведений до відома позивачок.

У цьому зв`язку зазначає також про те, що Закон України [від 14 серпня 2014 року № 1644-VII] «Про санкції» (далі - Закон № 1644-VII) не містить процедури та обов`язку РНБО або Президента України повідомляти особу, щодо якої застосовані санкції, про ухвалене рішення. На цій підставі переконує, що процедура застосування санкцій, яка є в Україні, ставить особу, особливо якщо вона іноземець, у дуже вразливе становище, тому що особа, яка не знає українського законодавства та української мови, яка не відстежує політичні рішення, не знає процедури, порядку і джерел оприлюднення рішень про застосування санкцій та яка не здійснює будь-яких протиправних дій, майже не має шансів дізнатися про ухвалене щодо неї рішення у короткий строк.

На основі наведеного представник позивачок констатувала, що позивачки були позбавлені можливості звернутися до адміністративного суду з позовом про скасування Указу № 727/2022 протягом шести місяців з дня його опублікування. Та цей позов вони подають у межах шести місяців з дня, коли вони дізналися про Указ №727/2022, тобто з 17 квітня 2023 року, й з уваги на викладені мотиви просять поновити строк і відкрити провадження у справі.

Суд, зваживши на викладені у позовній заяві доводи представника позивачок, під час постановлення цієї ухвали виходить з такого.

Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України (частина третя статті 106 Конституції України).

Відповідно до Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України не пізніш як у п`ятнадцятиденний строк після їх прийняття у встановленому порядку і підписання підлягають оприлюдненню державною мовою в офіційних друкованих виданнях (пункт 1).

Відповідно до частин першої, другої статті 1 Закону № 1644-VII з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).

Санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність.

Правову основу застосування санкцій становлять Конституція України, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закони України, нормативні акти Президента України, Кабінету Міністрів України, рішення Ради національної безпеки та оборони України, відповідні принципи та норми міжнародного права (частина перша статті 2 Закону № 1644-VII).

Рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій , іноземців, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання (частина третя статті 5 Закону № 1644-VII).

У контексті цього позову наведене має означати, що застосування санкцій, з-поміж інших, до іноземців здійснюється на підставі, порядку і спосіб, які визначені Конституцією України і законами України, які діють/застосовуються однаково щодо всіх підсанкційних осіб. Варто наголосити, що особливого порядку сповіщення (доведення до відома, оприлюднення) про застосування санкцій щодо іноземців - незалежно від їхнього громадянства/підданства - закони України не передбачають. Водночас незнання іноземцями, які опинилися під дією санкцій, українського законодавства не створює для держави обов`язку вживати додаткових заходів для інформування про існуючі в Україні закони та акти їх застосування, а також не звільняє їх [іноземців] від настання юридичних наслідків, зумовлених дією санкцій.

Тому аргументи представника позивачок про те, що позивачки не знають української мови, не цікавляться українським законодавством і політичною ситуацією в Україні не дає їм переваги чи привілею у (не)застосуванні щодо них законів України з уваги на державу їхнього громадянства/підданства.

Суд допускає думку, що позивачки як уродженки і громадянки російської федерації, які (як написано у позовній заяві) набули також громадянство Республіки Кіпр і Сполученого Королівства та вже тривалий час живуть у Сполученому Королівстві, не виявляють інтересу до суспільно-політичних подій в Україні, до російсько-української війни і загроз, перед якими постала Україна внаслідок збройної агресії росії (адже Закон № 1644-VII (стаття 1) пов`язує застосування санкцій з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України). Але це ніяким чином не дає підстав застосовувати щодо них закони України інакше, аніж до інших осіб. Зокрема й тоді, коли це стосується строків звернення до суду за правилами адміністративного судочинства України.

Зі змісту позову можна зрозуміти, що позивачки дізналися про існування запроваджених щодо них санкцій державними органами України після того, як банківські установи, а також компанії, які надають страхові, а також аудиторські та консультативні послуги з питань оподаткування Сполученого Королівства почали відмовлятися від обслуговування і співпраці з позивачками, які, як повідомила їхня представник, займаються також комерційною діяльністю у цій країні. За текстом позову, першими почали реагувати на санкції, які введені Указом № 727/2022, банківські установи, які без повідомлення причин у листопаді 2022 року сповістили ОСОБА_3 і ОСОБА_2 про те, що їхні рахунки будуть закриті. Згодом, за текстом позову, так і сталося.

Проте тільки у листі Pricewaterhouse Coopers LLP від 17 квітня 2023 року, адресованому ОСОБА_1 , написано, що причиною/мотивом припинення співпраці є застосування санкцій українських органів державної влади, дотримуватися яких вимагає політика мережі Pricewaterhouse Coopers LLP. З цього листа, як уже мовилося, позивачки й дізналися, що до них застосовані санкції, а після того, як поцікавилися про що ж мовиться в цьому листі - дізналися і про Указ № 727/2022.

За змістом пункту 3 рішення РНБО від 19 жовтня 2022 року, яке введене в дію Указом № 727/2022, забезпечити реалізацію і моніторинг ефективності персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), передбачених пунктом 2 цього рішення, мають Кабінет Міністрів України разом зі Службою безпеки України та Національним банком України.

За змістом пункту 4 рішення РНБО від 19 жовтня 2022 року, яке введене в дію Указом № 727/2022, Міністерство закордонних справ України має поінформувати компетентні органи Європейського Союзу, Сполучених Штатів Америки та інших держав про застосування санкцій і порушити перед ними питання про запровадження аналогічних обмежувальних заходів.

Отже, державні органи України мають забезпечити виконання санкцій, які Президент України ввів в дію Указом № 727/2022, на території України. Запровадження аналогічних обмежувальних заходів на території іншої держави, приміром, Сполученого Королівства, не охоплюється компетенцією Президента України, і є суверенним правом іншої держави це вирішувати.

Поза тим, запровадження щодо певних осіб, зокрема іноземців, санкцій в Україні може спричиняти також наслідки, головно репутаційні і ті, які пов`язані з ризиками, в інших державах і проявлятися, приміром, у тому, що деякі установи, організації, компанії недержавного сектору, які в своїй діяльності дотримуються певних правил та принципів, можуть відмовлятися від надання послуг чи співпрацювати з підсанкційними особами. З мотивів позову видається, що з позивачками так і сталося.

Проте незгода позивачок з позицією (діями, рішеннями) установ та/або організацій, які функціонують в іншій державі, не стосуються державних органів України, які не можуть мати на них владного впливу.

Якщо права та інтереси позивачок якимось чином порушують чи негативно на них позначаються дії/рішення установ/організацій недержавного сектору держави їхнього проживання і громадянства/підданства (тобто іноземних стосовно України структур), то вони можуть вирішувати свої з ними конфлікти за правилами, які діють в тій країні, в якій вони проживають/перебувають.

З доводів представника позивачок можна зрозуміти, що з певних причин суб`єктивного характеру позивачки не те, що не знали, а радше не цікавилися спірним Указом, позаяк вважали, що події в Україні їх не обходять, до тих пір, поки не «відчули» його наслідків, виявом яких стала політика приватних компаній, які надають послуги у Сполученому Королівстві, по відношенню до них (позивачок) І тільки після цього вони вирішили звернутися з цим позовом.

Але та обставина, що про застосування санкцій [відповідно до Указу № 727/2022] позивачкам повідомила юридична особа (Pricewaterhouse Coopers LLP), яка надає послуги одній із них, не свідчить, що про видання Указу № 727/2022 вони не могли дізнатися раніше, відтак звернутися за правилами адміністративного судочинства України у межах встановленого для цього строку.

Знову таки, законодавство України не передбачає «особливих» правил доведення до відома Указів Президента України - які є обов`язковими до виконання на території України - іноземцям, зокрема й тих, щодо яких застосовані санкції на підставі Закону 1644-VII. Підхід, за якого держава робила б подібні винятки, створював би необґрунтовані переваги іноземцям, особливо з громадянством російської федерації, які пояснюють причини несвоєчасного звернення до суду (в Україні) з-поміж іншого тим, що не знають українського законодавства й не відають, що відбувається в Україні.

Зважаючи на наведене, на стадії вирішення питання про відкриття провадження за цим позовом суд дійшов висновку, що шестимісячний строк для оскарження Указу № 727/2022, який сплив 23 квітня 2023 року, пропущений й причини, про які написала представник позивачок - адвокат Лазаренко Е. О., не дають підстав для його поновлення.

Згідно з частиною першою, другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З наведених міркувань та керуючись приписами частини першої статті 123 КАС України позовну заяву потрібно залишити без руху, а позивачкам надати можливість повідомити інші підстави для поновлення строку.

Керуючись статтями 22, 122, 123, 248, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Лазаренко Ельвіри Олександрівни до Президента України про визнання протиправним і скасування указу в частині - залишити без руху.

Встановити представнику ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокату Лазаренко Ельвірі Олександрівні десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для подання заяви з іншими підставами для поновлення строку.

Роз`яснити, що у випадку неподання такої заяви у визначений строк або якщо зазначені в ній підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд поверне позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Смокович