Справа № 160/15211/23
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Савченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в особі Чечелівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач 30.06.2023 р. звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, з урахуванням уточненої редакції позовної заяви, в якій просить:
- визнати протиправними дії Чечелівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області щодо відмови у видачі ОСОБА_3 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХII;
- зобов`язати Чечелівський відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області оформити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХII.
В обґрунтування позовних вимог представники позивача зазначили, що вони в інтересах неповнолітньої дитини звернулись до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявою про видачу її сину паспорту у формі книжечки. Проте, відповідач протиправно відмовив у видачі паспорта-книжечки, з посиланням на те, що видача паспорта зразка 1994 року можлива після досягнення сином 16-річного віку та надання рішення суду, яке б зобов`язувало міграційну службу видати паспорт у такій формі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 р. вказаний позов залишено без руху та встановлено позивачу строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме шляхом надання до суду: уточненої редакції позовної заяви, відповідно до кількості учасників справи, в якій уточнити суб`єктний склад сторін у цій адміністративній справі та/або уточнити позовні вимоги, зазначивши вимоги до конкретного з відповідачів та надати належним чином завірені копії додатків, доданих до позовної заяви для суду та відповідача.
На виконання ухвали суду від 06.07.2023 р., позивач 28.07.2023 р. надав уточнену редакцію позовної заяви та належним чином завірені копії додатків, доданих до позовної заяви для суду та відповідача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2023 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
22 серпня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що для отримання адміністративної послуги щодо надання паспорта необхідно звернутись із відповідною заявою-анкетою та необхідними документами. Натомість представниця позивача звернулась із заявою довільною форми, у якій просила надати роз`яснення стосовно документування її сина. Вказана заява розглянута відповідачем у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян».
23 серпня 2023 року від відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, у зв`язку із тим, що позов подано та підписано особами, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.
04 вересня 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній висловили позицію, аналогічну заявленій у позовній заяві.
04 вересня 2023 року від позивача надійшли заперечення проти клопотання про залишення позову без розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст.243, 257, 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Суд встановив, що згідно із даними свідоцтва про народження від 25.02.2023 р. серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 24.05.2023 р. серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_1 .
Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 08.06.2023 р. серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 змінено на ОСОБА_2
27 квітня 2023 року ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 звернулась до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі територіального підрозділу Чечелівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила надати роз`яснення стосовно документування її сина у зв`язку із відмовою оформлення паспорту у форматі ID-картки.
Як вбачається зі змісту заяви, до неї додано копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 .
Вказаній заяві присвоєно номер П-16/6/1215-23 від 28.04.2023 р.
Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі територіального підрозділу Чечелівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області листом від 29.04.2023 р. надало відповідь на заяву № П-16/6/1215-23 від 28.04.2023 р.
У зазначеній відповіді, зокрема, зазначено, що документування дитини паспортом громадянина України зразка 1994 року можливе лише після досягнення нею 16-річного віку та отримання рішення суду про зобов`язання видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
Не погоджуючись із відмовою відповідача щодо видачі паспорта у формі книжечки, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 року № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI) визначені правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 5492-VI документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України (…).
Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. (ч. 1 ст. 21 Закону № 5492-VI).
Отже, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.
Таку ж позицію висловив Верховний Суд у постанові у постанові від 18.11.2021 року у справі № 420/4049/20, та звернув на те, що відповідно до частини першої статті 21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Тому, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що, в свою чергу, може створювати перешкоди у реалізації громадянських прав.
У подальшому, аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 21.12.2022 року у справі № 420/5353/20.
Як встановлено, у спірних правовідносинах на звернення позивача відповідач, зокрема, зазначив, що документування дитини паспортом громадянина України зразка 1994 року можливе лише після досягнення нею 16-річного віку.
Відповідно до пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженим постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII (далі - Положення № 2503-XII (у редакції на час виникнення спірних правовідносин)), на який посилається відповідач, паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.
Разом з цим, кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України (ч.ч. 1, 2 ст. 21 Закону № 5492-VI).
Отже, у межах вирішення цієї адміністративної справи спірним питанням є, зокрема, питання віку, з якого має видаватися паспорт у формі книжечки, ураховуючи приписи статті 21 Закону № 5492-VI, якими встановлено обов`язок громадянина України, який досяг 14-річного віку, отримати паспорт громадянина України, та приписи Положення № 2503-ХІІ, якими передбачено отримання паспорта з 16-річного віку.
Суд зауважує, що зазначене питання було предметом дослідження Верховним Судом у постанові від 18.11.2021 року у справі № 420/4049/20.
У вказаній постанові Верховний Суд виснував, що Тимчасовий порядок № 456 також визначає шістнадцятирічний вік для оформлення та видачі паспорта.
Частинами другою, третьою статті 7 КАС України передбачено, що суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Відтак, за висновком Суду, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону № 5492-VI, який має вищу юридичну силу, ніж Положення № 2503-ХІІ та Тимчасовий порядок.
Верховним Судом наголошено на імперативності приписів Закону № 5492-VI, якими встановлено обов`язок кожного громадянина України, який досяг 14-річного віку, отримати паспорт громадянина України.
Частиною 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Отже, відповідач, зазначаючи, що документування дитини паспортом громадянина України зразка 1994 року можливе лише після досягнення нею 16-річного віку, діяв неправомірно, оскільки не врахував висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду.
Також суд встановив, що у спірних правовідносинах на звернення позивача відповідач зазначив, що документування дитини паспортом громадянина України зразка 1994 року можливе лише після отримання рішення суду про зобов`язання видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
З цього приводу суд зазначає таке.
Відповідно до абзацу п`ятого пункту 3 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302 (далі Порядок № 302), державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 року № 456 затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (далі - Тимчасовий порядок № 456), який визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому законодавством порядку.
Пунктом 1 розділу ІІІ Тимчасового порядку № 456 встановлено, що для оформлення паспорта особа, яка досягла 16-річного віку, або її законний представник (далі - заявник) подає: 1) заяву; 2) рішення суду; 3) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави; 4) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків (або одного з них), що на момент народження особи перебували(в) у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України). У разі відсутності таких документів або в разі, якщо батьки (чи один із батьків) такої особи на момент її народження були (був) іноземцями(ем) або особами(ою) без громадянства, або в разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України; 5) дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см; 6) довідку про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання особи; 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).
Відповідно до розділу IХ Тимчасового порядку територіальний підрозділ державної міграційної служби відмовляє особі в оформленні або видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки), якщо: 1) особа не є громадянином України; 2) особа вже отримала паспорт, який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього, непридатності для подальшого використання); 3) дані, отримані з баз даних Єдиного державного демографічного реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію; 4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта; 5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення й видачі паспорта; 6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.
Отже, як вбачається зі змісту вказаних норм, Кабінет Міністрів України вирішив, що до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року державна міграційна служба здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ.
У свою чергу, Міністерство внутрішніх справ відповідний порядок встановило лише для осіб, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
Згідно із запровадженим Тимчасовим порядком № 456, серед документів, які необхідно надати що для оформлення паспорта зразка 1994 року вказано рішення суду.
Цим же Тимчасовим порядком передбачено, що підставою для відмови особі у видачі паспорта є подання особою не в повному обсязі документів, необхідних для оформлення й видачі паспорта.
Тобто, згідно з Тимчасовим порядком № 456, запровадженим Міністерством внутрішніх справ, особа, яка не має рішення суду про зобов`язання державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, не зможе отримати такий паспорт.
Пари цьому, порядок оформлення та видачі паспортів зразка 1994 року для осіб, які не мають рішення суду, відсутній.
Таким чином, за існуючого правового регулювання, порядок оформлення та видачі паспортів зразка 1994 року запроваджено лише для осіб, які довели наявність такого права у судовому порядку.
Щодо права особи на отримання паспорта у вигляді книжечки суд зазначає таке.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.09.2018 року у зразковій справі № 806/3265/17 дійшла висновку, що норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря. Законодавець, приймаючи Закон №1474-VIII, яким внесено зміни до Закону №5492-VI, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України. Відтак, дії відповідача щодо відмови позивачу видати паспорт громадянина України у формі книжечки визнані Великою Палатою Верховного Суду у вказаній зразковій справі протиправними.
Відтак, висновок Великої Палати Верховного Суду про те, що відмова видати особі паспорт громадянина України у формі книжечки є протиправною, є обов`язковим для Державної міграційної служби.
Суд зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові дійшла таких висновків за відсутності встановленого факту наявності у особи судового рішення про зобов`язання державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
Це означає, що відповідач у спірних правовідносинах мав виходити з того, що особа має право на отримання паспорта громадянина України у формі книжечки в силу закону, незалежно від того, чи підтверджено таке право ще й індивідуально судовим рішенням.
Суд зазначає, що порядок оформлення та видачі паспортів зразка 1994 року для осіб, які не мають рішення суду, не запроваджений і це призвело до того, що у спірних правовідносинах відповідач керувався нормами Тимчасового порядку № 456, якими, серед документів, які необхідно надати що для оформлення паспорта зразка 1994 року, вказано рішення суду.
Отже, оскільки дії ГУ ДМС розглядаються як дії держави в цілому, і такі дії порушують основоположні права громадян, то вони визнаються протиправними.
Саме такий підхід застосувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.09.2018 року у справі № 806/3265/17.
Таким чином, відповідач, зазначаючи, що документування дитини паспортом громадянина України зразка 1994 року можливе лише після отримання рішення суду про зобов`язання видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, діяв неправомірно.
У відзиві на позов відповідач зазначає, що для надання паспорта необхідно звернутись із відповідною заявою-анкетою та необхідними документами, чого позивач не зробив.
Необхідність надання саме заяви-анкети відповідач обґрунтовує положеннями підпункту 1 пункту 7 Порядку № 302, відповідно до якого оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються: особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.
Також, відповідач зазначає, що перелік необхідних документів передбачено пунктом 35 Порядку № 302.
Суд не погоджується із вказаними твердженнями відповідача, оскільки зазначений Порядок № 302 передбачає, що паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій (пункт 2).
Тобто, Порядок № 302 стосується лише паспортів, що містить безконтактний електронний носій, а тому не регламентує порядок звернення особи для видачі паспорта саме у вигляді книжечки.
Відтак, твердження відповідача про необхідність звернення саме із заявою-анкетою та переліком документів, передбачених Порядком № 302, не ґрунтується на законодавстві.
У відзиві на позов відповідач також вказує, що представниця позивача звернулась із заявою довільною форми, у якій просила надати роз`яснення стосовно документування її сина, що і було зроблено.
З цього приводу суд зазначає, що, як вбачається із листа від 29.04.2023 р., надаючи відповідь на заяву представниці позивача, відповідач зазначив «…розглянуте Ваше звернення від 28.04.2023 р. щодо видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки, зразка 1994 року…».
Отже, відповідач, опрацьовуючи звернення позивача, реагував на нього, як на заяву щодо видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки.
Також суд зазначає, що абзац перший частини четвертої статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги» від 06.09.2012 року № 5203-VI передбачає, що заява на отримання адміністративної послуги подається в письмовій, усній чи електронній формі.
Частинами 1, 2 статті 8 Закону України «Про адміністративні послуги» від 06.09.2012 року № 5203-VI передбачено, що суб`єктом надання адміністративних послуг на кожну адміністративну послугу, яку він надає відповідно до закону, затверджуються інформаційна і технологічна картки, а у разі якщо суб`єктом надання є посадова особа, - органом, якому вона підпорядковується.
Інформаційна картка адміністративної послуги, що надається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, іншого державного органу, їх посадовими особами, які уповноважені відповідно до закону надавати адміністративну послугу, затверджується на підставі типової інформаційної картки, затвердженої відповідним центральним органом виконавчої влади, іншим державним органом.
Згідно з пунктом 2 абзацу 1, абзацом 2 частини 4 вказаного закону, інформаційна картка адміністративної послуги, зокрема, містить інформацію про перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, порядок та спосіб їх подання, а у разі потреби - інформацію про умови чи підстави отримання адміністративної послуги.
Інформаційна картка адміністративної послуги розміщується суб`єктом надання адміністративних послуг на його офіційному веб-сайті та у місці здійснення прийому суб`єктів звернень.
Суд встановив, що на сайті Державної міграційної служби оприлюднено Наказ від 10.02.2020 р. № 33 «Про затвердження типових інформаційних карток і зразків технологічних карток адміністративних послуг ДМС, в якому відсутня інформаційна картка адміністративної послуги щодо видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки, зразка 1994 року. Відповідно, належним чином не встановлено та не доведено до громадян інформацію про перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, порядок та спосіб їх подання.
При цьому, як зазначалось, порядок оформлення та видачі паспортів зразка 1994 року для осіб, які не мають рішення суду, взагалі відсутній.
Отже, в умовах існуючого нормативно-правового вакууму, за відсутності затвердженого та доведеного до громадян порядку оформлення та видачі паспортів зразка 1994 року для осіб, які не мають рішення суду, відповідної інформаційної картки адміністративної послуги, вимога до позивача надати заяву певної форми та відповідних документів, передбачених Порядком № 302, що не регламентує спірні правовідносини, не ґрунтується на законодавстві та є протиправною.
Суд дійшов висновку про необхідність визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в особі Чечелівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області щодо відмови у видачі ОСОБА_3 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. №2503-ХII.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача оформити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у формі книжечки суд виходить із такого.
Для застосування такого способу захисту, як зобов`язання відповідача вчинити певну дію, суду необхідно встановити, чи всі умови для цього виконано, зокрема, чи всі необхідні документи подано заявником.
Як вже зазначалось, порядок оформлення та видачі паспортів зразка 1994 року для осіб, які не мають рішення суду, відсутній.
Проте, вказаний факт не означає, що можливо зобов`язати відповідача видати паспорт особі, зокрема, без перевірки її громадянства та за умови відсутності у відповідача необхідних фотокарток.
На думку суду, визначаючи перелік необхідних документів для оформлення та видачі паспортів зразка 1994 року для осіб, які не мають рішення суду, доцільним є застосовувати порядок для оформлення та видачі паспортів зразка 1994 року для осіб, які мають рішення суду, тобто Тимчасовий порядок № 456, але за виключенням вимоги надати рішення суду.
Таким чином, крім заяви та свідоцтва про народження, які фактично подані представницею позивача, та рішення суду, вимога щодо надання якого є неправомірною, для видачі паспорта у формі книжечки, за загальним правилом, необхідні: оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків (або одного з них), що на момент народження особи перебували(в) у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України). У разі відсутності таких документів або в разі, якщо батьки (чи один із батьків) такої особи на момент її народження були (був) іноземцями(ем) або особами(ою) без громадянства, або в разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України; дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см; довідку про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання особи; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).
З метою реалізації права позивача на отримання паспорта у вигляді книжечки, необхідно надати йому можливість надати необхідні документи.
Відтак належним та ефективним способом відновлення порушення права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , яка датована 27.04.2023 р. (№ П-16/6/1215-23, 28.04.2023 р.), з урахуванням наведених вище висновків суду.
При цьому, в частині вимог щодо зобов`язання відповідача оформити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у формі книжечки необхідно відмовити, у зв`язку з тим, що позивач не подав усіх необхідних документів.
Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією від 28.06.2023 року № 26, а тому, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суму, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог, а саме 805,20 грн., належить стягнути на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в особі Чечелівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в особі Чечелівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області щодо відмови у видачі ОСОБА_3 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХII.
Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в особі Чечелівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , яка датована 27.04.2023 р. (№ П-16/6/1215-23, 28.04.2023 р.), з урахуванням висновків суду.
В решті позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко