Справа № 520/13204/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 р. Справа № 520/13204/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2023, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., м. Харків, по справі № 520/13204/23

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 з приводу ненарахування та невиплати йому за періоди 01.10.2022 - 29.11.2022, додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022 №168, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням та часу перебування у відпустці після лікування у зв`язку з отриманим 25.05.2022 пораненням;

- зобов`язати військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому за періоди 01.10.202 - 29.11.2022, додаткову винагороду у порядку постанови КМУ від 28.02.2022 р. №168, збільшену до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням та часу перебування у відпустці після лікування у зв`язку з отриманим 25.05.2022 пораненням, з урахуванням раніше проведених платежів з додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022 №168.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2023 задоволено позов.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн., за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з 01.10.2022 по 29.11.2022 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, збільшену до 100000,00 грн. за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з 01.10.2022 по 29.11.2022 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем, подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що Пункт 1 постанови КМУ №168 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану визначає, що до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати військовослужбовців Збройних Сил України, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №146 від 12.06.2022 ОСОБА_1 увільнений від займаної посади та зарахований у розпорядження командира частини з 12.06.2022 у зв`язку з перебуванням на лікуванні.

Відповідно до вимог п. 9 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ №260 від 07.06.2018 грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №257 від 25.09.2022 ОСОБА_1 , який знаходиться в розпорядженні командира частини та перебуває на лікуванні більше 4-х місяців відповідно вимог п. 9 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ №260 від 07.06.2018, виплата грошового забезпечення була призупинена з 25.09.2022. Таким чином, відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, отже позовні вимоги є протиправними та не підлягають задоволенню.

Позивач своїм правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що з 01.03.2022 року ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, що підтверджено копією наказу командира військової НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.03.2022 року №45.

Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_1 від 09.06.2022 №27/689, під час проходження військової служби та виконання бойового завдання в районі населеного пункту Перемога Харківського району Харківської області, 25.05.2022 ОСОБА_1 отримав поранення (а.с. 31).

Згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.05.2022 року №130, позивач вибув на лікування до комунального некомерційного закладу "Міська клінічна лікарня №7" Харківської міської ради. Підстава: направлення лікаря.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.06.2022 року №149, військовослужбовця за призовом солдата ОСОБА_1 , номера обслуги 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону, у зв`язку з тривалим лікуванням увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини, з 12.06.2022 року. Підстава: наказ командира ВЧ НОМЕР_1 (о/с) від 12.06.2022 №179-РС.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2022 року №257, позивачу призупинено виплату грошового забезпечення з 25.09.2022 року, у зв`язку з перебуванням на лікуванні більше чотирьох місяців.

Згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (о/с) від 08.12.2022 року №331, військовослужбовця за призовом солдата ОСОБА_1 , номера обслуги 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 08.12.2022 року №380-РС з військової служби у відставку за статтею 26 частиною 4 пункту 2 підпункту "б" (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 08.12.2022 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Направлено на зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В позовній заяві позивач зазначив, що за період з 25.05.2022 по 30.09.2022 відповідач у лютому 2023 року сплатив йому в повному обсязі додаткову винагороду за час лікування у зв`язку з пораненням у розмірі 70 000,00 грн. Проте, за період з 01.10.2022 по 29.11.2022 року, який є спірним в даному випадку, відповідачем виплати позивачу додаткової винагороди не здійснено.

25.02.2023 та 31.03.2023 року позивач із заявами звертався до командира військової частини НОМЕР_1 , в яких просив виплатити йому відповідно до пбз.2 п.9 Порядку виплати грошового забезпечення від 07.06.2018 року №260 та постанови КМУ від 28.02.2022 №168 здійснити доплату за перебування на лікування за весь період.

Проте, відповіді на заяви позивача відповідачем не надано.

Не погоджуючись з ненарахуванням та невиплатою додаткової винагороди у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), збільшеної до 100000 гривень, передбаченої постановою КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168, за період з 01.10.2022 року по 29.11.2022 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на виплату додаткової винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з 01.10.2022 по 29.11.2022.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з ч.1 ст.1-1 та ст.1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

В подальшому дію воєнного стану в Україні неодноразово продовжено, який не скасовано станом на час розгляду справи.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 2-1 зазначеної постанови установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Отже, виходячи зі змісту наведених постанов Уряду додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн. на місяць виплачується, зокрема, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, у період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (за висновком ВЛК).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Так, 25.03.2022 Міністром оборони України було прийнято рішення про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, яке того ж дня Телеграмою № 248/1298 доведено до відома, в тому числі, командирів (начальників) військових частин, установ.

З аналізу норм постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Отже, постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.

Як судом вже було встановлено та не заперечується учасниками справи, позивач 25.05.2022 отримав поранення під час проходження військової служби та виконання бойового завдання в районі населеного пункту Перемога Харківського району Харківської області, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_1 від 09.06.2022 №27/689 (а.с. 31).

Встановлено, що поранення позивача визнано як таке, що сталось під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, одержане під час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

У зв`язку з вищевказаним пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у відповідні періоди (з травня по листопад 2022 року), що підтверджено наступними документами:

- з 25.05.2022 по 06.06.2022 підтверджено первісним епікризом із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №5341 військово - медичного клінічного центру Північного регіону МОУ;

- з 06.06.2022 по 12.09.2022 - випискою із медичної карти стаціонарного хворого №11160 КП "ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського ПОР";

- з 13.09.2022 по 29.11.2022 випискою з історії хвороби стаціонарного хворого (медична карта №144134/104787/1197) КНП КОР "Київської обласної клінічної лікарні" та свідоцтвом про хворобу №8813 від 08.11.2022, складеним гарнізонною військово - лікарською комісією НВМКЦ "ГВКГ" (а.с. 32 - 40).

Крім того, згідно свідоцтва про хворобу №8813 від 08.11.2022, складеного гарнізонною військово - лікарською комісією НВМКЦ "ГВКГ", отримане ОСОБА_1 поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби та захистом Батьківщини (а.с. 38 - 40).

Зважаючи, що отримане позивачем поранення (контузії, травми, каліцтва) 25.05.2022 року пов`язане із проходженням військової служби та захистом Батьківщини, а також його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я в період з 25.05.2022 по 29.11.2022, позивач має право на отримання збільшеної до 100 000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

В позовній заяві позивач зазначив, що за період з 25.05.2022 по 30.09.2022 відповідач у лютому 2023 року сплатив йому в повному обсязі додаткову винагороду за час лікування у зв`язку з пораненням у розмірі 70 000,00 грн. Проте, за період з 01.10.2022 по 29.11.2022 року відповідачем виплати позивачу додаткової винагороди не здійснено.

Отже, в даному випадку, спірним є період з 01.10.2022 по 29.11.2022 року.

Згідно роздруківки "Приватбанку" від 29.05.2023 по особовому рахунку, 09.02.2023 на розрахунковий рахунок позивача здійснено три грошові перерахування по 68 950,00 грн. (всього 206 850,00 грн.), а також в сумі 15 569,35 грн. та в сумі 55 160,00 грн. Загальна сума надходжень склала 277 579,35 грн. (а.с. 48).

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2023 року №10/1705 про виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідачем нараховано позивачу грошове забезпечення, зокрема, щомісячні премії 30 000,00 грн. та до 100 000,00 грн., за період з березня по вересень 2022 та за грудень 2022. 09.02.2023 позивачу здійснено грошову виплату в розмірі 277 579,35 грн. за період травень - вересень 2022 року, що також підтверджено роздруківки "Приватбанку" від 29.05.2023 (а.с. 48, 80).

Проте, за спірний період з 01.10.2022 по 29.11.2022 року відповідачем не нараховано та не виплачено позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, що передбачено пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. Доказів нарахування та виплати вказаної грошової винагороди матеріали справи також не містять.

Таким чином, за період з 01.10.2022 по 29.11.2022 позивачу, в порушення Постанови № 168 грошова допомога не виплачувалась, що не заперечується учасниками справи, однак суд вважає, що у разі втрати працездатності за військовослужбовцям зберігається грошове забезпечення за час перебування позивача на лікуванні в лікарняних закладах, йому повинно бути нарахована та виплачена грошова допомога в розмірі 100000 гривень (щомісячно) відповідно до пункту 1 Постанови № 168 за період з 01.10.2022 по 29.11.2022, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 21.11.2018 у справі №824/166/15-а, держава не може відмовляти у здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому правильним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, який ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на позовну заяву, а отже, доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2023 по справі № 520/13204/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко