Справа № 140/20349/23
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року ЛуцькСправа № 140/20349/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ в Житомирській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-2) про визнання дій ГУ ПФУ в Житомирській області протиправними щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003 (далі - Закон №1058-ІV); зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV, зарахувати до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоду роботи з 01.01.1992 по 31.08.2001 на посаді старшої піонервожатої.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV, страховий стаж на момент призначення пенсії становив 43 роки 9 місяці 13 днів. Зазначає, що у липні 2023 вона звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою та документами про перерахунок пенсії, а саме виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, так як вона є особою, яка на день досягнення пенсійного віку, працювала вчителем математики загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня с.Мельниця Ковельського району Волинської області та має загальний педагогічний стаж 33 роки 7 місяців 17 днів. Однак листом від 06.07.2023 ГУ ПФУ в Житомирській області відмовило у виплаті такої грошової допомоги у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на посаді в закладах освіти, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а саме до педагогічного стажу не було враховано період роботи з 01.01.1992 по 31.08.2001 (9 років 8 місяців) на посаді старшої піонервожатої, оскільки дана посада не передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі Постанова №909).

Позивач не погоджується з такими діями відповідача-1 та зазначає, що згідно з чинними нормативними актами посада піонервожатого прирівнюється до посади педагогічного працівника і дає право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи, відтак період її роботи в закладі освіти з 01.01.1992 по 31.08.2001 на посаді старшої піонервожатої повинен бути включений до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років, як працівнику освіти, інші умови для реалізації права на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV також виконуються.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідач-1 позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити повністю, посилаючись на те, що за результатами розгляду документів та відповідно до довідки від 30.06.2023 № 26, виданої ЗЗСО «Ліцей села Мельниця Ковельського району Волинської області» до стажу позивача не враховано період роботи з 01.01.1992 до 31.08.2001 на посаді старшої піонервожатої, оскільки дана посада не передбачена Постановою №909; станом на 01.07.2023 стаж позивача на посаді працівника освіти становить 24 роки 11 місяців 17 днів. З урахуванням наведеного рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області від 06.07.2023 №67 відмовлено позивачу в перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на посадах в закладах освіти, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідач-2 у встановлений судом строк відзив на позов не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23.02.2023 призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV, страховий стаж на момент призначення пенсії становить 43 роки 6 місяців 13 днів, про що свідчить рішення про призначення пенсії від 01.05.2023 №67.

04.07.2023 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області (за місцем свого проживання) із заявою про перерахунок пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, а саме виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Вказана заява позивача відповідно до екстериторіального принципу надійшла для розгляду до ГУ ПФУ в Житомирській області та рішенням якого від 06.07.2023 № 67 відмовлено ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії згідно пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на посадах в закладах освіти, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою №909. При цьому, у вказаному рішенні зазначено, що станом на 01.07.2023 стаж позивача на посаді працівника освіти становить 24 роки 11 місяців 17 днів. Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою №909 із змінами, внесеними Постановою від 26.09.2002 №1436, до спеціального стажу зараховується робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01.01.1992, що давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства. Згідно довідки від 30.06.2023 №26, виданої ЗЗСО «Ліцей села Мельниця Ковельського району Волинської області» не враховано період роботи з 01.01.1992 до 31.08.2001 на посаді старшої піонервожатої, оскільки дана посада не передбачена Постановою №909.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок №1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Як встановлено пунктом 5 Порядку №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (пункти 6, 7 Порядку №1191).

Таким чином, право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають особи за наявності таких умов: досягнення особою пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV; робота в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону № 1788-XII; наявність відповідного страхового стажу на таких посадах, зокрема, 30 років для жінок; не отримання ними будь-якої пенсії до цього.

Спірним, у справі що розглядається, є наявність чи відсутність у позивача права на зарахування до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, працівнику освіти періоду роботи з 01.01.1992 по 31.08.2001 на посаді старшої піонервожатої та право на отримання грошової допомоги згідно із пунктом 7-1 Розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 N 637, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З трудової книжки ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) від 31.03.1982 серії НОМЕР_1 , копія якої наявна в матеріалах справи, та довідки Закладу загальної середньої освіти «Ліцей села Мельниця Ковельського району Волинської області» (далі ЗЗСО «Ліцей села Мельниця Ковельського району Волинської області») від 20.04.2023 №23, слідує, що позивач з 15.08.1988 призначена на посаду вчителя інформатики Мельницької середньої школи Ковельського району Волинської області (наказ по Ковельському райво від 15.08.1988 №335); з 07.09.1989 призначена на посаду старшої піонервожатої Мельницької середньої школи Ковельського району Волинської області (наказ по Ковельському райво від 07.09.1989 №404); з 01.09.2001 по даний час переведена на посаду вчителя математики ЗЗСО «Ліцей села Мельниця Ковельського району Волинської області» (наказ від 31.08.2001 №364. Також згідно записів трудової книжки від 31.03.1982 серії НОМЕР_1 , Мельницька середня школа перейменована в загальноосвітню школу І-ІІІ ступеня с.Мельниця (підстава - постанова Кабінету міністрів України від 14.06.2000; загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня с.Мельниця перейменована в ЗЗСО «Ліцей села Мельниця Ковельського району Волинської області» (підстава - рішення Велицької сільської ради №6/3 від 22.06.2021). Згідно довідки ЗЗСО «Ліцей села Мельниця Ковельського району Волинської області») від 20.04.2023 №23 позивач за період роботи з 15.08.1988 по даний час у відпустці без збереження заробітної плати не перебувала.

У свою чергу, довідкою ЗЗСО «Ліцей села Мельниця Ковельського району Волинської області») від 30.06.2023 №26 про підтвердження наявного педагогічного стажу, підтверджено, що ОСОБА_1 з 07.09.1989 по 31.08.2001 працювала на посаді старшої піонервожатої Мельницької середньої школи (підстава: наказ по Ковельському райво від 07.09.1989 №404) з наступним педагогічним навантаженням вчителя інформатики (підстава: наказ по Ковельському райво від 15.08.1988 №335): 1989-1990 кількість тижневих годин 3,5 (підстава наказ від 01.09.1989 №53); 1992-1993 кількість тижневих годин 2 (підстава наказ від 03.09.1992 №38); 1993-1994 кількість тижневих годин 6 (підстава наказ від 01.09.1993 №42); 1994-1995 кількість тижневих годин 6 (підстава наказ від 31.08.1994 №29); 1995-1996 кількість тижневих годин 6 (підстава наказ від 31.08.1995 №64); 1996-1997 кількість тижневих годин 6 (підстава наказ від 31.08.1996 №54); 1997-1998 кількість тижневих годин 2(підстава наказ від 30.08.1997 №5); 1998-1999 кількість тижневих годин 4 (підстава наказ від 01.09.1998 №101); 1999-2000 кількість тижневих годин 4 (підстава наказ від 01.09.1999 №186); 2000-2001 кількість тижневих годин 4 (підстава наказ від 01.09.2000 №277); за період роботи в закладі у відпустці без збереження заробітної плати не перебувала.

Отже, наявними у справі доказами підтверджується безперервний стаж роботи позивача в закладі освіти з 15.08.1988 на посаді вчителя інформатики, з 07.09.1989 по 31.08.2001 на посаді старшої піонервожатої з педагогічним навантаженням вчителя інформатики, з 01.09.2001 по даний на посаді вчителя математики.

Як передбачено пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.

Постановою №909 затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Так, до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою №909, у розділі 1 «Освіта» до загальноосвітніх навчальних закладів, військових загальноосвітніх навчальних закладів, музичних і художніх шкіл віднесено посади: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Таким чином, Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений Постановою №909, не передбачає посади старшої вожатої. При цьому, суд зазначає, що згідно з приміткою 3 до вказаного Переліку передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Суд зауважує, що законодавством часів СРСР у загальноосвітніх школах була передбачена посада старшого піонервожатого. Рішенням колегії Міністерства праці УРСР від 29.03.1991 № 25 «Про умови оплати праці та розміри ставок заробітної плати й посадових окладів працівників народної освіти в Українській РСР» були затверджені нові умови оплати праці працівників освіти. Вказаною постановою в загальноосвітніх навчальних закладах замість посади старшого піонервожатого з 01.04.1991 введена посада педагога-організатора.

Відповідно до Методичних рекомендацій із питань порядку формування штатів загальноосвітніх навчально-виховних закладів, наданих Міністерством освіти і науки України від 19.06.2001 №1/9-234, посада педагога-організатора ототожнюється з посадою старшого вожатого та вводиться у школах залежно від кількості 1-9 класів, виходячи з відповідних нормативів.

При цьому, у листі Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 06.10.2011 за №10/2-724 підтверджена ідентичність посадових обов`язків працівників, які займають посади педагогів-організаторів або старших вожатих, та відповідно про можливість зарахування періоду роботи на посаді старшого піонервожатого до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

З огляду на вищевикладене, період роботи позивача в закладі освіти з 01.01.1992 по 31.08.2001 на посаді старшої піонервожатої (з педагогічним навантаженням вчителя інформатики) повинен повністю бути зарахованим до її спеціального стажу у розумінні пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком №909.

Таким чином, оскільки позивач на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, працювала в закладі освіти на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII, і має безспірний страховий стаж на таких посадах 24 роки 11 місяців 17 днів, а з урахуванням періоду роботи з 01.01.1992 по 31.08.2001 стаж на таких посадах буде становити більше 30 років, та не отримувала будь-якої пенсії до моменту призначення пенсії за віком пенсії, тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області від 06.07.2023 № 67 позивачу безпідставно відмовлено у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV.

При вирішенні спору суд також враховує, що відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Тобто, позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії а саме у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV рішенням від 06.07.2023 № 67, яке було прийняте ГУ ПФУ в Житомирській області відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1 за принципом екстериторіальності.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, враховуючи також, що позивач фактично оскаржує рішення ГУ ПФУ в Житомирській області про відмову у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги в частині визнання дій протиправними належить задовольнити шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Житомирській області від 06.07.2023 №67.

Крім того, оскільки за приписами Порядку №22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії, тому, на думку суду, належним відповідачем за позовними вимогами зобов`язального характеру є ГУ ПФУ у Волинській області.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та наведені норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у спосіб шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 06.07.2023 № 67 та зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області (на обліку у якого позивач перебуває та до якого зверталася з відповідною заявою про призначення такої допомоги) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, зарахувавши період роботи з 01.01.1992 по 31.08.2001 на посаді старшої піонервожатої до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки права позивача були порушені саме рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області від 06.07.2023 № 67, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Житомирській області судовий збір в сумі 1073,60 грн., сплачений квитанцією від 14.07.2023.

При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн, суд застосовує такі приписи статей 134, 139 КАС України.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

До позовної заяви, на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн, долучено договір про надання правової допомоги №14/07/23 від 14.07.2023, укладений між позивачем та адвокатом Талашко І.М., додаток 1 до договору про надання правової допомоги №14/07/23 від 14.07.2023, ордер серії АС №1065774, свідоцтво про права на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №1086.

Згідно додатку 1 до договору про надання правової допомоги №14/07/23 від 14.07.2023 адвокат зобов`язався надати позивачу наступні послуги: підготовка позовної заяви про визнання дій ГУ ПФУ в Житомирській області неправомірними та зобов`язання вчинити дії, а саме виплатити позивачу допомогу в розмірі десяти місячних пенсій - 7000,00 грн.; консультація клієнта, узгодження правової позиції 1000,00 грн.

Зміст положень статей 134, 139 КАС України дозволяють дійти висновку, що відшкодуванню підлягають витрати незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

У свою чергу, суд звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву представник відповідача-1 заперечив щодо відшкодування витрат на правову допомогу.

Суд вказує, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує те, що такі послуги, як надання консультацій та узгодження правової позиції охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду.

На думку суду, застосовуючи критерії, визначені частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України (зокрема, складність справи, яку розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження; час, який об`єктивно необхідно було витратити на підготовку позовної заяви; обсяг наданих адвокатом послуг), на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 (саме вказаний органом пенсійного фонду були порушені права позивача) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Керуючись статтями 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06 липня 2023 року № 67 «Про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши період роботи з 01 січня 1992 року по 31 серпня 2001 року на посаді старшої піонервожатої до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.) та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, Житомирська область, місто Житомир, вулиця Ольжича, 7, ідентифікаційний код 13559341).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826).

Суддя О. О. Андрусенко