Справа № 520/6856/22
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2023-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 р.Справа № 520/6856/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2022, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 14.11.22 по справі №520/6856/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (надалі ГУНП в Харківській області, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Харківській області "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП в Харківській області" від 28.07.2022 №393 до дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Курбатова В.В. про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Харківській області "По особовому складу " від 04.08.2022 № 356 в частині звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 /0127171/, дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді дільничних офіцерів поліції відділу превенції Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області зі спеціальним званням старшого лейтенанта поліції;

- стягнути з ГУНП в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дати звільнення по день ухвалення судового рішення;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору та витрати на правову допомогу;

- звернути рішення до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт, вказує, що відповідач та суд першої інстанції дійшли необґрунтованих, безпідставних та помилкових висновків про наявність підстав для звільнення позивача зі служби. Апелянт стверджує, що висновок службового розслідування за фактом нанесення тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_2 старшим лейтенантом ОСОБА_1 від 11.07.2022 є неналежним доказом обставин, які в ньому зазначені, оскільки у ньому відсутній підпис всіх членів комісії, з огляду на відсутність у ньому підпису члена комісії - ОСОБА_3 . Також вказує, що висновок службової перевірки складений на підставі матеріалів та інформації з кримінального провадження №0000193 від 05.06.2022, де ОСОБА_1 не має жодного статусу. Зазначає, що службовою перевіркою не встановлено брутальну лайку, застосування ОСОБА_1 спеціального засобу, не надання невідкладної медичної допомоги, підрив авторитету НП України та довіри громадян до поліції. Зазначив, що у висновку службової перевірки від 11.07.2022 не має жодної вказівки на формулювання причини звільнення, яка зазначена у оскаржуваних наказах про звільнення. Зазначено, що 04.06.2022 старший лейтенант поліції Курбатов В.В. вчинив із громадянином ОСОБА_2 конфлікт, в ході якого висловлювався в адресу останнього брутальною лайкою та без попередження, безпідставно застосував спеціальний засіб - пристрій для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії відносно громадянина ОСОБА_2 , спричинивши останньому тілесні ушкодження та не надав йому невідкладну медичну допомогу. Крім того, у висновку мається інша підстава для звільнення, а саме, що - ОСОБА_1 допущено підрив авторитету Національної поліції України та довіри громадян до Національної поліції. Крім того, вважає, що відповідач безпідставно зазначив в наказі про порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, яка полягає у порушенні службової дисципліни у вигляді висловлювання брутальною лайкою, застосуванні спеціального засобу - пристрію для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії відносно громадянина ОСОБА_2 , спричиненні останньому тілесних ушкоджень та не наданні йому невідкладної медичної допомоги, оскільки у висновку службової перевірки вказано про те, що ОСОБА_1 допущено підрив авторитету Національної поліції України та довіри громадян до Національної поліції. На думку апелянта, висновок службового розслідування за фактом нанесення тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_2 старшим лейтенантом ОСОБА_1 , який складений і затверджений 11.07.2022, викликає сумнів у дійсності щодо дати його складання та обставин їх встановлення у зв`язку з тим, що документи мають суттєві недоліки, які можуть свідчити про їх підробку. Також апелянт покликався на те, що відповідач не видав трудову книжку та військово-обліковий документ, що підтверджується листом від 04.08.2022 №2192вс/119-12/01-2022.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року без змін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, заслухавши представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини.

13.06.2022 наказом ГУНП в Харківській області № 147 призначено службове розслідування відносно поліцейського ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області за обставинами, викладеними 04.06.2022 в повідомленні «102», яке надійшло до відділу поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області.

11.07.2020 затверджено висновок службового розслідування за фактом нанесення тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_4 старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , в якому зазначено, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимоги розділу IV частини 3,4 наказу МВС України від 09.11.2016 № 1179 «Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських», вимоги частини 1, 4 статті 43, вимоги пункту 10 частини 3 статті 45 та вимоги частини 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», вимоги пунктів 3, 7 частини 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 № 2337-VІІІ, до дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

28.07.2022 наказом ГУНП в Харківській області № 393 до дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

04.08.2022 наказом ГУНП в Харківській області № 356 о/с було звільнено зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області.

26.08.2022 наказом ГУНП в Харківській області № 393 о/с змінено пункт наказу ГУНП в Харківській області від 04.08.2022 № 356 о/с в частині звільнення згідно з Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIІІ за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 /0127171/, дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області, з 04.08.2022, з виплатою компенсації за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.01.2022 по 04.08.2022 у кількості 19 діб, зі стажем служби в поліції на день звільнення для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки складає - 07 рок. 09 міс. 24 дн., у календарному обчисленні складає - 07 рок. 09 міс. 24 дн., у пільговому обчисленні (без урахування вислуги в календарному обчисленні) складає - немає, час навчання - немає, вважати його звільненим з 20.08.2022, з виплатою грошової компенсації за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.01.2022 по 20.08.2022 у кількості 19 діб., зі стажем служби в поліції на день звільнення для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки 07 рок. 10 міс. 10 дн., у календарному обчисленні складає - 07 рок. 10 міс. 10 дн., в іншій частині без змін.

Позивач, вважаючи оскаржувані накази протиправними, звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з правомірності спірних наказів, з огляду на доведеність відповідачем факту допущення позивачем дисциплінарного проступку, а відтак і відсутності підстав для поновлення позивача на службі та виплати середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» (надалі - Закон №580-VIII), за приписами частини першої статті 59 якого служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

У статті 18 Закону №580-VIII закріплені основні обов`язки поліцейського, відповідно до якої поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, зміст якої закріплений у статті 64 Закону №580-VIII; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, з-поміж іншого: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Приписами частин першої та другої статті 19 Закону № 580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі Дисциплінарний статут), у частині першій статті 1 якого визначено, що службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, як закріплено у частині другій статті 1 Дисциплінарного статуту, ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно з частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

У статті 11 Дисциплінарного статуту закріплено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених КУпАП. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком, як визначено у статті 12 Дисциплінарного статуту, визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частин першої та другої статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (частина третя статті 13 Дисциплінарного статуту).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до частин першої-сьомої, десятої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному КУпАП, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою. У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Приписами частин 1 та 15 статті 15 Дисциплінарного статуту визначено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку (частина перша статті 19 Дисциплінарного статуту).

Приписами частин третьої та восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту закріплено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія та керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до статті 21 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування. Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

За правилами ч. 1 та 4 ст. 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

Службова дисципліна полягає у дотриманні (виконанні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного поліцейського, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників.

Обов`язок дотримуватися етичних, правових і службово-дисциплінарних норм поведінки, загальнолюдських цінностей, які спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству, є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від посади, звання та його місцеперебування.

Протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків і причинного зв`язку між ним та дією (бездіяльністю) порушника дисципліни, свідоме допущення настання несприятливих наслідків унаслідок вчинення поліцейським певних дій чи бездіяльності.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого вирішується питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому таке рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду дисциплінарного стягнення.

Отже, службовим розслідуванням має бути встановлено, зокрема, наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) воно було призначено.

Судом першої інстанцій встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що підставою для призначення ГУ НП в Харківській області службового розслідування стали обставини, викладені 04.06.2022 у повідомленні «102», яке надійшло до відділу поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області.

11.07.2020 затверджено висновок службового розслідування за фактом нанесення тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_4 старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , в якому зазначено, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимоги розділу IV частини 3,4 наказу МВС України від 09.11.2016 № 1179 «Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських», вимоги частини 1, 4 статті 43, вимоги пункту 10 частини 3 статті 45 та вимоги частини 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», вимоги пунктів 3, 7 частини 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 № 2337-VІІІ, до дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

У ході службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, що 04.06.2022 о 18 год. 53 хв. до чергової частини відділу поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення «102» про те, що 04.06.2022 близько 17 год. 55 хв. по АДРЕСА_1 у заявника ОСОБА_2 вистрелив з травматичної пістолету невідомий чоловік і поїхав в невідомому напрямку.

За даним фактом сектором дізнання відділу поліції № 2 Харківським РУП № 1 ГУНП в Харківській області відомості внесено до ЄРДР від 05.06.2022 № 0000193 від 05.06.2022 за ч. 1ст. 125 КК України.

Під час виїзду на місце події отримано інформацію від громадянина ОСОБА_2 , а саме заяву останнього та пояснення. У заяві зазначено, що ОСОБА_5 просить прийняти міри до невідомого, який 04.06.2022 біля 18 години 00 хвилин по АДРЕСА_1 наніс тілесні ушкодження в області попереку з предмету схожого на пістолет. В поясненні зазначено, що 04.06.2022 близько 18 години 00 хвилин він їхав по вулиці Фонвізіна в бік гаражного кооперативу. Біля аптеки по вул. Фонвізіна стояв раніше невідомий йому автомобіль за кермом якого знаходилась невідома дівчина. На капоті цього автомобіля лежав чоловік з пластиковим бокалом з під вина. Це виглядало так, ніби дівчина збиває чоловіка, але вони сміялись та жартували. Чоловік був з явними ознаками алкогольного сп`яніння. В той момент громадянин ОСОБА_5 проїжджав повз цей автомобіль. Невідомий чоловік кричав мені: «Зупинись, будеш моїм понятим, ти ж бачиш, що мене збивають» - цей заклик було виражено грубою нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_6 та на адресу його дружини. Після цього ОСОБА_5 зупинив своє авто, щоб вийти та з`ясувати навіщо чоловік це робить. Коли він підійшов до невідомого останній продовжив ображати нецензурною лайкою та намагався вивести ОСОБА_5 на фізичний контакт, почав кидатись на нього. В цілях самозахисту, ОСОБА_5 наніс один удар долонею в область голови для того що б невідомий чоловік заспокоївся. Після чого, невідомий дістав з сумки предмет, схожий на пістолет. Побачивши його ОСОБА_5 повернувся до невідомого лівим боком та почув хлопок, який супроводжувався димом, та одразу відчув біль в області спини. Одразу після цього з автомобілю вийшла дівчина до невідомого та намагалася заспокоїти чоловіка, посадити його в авто, що б поїхати. Чоловік був агресивно налаштований, намагався знов напасти на ОСОБА_5 . В якийсь момент до чоловіка підійшло декілька невідомих чоловіків та посадили його до автомобілю, після чого всі разом швидко поїхали з місця події. ОСОБА_5 одразу зателефонував до екстрених служб. Дочекавшись бригади швидкої медичної допомоги громадянин поїхав до 17 лікарні.

В ході проведення службового розслідування надіслано запит до відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області (вихідний № 3041/119/60/01-2022 від 21.06.2022) з питання надання відомостей щодо перебігу досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000193 від 05.06.2022 за ч. 1ст. 125 КК України.

На цей запит отримано відповідь (вих. №6214-0271122 від 24.06.2022), в якій старший дізнавач СД ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Ткаченко A.B. заначила, що в рамках досудового розслідування допитано потерпілого, проведено пред`явлення потерпілому для впізнання осіб за фотознімками. Про підозру ОСОБА_1 не повідомлялось, запобіжний захід не обирався, будь-якого статусу надано не було. Крім того, повідомлено, що 06.06.2022 кримінальне провадження № 0000193 направлено до Слобідської окружної прокуратури м. Харкова для вирішення питання про визначення органу досудового розслідування. 08.06.2022 вказане кримінальне провадження направлено до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтава.

В ході проведення службового розслідування 08.07.2022 за вихідним № 3242/119-60/01-2022 надіслано запит до КНП «Міської клінічної лікарні № 17» щодо надання інформації чи звертався 04.06.2022 громадянин ОСОБА_2 до медичного закладу та з яким діагнозом.

На запит була отримана відповідь, що ОСОБА_5 за медичною допомогою звертався 04.06.2022 історія хвороби №5035 але, на підставі ст. 21 Закону України "Про інформацію" інформація про стан здоров`я людини є інформацією з обмеженим доступом, яка може бути поширена лише за бажанням (згодою) відповідної особи, або в інших випадках визначених законом. Обмеженість доступу до таємниці про стан здоров`я громадянина захищають також ст. 286 ЦК України, і ст. 40 ЗУ "Основи законодавства України про охорону здоров`я". З огляду на вищевикладене, адміністрація лікувального закладу вважає, що інформація з приводу діагнозу людини, проведених медичних обстежень та інша інформація, яка стосується стану її здоров`я є лікарською таємницею, що відноситься до інформації з обмеженим доступом.

У ході проведення службового розслідування опитана слідчий СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенант поліції Горбунова A.B., яка пояснила, що 04.06.2022 вона заступила на добове чергування в складі слідчо-оперативної групи, близько 18 години 00 хвилин до чергової частини ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від « 102» про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , що невідомий чоловік вистрелив з пневматичного пістолету у громадянина ОСОБА_5 .

Також встановлено, що відповідно до рапорту старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Бологова Богдана про те, що до ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення «102» про те, що ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження (ЖЕО 6342). Ним було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 . В ході роботи на місці події оперативним шляхом встановлено особу, можливо причетну до скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України у відношенні ОСОБА_6 - ним є дільничний офіцер поліції ВП ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Курбатов В.В.

В ході службового розслідування опитана фельдшер КМП ХОР ЦЕМД та МК ОСОБА_7 , яка пояснила, що 04.06.2022 о 08 годині 00 хвилин вона заступила на зміну у складі бригади екстренної медичної допомоги № 304 з обслуговування території міста Харків. Близько 18 години надійшов виклик зі служби «103» про вогнепальне поранення спричинене чоловікові за адресою: АДРЕСА_1 . По прибуттю на місце було встановлено, що виклик було здійснено перехожим, на місце знаходились патрульної поліції та слідчо-оперативної групи та потерпілий ОСОБА_5 , який пояснив, що під час конфлікту з невідомим чоловіком останній завдав йому тілесні ушкодження, здійснивши постріл з травматичного пістолету, після чого утік в невідомому напрямку. Після чого ОСОБА_4 було надано первинну медичну допомогу (діагноз: забійна рана поперекової ділянки) та госпіталізовано до лікарні № 17, м. Харків. Приблизно через 10 хвилин побачила, яка ОСОБА_5 вийшов на вулицю з лікувального закладу та пішов у невідомому напрямку.

Опитаний в ході службового розслідування дільничний офіцер поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Курбатов В.В. зазначив, що 04.06.2022 у нього був вихідний день, адже 05.06.2022 йому потрібно було на роботу, згідно графіку несення служби. У цей день він знаходився у гаражному кооперативі, який знаходиться в кінці вул. Фонвізіна та займався своїм автомобілем. У кінці дня він пішов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та по дорозі поблизу будинка АДРЕСА_1 зустрів малознайомого йому чоловіка, з яким у нього виник конфлікт, який згодом був вирішений мирним шляхом.

Згідно з даними з бази ITC ІПНП «Армор», дільничний офіцер поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області Курбатов В.В., є власником пістолету (спецзасібу) Форт 17Р Серія Б номер 0121. Строк дозволу на зберігання зброї до 12.08.2024.

При цьому, самого факту виникнення конфлікту з громадянином ОСОБА_5 позивачем не заперечується.

Під час службового розслідування встановлено, що за наслідками вказаного конфлікту між позивачем та громадянином ОСОБА_5 , останньому було нанесено травми травматичною зброєю та не було надано допомоги позивачем після настання таких подій.

Колегія суддів дослідивши питання дотримання процедури проведення службового розслідування та ухвалених за його наслідками документів дійшла висновку, що ГУ НП в Харківській області дотримані вимоги щодо проведення службового розслідування і не допущені порушення щодо порядку його проведення.

Посилання апелянта на те, що висновок службового розслідування за фактом нанесення тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_2 старшим лейтенантом ОСОБА_1 від 11.07.2022 є неналежним доказом обставин, які в ньому зазначені, оскільки у ньому відсутній підпис всіх членів комісії, з огляду на відсутність у ньому підпису члена комісії - ОСОБА_3 спростовується копією такого висновку, який надано відповідачем до суду першої інстанції разом із відзивом на позов.

Твердження апелянта про те, що документи, надані відповідачем до суду першої інстанції містять ознаки підробки як окремих документів так і підпису члена комісії - ОСОБА_3 колегія суддів вважає необґрунтованим з підстав того, що, по-перше, за результатами розгляду заяви позивача щодо можливого підроблення офіційних документів слідчим другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтаві ухвалено рішення про закриття кримінального провадження, а, по-друге, ОСОБА_1 в межах цієї справи не заявлялося жодних клопотань про проведення відповідних експертиз.

Також, колегія суддів зазначає, що змістом висновку службового розслідування спростовуються твердження апелянта про те, що службовою перевіркою не встановлено брутальну лайку, застосування ОСОБА_1 спеціального засобу, не надання невідкладної медичної допомоги, підрив авторитету НП України та довіри громадян до поліції, відсутність висновку службового розслідування у жодної вказівки на формулювання причини звільнення, яка зазначена у оскаржуваних наказах про звільнення.

Аргументи апелянта про те, що висновок службової перевірки складений на підставі матеріалів кримінального провадження № 0000193 від 05.06.2022, у якому позивач не мав жодного статусу, відсутність до позивача претензій з боку ОСОБА_2 , колегія суддів вважає безпідставним з таких підстав.

На підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пункт 10 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII визначає, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

З аналізу норм законодавства, яке регулює особливості проходження служби в поліції слідує, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту. Іншою підставою звільнення є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 804/4096/17 зазначав, що притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ).

Акцентуючи увагу на тому, що Закон № 580-VІІІ виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, Верховний Суд у справі № 804/4096/17 мав на меті звернути увагу, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Встановлені комісією в ході дисциплінарного провадження факти і з`ясовані обставини мають значення тільки для прийняття рішень у дисциплінарному провадженні та жодним чином не свідчать про доведеність вини особи у вчиненні кримінальних правопорушень.

Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10 березня 2020 року у справі № 9901/740/18.

Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Такої правової позиції дотримувався Верховний Суд і у подальшій правозастосовній практиці у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 07 лютого 2020 року у справі № 260/1118/18, від 26 листопада 2020 року у справі № 580/1415/19, від 22 лютого 2023 року у справі № 200/11036/20-а, від 14 березня 2023 року у справі № 320/1206/21 та багатьох інших.

У цій справі колегія суддів також враховує, що види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, визначені у статті 13 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну), а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.

Адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є ознаки дисциплінарного проступку та установлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.

Слід ураховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які, водночас, стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява №34964/97). Відтак зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Тож вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 лютого 2020 року у справі № 260/1118/18, від 28 лютого 2020 року у справі № 825/1398/17, від 06 березня 2020 року у справі № 804/1758/18 та від 20 жовтня 2020 року у справі № 340/1502/19, а також від 22 лютого 2023 року у справі № 200/11036/20-а, від 14 березня 2023 року у справі № 320/1206/21 тощо.

З цих підстав колегія суддів також вважає необґрунтованим посилання апелянта на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.01.2020 у справі № 520/8550/18.

З огляду на наведені правові норми та встановлені висновком службового розслідування обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що знайшли своє підтвердження під час судового розгляду цієї справи, слідує, що відповідач правомірно застосовував до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у зв`язку із підтвердженням факту вчинення ним дисциплінарного проступку.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що з точки зору стороннього розсудливого спостерігача наведені обставини можуть свідчити про недодержання вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

Доводи апелянта про відсутність достатніх і належних доказів порушення ним службової дисципліни вчинення дисциплінарного проступку є безпідставними, оскільки це підтверджується висновком службового розслідування, який складений на підставі обставин, що підтверджуються відповідними матеріалами, показами свідків.

Висновком службового розслідування, наказом про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та оскаржуваним судовим рішенням встановлено, в чому саме полягало порушення службової дисципліни та які норми законодавства порушено позивачем.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням відповідних обставин і не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 07 березня 2019 року в справі №819/736/18, від 19 травня 2022 року в справі №480/4079/18 та інших.

Твердження апелянта про відсутність подій, які первинно були описані ОСОБА_2 не ґрунтуються на жодних та належних доказах та розцінюються колегією суддів критично.

Верховний Суд в постанові від 02.10.2018 у справі № 815/4463/17 зазначив, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Суд звертає увагу на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Звежинський проти Польщі" (заява № 34049/96).

Поряд з цим, суд звертає увагу, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду попередньої інстанцій про те, що при прийнятті рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції, відповідач діяв обґрунтовано, в порядку, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.

Отже, оскільки на позивача правомірно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції у зв`язку із вчиненням ним дисциплінарного проступку, відсутні підстави для скасування оскаржуваних наказів від 28.07.2022 № 393, від 04.08.2022 № 356 та поновлення його на службі в органах Національної поліції з виплатою середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Посилання апелянта на допущені недоліки документів під час службового розслідування, а саме: направлення на адресу ОСОБА_1 разом з висновком, пояснень останнього, які не містять дати і прізвища та посади особи, яка їх отримала та наявність в матеріалах справи інших пояснень із зазначенням особи, яка отримала ці пояснення; зазначення в поясненнях ОСОБА_8 дати 05.07.2022, а особисто ОСОБА_8 вказав 08.07.2022; наявність запиту до Головного лікаря КНП "Міська клінічна багатопрофільна лікарня №17" ХМР від 11.07.2022, а відповідь датована на даний запит 08.07.2022 колегія суддів вважає слушними, проте з урахуванням встановлених обставин по справі не можуть бути самостійною підставою для скасування оскаржуваних наказів ГУ НП в Харківській області.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п. 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року по справі №520/6856/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 23.10.2023.