Справа № 520/27969/21
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2023-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 р.Справа № 520/27969/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Шаповал В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2023, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, повний текст складено 03.02.23 по справі № 520/27969/21

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "НАДІЯ"

до Головне управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "НАДІЯ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд: - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 30.09.2021 №1, яким збільшено суму грошового зобов`язання Товариству з обмеженою відповідальністю "НАДІЯ" за платежем податок на додану вартість (код платежу 14060100) на 232219,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 58054,75 грн за звітною податковою декларацією за грудень 2018р., зареєстрованою в контролюючому органі 18.01.2019 за №; - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 30.09.2021 №1, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "НАДІЯ" зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1469448,00 грн за звітною податковою декларацією за березень 2021р., зареєстрованою в контролюючому органі 19.04.2021 за №.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2023 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НАДІЯ" задоволено в повному обсязі. Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 30.09.2021 №1, яким збільшено суму грошового зобов`язання Товариству з обмеженою відповідальністю "НАДІЯ" за платежем податок на додану вартість (код платежу 14060100) на 232219,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 58054,75 грн за звітною податковою декларацією за грудень 2018р., зареєстрованою в контролюючому органі 18.01.2019 за №. Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 30.09.2021 №1, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "НАДІЯ" зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1469448,00 грн за звітною податковою декларацією за березень 2021р., зареєстрованою в контролюючому органі 19.04.2021 за №. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НАДІЯ" сплачений судовий збір у сумі 22700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн. 00 коп.

Головне управління ДПС у Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає , що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, з викладенням у ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, суд першої інстанції невірно застосував приписи «і» пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, підпункту 5 пункту 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість. Вказує , що враховуючи встановлені перевіркою факт дефектності первинного документу, ТОВ «НАДІЯ» порушено вимоги підпункту «і» пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України в частині включення до складу податкового кредиту сум податку, які нараховані у зв`язку із здійсненням операцій по придбанню товарів. ТОВ «НАДІЯ» мало можливість дотриматися норм чинного законодавства, зокрема в частині відображення податкових накладних, складених відповідно до чинного податкового законодавства, однак не вжило достатніх заходів для цього через те, що діяло нерозумно, недобросовісно та без належної обачності. ТОВ «НАДІЯ», використовуючи дефектний первинний документ, занизило суму ПДВ, що підлягала перерахуванню до бюджету та зависило від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, відповідно такі дії кваліфікуються як податкове правопорушення, за яке передбачена фінансова відповідальність, визначена п.123.2 ст.123 Податкового кодексу України. ТОВ «НАДІЯ» могло дотриматися правил і норм визначених Податковим кодексом України, однак вказаного не здійснило та не виконало свого податкового обов`язку. Посилаючись на обставини та обґрунтування , викладені в апеляційній скарзі , просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2023, прийнявши по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Надія» відмовити.

ТОВ «НАДІЯ» заперечує проти апеляційної скарги , подало до суду відзив на апеляційну скаргу , вважає рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2023р. законним та обґрунтованим, прийнятим на основі повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх обставин справ та наданих доказів. Посилаючись на обставини та обгрунтування, викладені у відзиві , просить залишити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2023р. без змін, а апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області без задоволення.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін , перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що працівниками ГУДПС у Харківській області була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Надія» за 2021 рік з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2017 по 31.03.2021, валютного законодавства за період з 01.04.2017 по 31.03.2021, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2017 по 31.03.2021, іншого законодавства за період з 01.04.2017 по 31.03.2021.

В результаті перевірки складено акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НАДІЯ»» від 01.09.2021 №15117/20-40-07-01-08/32184916.

«Перевіркою встановлено порушення ТОВ «НАДІЯ»:

1. підпункту «і» пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, підпункту 5 пункту 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 № 21 (із змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 р. за № 159/28289, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 232219 грн., у тому числі за грудень 2018 року на суму 232219 грн.

2. підпункту «і» пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, підпункту 5 пункту 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 № 21 (із змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 р. за № 159/28289, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на загальну суму 1469448 грн., у тому числі за березень 2021 року на суму 1469448 грн.».

Щодо ТОВ «ЗОРЯ» встановлено наступне:

Між ТОВ «ЗОРЯ» (продавець) та ТОВ «НАДІЯ» (покупець) було укладено договір № КП-7 купівлі -продажу техніки від 03.07.2017 року.

На виконання умов договору було складено наступні первинні документи:

- акт приймання-передачі техніки б/н від 03.07.2017 на загальну суму 10210000 грн. у тому числі ПДВ 1701666,67 грн.

- видаткова накладна №13 від 03.07.2017 року на загальну суму 10210000 грн. у тому числі ПДВ 1701666,67 грн.

- податкова накладна від 03.07.2017 №6 (зареєстрована в ЄРПН 31.07.2017 №). Відповідно до підпункту «і» пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:

- код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

ТОВ «НАДІЯ» отримала від продавця податкову накладну від 03.07.2017 №6, в якій вказано код товару згідно УКТ ЗЕД на імпортний товар, а саме Навантажувач MANITOU 13718АХ, який укладається лише з шести перших цифр відповідного коду, а також містить помилку у назві Навантажувача - MANITOV.

Крім того, у вказаній податковій накладній не вірно визначено код УКТ ЗЕД щодо оприскувача польового самохідного Дж.Дир4730(05650АХ). Відповідно до Закону України від 19.09.2013 №584-VII «Про Митний тариф України» (із змінами), який діяв на той час, код УКТ ЗЕД відповідає товарній позиції - Механічні пристрої (з ручним керуванням або без нього) для розбризкування або розпилення рідких чи порошкоподібних речовин; вогнегасники, заряджені або незаряджені; пульверизатори та аналогічні пристрої; піскоструминні, пароструминні та аналогічні метальні пристрої. Оприскувач польовий самохідний John Deer 4730 не є механічнім пристроєм.

В зв`язку з допущенними продавцем помилками при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, ТОВ «НАДІЯ» відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, не додавало до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця.

Враховуючи вищезазначене, відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем вимоги підпункту «і» пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого покупець втрачає право щодо нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином відповідачем зроблено висновок, що ТОВ «НАДІЯ» завищено податковий кредит всього у сумі 70305102 грн., у тому числі за липень 2J317 року по грудень 2018 року в сумі 1701667 грн., за січень 2019 року по березень 2021 року в сумі 1469448 грн.

За період з 01.04.2017 по 31.03.2021 ТОВ «НАДІЯ» задекларовано від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 6803910 грн.

Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.04.2017 по 31.03.2021 встановлено його заниження всього у сумі 232219 грн, у тому числі за грудень 2018 року в сумі 232219 грн., завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду всього у сумі 1469448 грн., у тому числі за березень 2021 року на суму 1469448 грн. у результаті допущених порушень податкового законодавства, що відображено в п.3.1.2.3 розділу III акта перевірки.

Як вказав відповідач встановлені перевіркою факт дефектності первинного документу, ТОВ «НАДІЯ» порушено вимоги підпункту «і» пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України в частині включення до складу податкового кредиту сум податку, які нараховані у зв`язку із здійсненням операцій по придбанню товарів.

ТОВ «НАДІЯ» мало можливість дотриматися норм чинного законодавства, зокрема в частині відображення податкових накладних, складених відповідно до чинного податкового законодавства, однак не вжило достатніх заходів для цього через те, що діяло нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

ТОВ «НАДІЯ», використовуючи дефектний первинний документ, занизило суму ПДВ, що підлягала перерахуванню до бюджету та зависило від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, відповідно такі дії кваліфікуються як податкове правопорушення, за яке передбачена фінансова відповідальність, визначена п.123.2 ст.123 Податкового кодексу України.

ТОВ «НАДІЯ» могло дотриматися правил і норм визначених Податковим кодексом України, однак вказаного не здійснило та не виконало свого податкового обов`язку.

В результаті перевірки було винесено податкове повідомлення - рішення від 30.09.2021 №1 (збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ на 232 219,00 грн., штрафні (фінансові) санкції (штраф) 58 054,75 грн.) та податкове повідомлення - рішення від 30.09.2021 №1 (зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 1 469 448,00 грн. за звітною податковою декларацією за березень 2021р.).

Не погодившись з висновками, викладеним в акті перевірки ТОВ «НАДІЯ» подав заперечення від 14.09.2021р. №14/1. За результатами розгляду цих заперечень відповідач - Головне управління ДПС у Харківській області залишило висновки, викладені в Акті перевірки, без змін.

Приймаючи оскаржуване рішення , суд першої інстанції дійшов висновку , що податкове повідомлення рішення від 30.09.2021р. №1, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість (код платежу 14060100) на 232219,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 58054,75 грн. за звітною податковою декларацією за грудень 2018р. та податкове повідомлення рішення від 30.09.2021р. №1, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1469448,00 грн. за звітною податковою декларацією за березень 2021р. винесено відповідачем з порушенням норм чинного законодавства України, а отже підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, виходячи з наступного.

Підпунктом 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

У статті 198 ПК України встановлено підстави, за яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит; визначено умови, дату, час та порядок його формування; визначено права і обов`язки платників податку в цій сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Зокрема, згідно із пунктом 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

За пунктом 198.2 зазначеної статті датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно пункту 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст. 204 ПК України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Стаття 201 ПК України регулює відносини, пов`язані з оформленням і легітимацією податкової накладної. У цій нормі містяться обов`язкові правила щодо форми та порядку заповнення податкових накладних, недотримання яких тягне визнання податкової накладної недійсною; визначено правову природу цього документа, підстави, порядок, умови його складання і надання; встановлено права й обов`язки учасників податкових відносини, пов`язані із складанням, наданням та реєстрацією податкової накладної; передбачено наслідки недотримання обов`язкових вимог щодо форми, змісту та інших дій зі складання, надання та реєстрації податкових накладних.

Так, у пункті 201.1 цієї статті зазначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата складання податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) ) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

За змістом пункту 201.10 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до ЄРПН є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в ЄРПН, покупець надсилає в електронному вигляді запит до ЄРПН, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в ЄРПН та отриманими покупцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Аналізуючи вище викладене суд зазначає, що якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пункту 201.1 цієї статті та/або пункту 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пункті 201.1 даної статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в ЄРПН.

Порядок ведення ЄРПН встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними ЄРПН.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

З матеріалів справи вбачається , що що за договором купівлі продажу № КП-7 від 03.07.2017р., укладеним між покупцем - ТОВ «НАДІЯ» та продавцем ТОВ «ЗОРЯ».

Згідно додатку 1 до вищевказаного Договору, у власність покупцю передається наступний товар:

1.Трактор Маnitou, НОМЕР_1 , заводський номер 115534, рік випуску 1996, Вартість з ПДВ, грн.- 250 000,00;

2.Оприскувач John Dееr 4730, 05650АХ, заводський номер - N 04730X005581, рік випуску 2010, вартість з ПДВ, грн.-2 800 000,00.;

3.Комбайн зернозбиральний John Dееr 9880 STS, 12969АХ, заводський номер - Н95, рік випуску 2003, Вартість з ПДВ, грн.- 2 400 000,00;

4.Комбайн зернозбиральний John Dееr 9880 STS, 13124АХ , заводський номер - Н07 , рік випуску 2004, вартість з ПДВ, грн.- 2 400 000,00;

5.Трактор John Dееr 8310 , 12826АХ, заводський номер -1RW8310RЕСР05 9138, рік випуску 2012, вартість з ПДВ, грн.- 2 210 000,00;

6.Трактор Беларус- 1025 , 16812ТН, заводський номер 10301243, рік випуску 2006, вартість з ПДВ, грн.- 150 000,00;

Разом 10 210 000,00 грн.

На виконання умов Договору було складено наступні первинні документи:

- акт приймання-передачі техніки б/н від 03.07.2017р. на загальну суму 10210000,00 грн., у тому числі ПДВ 1701666,67 грн., а саме:

1. Трактор Маnitou 13718АХ, заводський номер 115534, рік випуску 1996, Вартість з ПДВ, грн.- 250 000,00;

2. Оприскувач John Dееr 4730, 05650АХ, заводський номер - N 04730X005581, рік випуску 2010, вартість з ПДВ, грн.-2 800 000,00.;

3. Комбайн зернозбиральний John Dееr 9880 STS, 12969АХ, заводський номер - Н95, рік випуску 2003, Вартість з ПДВ, грн.- 2 400 000,00;

4. Комбайн зернозбиральний John Dееr 9880 STS , 13124АХ , заводський номер - Н07 , рік випуску 2004, вартість з ПДВ, грн.- 2 400 000,00;

5. Трактор John Dееr 8310 12826АХ, заводський номер -1RW8310RЕСР05 9138, рік випуску 2012, вартість з ПДВ, грн.- 2 210 000,00;

6. Трактор Беларус- 1025, 16812ТН, заводський номер 10301243, рік випуску 2006, вартість з ПДВ, грн.- 150 000,00 ;

Разом 10 210 000,00 грн.

- видаткова накладна №13 від 03.07.2017р. на загальну суму 10210000,00 грн., у тому числі ПДВ 1701666,67 грн., з наступною номенклатурою:

1. Навантажувач МАNIТОV 13718АХ заводський номер 115534, рік випуску 1996, Вартість з ПДВ, грн.- 250 000,00;

2. Оприскувач John Dееr 4730, 05650АХ, заводський номер - N 04730X005581, рік випуску 2010, вартість з ПДВ, грн.-2 800 000,00.;

3. Комбайн зернозбиральний John Dееr 9880 STS, 12969АХ, заводський номер - Н95, рік випуску 2003, Вартість з ПДВ, грн.- 2 400 000,00;

4. Комбайн зернозбиральний John Dееr 9880 STS , 13124АХ , заводський номер - Н07 , рік випуску 2004, вартість з ПДВ, грн.- 2 400 000,00;

5. Трактор John Dееr 8310 12826АХ, заводський номер -1RW8310RЕСР05 9138, рік випуску 2012, вартість з ПДВ, грн.- 2 210 000,00;

6. Трактор Беларус- 1025, 16812ТН, заводський номер 10301243, рік випуску 2006, вартість з ПДВ, грн.- 150 000,00 ;

Разом 10 210 000,00 грн.

- податкова накладна від 03.07.2017р. №6, зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 31.07.2017р. за №.

Проведено безготівкові розрахунки платіжними дорученнями: 12.07.2017р. на суму 210000 грн., 06.11.2017р. на суму 520000 грн., 22.11.2017р. на суму 400000 грн., 27.04.2018р. на суму 400000 грн., 25.10.2018р. на суму 3151300 грн., 09.11.2018р. на суму 5528700 грн.

У бухгалтерському обліку зазначену операцію відображено наступним чином:

- Дт 1521 - Кт 631 на суму 850833,33 грн.

- Дт 6442 - Кт 631 на суму 1701666,67 грн.

- Дт 631 - Кт 311 на суму 10210000,00 грн.

Загальна сума ПДВ за податковою накладною від 03.07.2017р. №6 (зареєстрована в ЄРПН 31.07.2017р. за №) становить 1 701 667 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем отримано від продавця - ТОВ «ЗОРЯ» податкову накладну від 03.07.2017р. № 6, у якій вказано код товару згідно УКТ ЗЕД на імпортний товар, а саме: навантажувач МАNIТОU 13718АХ, який складається лише з шести перших цифр відповідного коду, а також містить помилку у назві, замість «навантажувач МАNIТОU» зазначено «навантажувач МАNIТОV».

Також, у вказаній податковій накладній не вірно визначено код УКТ ЗЕД щодо Оприскувача польового самохідного Дж.Дир 4730(05650АХ).

Відповідно до Закону України від 19.09.2013р. №584-VII «Про Митний тариф України» (із змінами), який діяв на той час, код УКТ ЗЕД відповідає товарній позиції - Механічні пристрої (з ручним керуванням або без нього) для розбризкування або розпилення рідких чи порошкоподібних речовин; вогнегасники, заряджені або незаряджені; пульверизатори та аналогічні пристрої; піскоструминні, пароструминні та аналогічні метальні пристрої. Оприскувач польовий самохідний John Dееr 4730 не є механічнім пристроєм.

Відповідачем, в акті перевірки та під час судового розгляду справи, не ставиться під сумнів сам факт реальності господарської операції з придбання сільськогосподарської техніки, до перевірки Позивачем - ТОВ НАДІЯ надані всі первинні документи щодо вказаної операції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пункті 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.

Також, колегія суддів зазначає, що позивач є отримувачем товару, а тому не може складати податкові накладні, як не може і бути відповідальним за заповнення реквізитів пов`язаних з описом товарів, їх кількісного складу та їх обсягу, оскільки це є обов`язком постачальника товару.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

При цьому, наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року в справі № 826/7704/16 та від 17 квітня 2018 року в справі № 820/475/17.

Враховуючи вище викладене платник податку має право на включення до податкового кредиту сум податку, сплачених ним за наслідками господарських операцій, дійсність та достовірність яких має підтверджуватися внесеними до ЄРПН податковими накладними або іншими документами, встановленими ПК України, що посвідчують право на віднесення сум податку до податкового кредиту.

Крім цього суд звертає увагу, що з набранням чинності з 01.01.2017р. Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» (далі - Закон № 1797-VIII) підпункт і пункт 201.1 статті 201 ПК України викладено в новій редакції, відповідно до якої з 01.01.2017р. при складанні податкової накладної запроваджується заповнення коду товару згідно з УКТЗЕД, для послуг - коду послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Враховуючи вище викладені висновки, суд зазначає, що відповідачем в акті перевірки не спростовується факт, що позивач - ТОВ «НАДІЯ» сформувало податковий кредит на підставі зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної, що підтверджується відповідною квитанцією.

Відповідно до висновків , викладених в постанові Верховного Суду від 20.06.2018р. у справі №819/1383/17 , податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.

Оскільки, контролюючий орган у контексті застосування пункту 201.16 статті 201 ПУ України мав право призупинити реєстрацію податкових накладних з метою перевірки їх на відповідність ознакам, вказаним у пункті 5 Критеріїв оцінки міри ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567, проте таким правом не скористався, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що подальше виключення відповідачем сум податкового кредиту за такими податковими накладними, як і застосування до позивача штрафних санкцій є неправомірним.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 20 червня 2018 року у справі № 819/1383/17, від 03 листопада 2020 року у справі №200/10304/19-а, від 17 лютого 2022 року у справі №280/4170/19.

Крім того, норми податкового законодавства не ставлять у залежність право платника податків на податковий кредит при визначенні податкових зобов`язань з податку на додану вартість від дотримання податкової дисципліни його контрагентом - постачальником товару (послуг), якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товару (послуг), призначених для використання у його господарській діяльності та в оподатковуваних податком на додану вартість операціях. Порушення постачальником товару (послуг) податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його (покупця) обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента (постачальника) та про злагодженість дій між ними.

Такий висновок відповідає сталій практиці застосування Верховним Судом норм статті 198 Податкового кодексу України, зокрема в постановах від 24.09.2019 у справі №826/9039/16, від 18.11.2019 у справі № 808/3356/17, від 17.09.2019 у справі №500/2733/18.

За умови подання платником податків належним чином оформлених документів, які згідно з правовими нормами повинні бути виписані на господарські операції певного виду, та підтвердження суми податку на додану вартість податковими накладними, зареєстрованими відповідно до вимог статті 201 Податкового кодексу України, задекларовані платником податків дані податкового обліку вважаються підтвердженими (правомірними), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.

Посилання податкового органу на те , що ТОВ «НАДІЯ» відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, не додавало до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця є помилковими , оскільки норма абзацу 23 пункту 201.10 ст. 201 ПК України , яка була чинною до 01.07.2017р., передбачала право платника податків на звернення до контролюючого органу із скаргою, а не обов`язок При цьому, ці норми не пов`язують право платника податків на формування податкового кредиту із реалізацією таким платником свого права на подання відповідної скарги.

При цьому, відповідно до розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1797-VІІІ від 21.12.2016р. він був виключений. Положення Закону №1797-VІІІ про виключення цього абзацу набули чинності з 01.07.2017р.

В спірних правовідносинах податкова накладна була складена 03.07.2017р., тобто тоді, коли цього абзацу вже не було. Враховуючи це, на цю дату діє тільки наступне положення пункту 201.10.:

«Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження».

Крім того , колегія суддів звертає увагу на те , що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2023р. у справі №520/9754/22, яке набрало законної сили, задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОРЯ" , визнано протиправним неприйняття Державною податковою службою України для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних складеного ТОВ «ЗОРЯ» розрахунку коригування №1 від 06.09.2021р. до податкової накладної №6 від 03.07.2017р., зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних 31.07.2017р. за №, протягом операційного дня, коли його було надіслано для реєстрації, а саме: 06.09.2021р. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати складений ТОВ «ЗОРЯ» розрахунок коригування №1 від 06.09.2021р. до податкової накладної №6 від 12 03.07.2017р., зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних 31.07.2017р. за №, в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом операційного дня, коли його було надіслано для реєстрації, а саме: 06.09.2021р.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2023р. у справі №520/9754/22 Державна податкова служба України здійснила реєстрацію розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №1 від 06.09.2021р. до податкової накладної №6 від 03.07.2017р., що підтверджується квитанцією від 04.09.2023р., в ЄРПН зареєстровано за №. Зареєстрованим в ЄРПН розрахунком коригування внесено наступні коригування до відомостей, вказаних у податковій накладній №6 від 03.07.2017р.: - Навантажувач MANITOV 13718 АХ; код товару згідно з УКТ ЗЕД 842720 - відкориговано на: навантажувач MANITOU 13718АХ; код товару згідно з УКТ ЗЕД ; - оприскувач польовий самохідний Дж. Дир 4730 (05650АХ); код товару згідно УКТ ЗЕД - відкориговано на: оприскувач польовий самохідний Дж. Дир 4730 (05650АХ); код товару згідно УКТ ЗЕД . Так, Митним тарифом України встановлені наступні коди товарних позицій: 8427 20 - інші навантажувачі та візки самохідні: - - з висотою підіймання 1 м або більше: 8427 20 11 00 - - - вилочні та інші штабелювальні навантажувачі, підвищеної прохідності. 8705 - Моторні транспортні засоби спеціального призначення, крім призначених головним чином для перевезення людей або вантажів (наприклад евакуатори, автокрани, автомобілі пожежні, автобетономішалки, автомобілі прибиральні для доріг, автомобілі поливомийні, автомобілі-майстерні, радіологічні автомобілі): 8705 90 - інші: 8705 90 30 00 - - машини, оснащені бетононасосом 8705 90 80 - - інші: 8705 90 80 10 - - - автомобілі спеціального призначення для пересувних телевізійних і звукових станцій 8705 90 80 90 - - - інші.

Таким чином, дефекти податкової накладної №6 від 03.07.2017р. були усунуті.

Враховуючи вищенаведене , колегія суддів не вбачає підстав для збільшення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем ПДВ та зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ за відповідні періоди, оскільки такий кредит сформовано за податковою накладною належним чином зареєстрованою в ЄРПН, а інших доводів на підтвердження правомірності та обґрунтованості спірних податкових повідомлень-рішень відповідач не наводить.

Колегія суддів зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Серед критеріїв /принципів/, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. У спорах про оскарження акту індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, який стосується прав та обов`язків особи, суд при вирішенні справи має надати повну та об`єктивну правову оцінку такому акту.

У справі Рисовський проти України Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Так, відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України передбачає, що вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно п. 123.2. ст. 123 ПК України діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Податковий орган , застосовуючи до позивача штраф, передбачений п. 123.2. ст. 123 ПК України, ані в акті перевірки ані в судах першої і апеляційної інстанціях не зазначив та не довів наявність умислу позивача на вчинення податкового правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Всупереч наведеної вище норми КАС України, відповідачем, як суб"єктом владних повноважень, не було доказано правомірності прийняття своїх рішень, що є предметом оскарження у даній справі.

Враховуючи вищевикладене , колегія суддів дійшла висновку , що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 30.09.2021 №1 та №1 не можливо визнати обґрунтованими, а, отже, такі рішення не відповідають критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єкта владних повноважень та які визначені ч.2 ст.2 КАС України, що є підставою для їх скасування.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого обґрунтованого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та не спростовують правильність висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2023 по справі № 520/27969/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 24.10.2023 року