Справа № 240/14945/23
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року м. Житомир справа № 240/14945/23

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Романівської селищної ради Житомирської області про визнання дій протиправними, скасування рішення,зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Романівської селищної ради Житомирської області від 22.03.2023 №1272-38/23 про відмову ОСОБА_1 у продажі земельної ділянки площею 0,9981 га., яка знаходиться на території Соболівського старостинського округу Романівської селищної ради та перебуває у нього на праві постійного користування;

зобов`язати Романівську селищну раду Житомирської області надати дозвіл ОСОБА_1 на викуп земельної ділянки площею 0,9981 га., яка знаходиться на території Соболівського старостинського округу Романівської селищної ради та перебуває у нього на праві постійного користування.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено у продажі земельної ділянки, оскільки йому на праві постійного користування належить земельна ділянка площею 0,9981 га. До заяви він надав всі необхідні документи. Частина 5 ст.128 Земельного кодексу України не містить такої підстави для відмови в продажу земельної ділянки як відсутність кадастрового номера земельної ділянки. На час передачі позивачу землі у постійне користування видавались державні акти "старого зразка", які не містили кадастрових номерів. В рішенні Романівської селищної ради Житомирської області від 22.03.2023 №1272- 38/23 не зазначено яким саме вимогам ст.128 Земельного кодексу України не відповідає заява ОСОБА_1 .

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем у встановлений судом строк відзиву на позов не надано.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Встановлено, що 17.06.2022 позивач подав відповідачу заяву про надання дозволу на викуп земельної ділянки площею 0,9981 га, яка знаходиться на території Соболівського старостинського округу Романівської селищної ради та перебуває у його постійному користуванні.

До заяви позивач додав копію паспорту, копію державного акту на право постійного користування земельною ділянкою.

На вказану заяву відповідач листом від 25.07.2022 №433/02-19 повідомив, що згідно доданої до заяви копії державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЖТ №004571, цільове призначення указаної земельної ділянки - для ведення особистого підсобного господарства, а не для ведення селянського (фермерського) господарства. Також до заяви не додано копію свідоцтва про державну реєстрацію фермерського господарства. За вказаних обставин, у Романівської селищної ради відсутні законні правові підстави для задоволення заяви та надання дозволу на викуп указаної вище земельної ділянки.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 у справі №240/20244/22 визнано протиправною бездіяльність Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області щодо не розгляду у встановлений законом спосіб заяви ОСОБА_1 від 17.06.2022 про надання дозволу на викуп земельної ділянки площею 0,9981 га, яка знаходиться на території Соболівського старостинського округу Романівської селищної ради, зобов`язано Романівську селищну раду Житомирського району Житомирської області розглянути у встановленому порядку заяву ОСОБА_1 від 17.06.2022 про надання дозволу на викуп земельної ділянки площею 0,9981 га, яка знаходиться на території Соболівського старостинського округу Романівської селищної ради та прийняти за результатами її розгляду рішення відповідно до положень Земельного кодексу України.

На виконання вказаного судового рішення відповідачем розглянуто заяву позивача, за результатами розгляду якої прийнято рішення.

Рішенням Романівської селищної ради Житомирської області від 22.03.2023 №1272- 38/23 відмовлено ОСОБА_1 у продажі земельної ділянки площею 0,9981 га., з цільовим призначенням для підсобного господарства, яка знаходиться на території Соболівського старостинського округу Романівської селищної ради та перебуває у ОСОБА_1 на праві постійного користування у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка не сформована, відсутній кадастровий номер, заява не відповідає вимогам ст.128 Земельного кодексу України .

Позивач вважає таке рішення протиправним, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 35 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання відповідно до закону регулювання земельних відносин.

Пунктами 8 та 9 частини 4 статті 42 Закону України " Про місцеве самоврядування в Україні", визначено, що сільський, селищний, міський голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання.

Частина 5 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", передбачає, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Частина 13 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", визначає, що пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно норм частини 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 2 Земельного кодексу України, визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Порядок продажу земельних ділянок комунальної власності юридичним особам встановлений ст. 128 Земельного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу

Відповідно до положень ч. 1 ст. 128 Земельного кодексу України, продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 128 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

До заяви (клопотання) додаються: документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд);

б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.

г) копія свідоцтва про реєстрацію постійного представництва з правом ведення господарської діяльності на території України - для юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до законодавства іноземної держави.

У силу приписів ч. 3 ст. 128 ЗК України, орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

При цьому, згідно з ч. 5 ст. 128 ЗК України, підставою для відмови в продажу земельної ділянки є: а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки; б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності; г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність; ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

Тобто, підстави для відмови в продажу земельної ділянки є чітко визначеними у ст.128 ЗК України.

Рішенням Романівської селищної ради Житомирської області від 22.03.2023 №1272- 38/23 відмовлено ОСОБА_1 у продажі земельної ділянки площею 0,9981 га., з цільовим призначенням для підсобного господарства, яка знаходиться на території Соболівського старостинського округу Романівської селищної ради та перебуває у ОСОБА_1 на праві постійного користування у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка не сформована, відсутній кадастровий номер, заява не відповідає вимогам ст.128 Земельного кодексу України .

Суд не погоджується з таким рішенням, з огляду на таке.

Так, за приписами ст.128 ЗК України у заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

17.06.2022 позивач подав відповідачу заяву про надання дозволу на викуп земельної ділянки площею 0,9981 га, яка знаходиться на території Соболівського старостинського округу Романівської селищної ради та перебуває у його постійному користуванні.

До заяви позивач додав копію паспорту, копію державного акту на право постійного користування земельною ділянкою.

У державному акті на право постійного користування земельною ділянкою відсутній кадастровий номер земельної ділянки площею 0,9981 га., з цільовим призначенням для підсобного господарства, яка знаходиться на території Соболівського старостинського округу Романівської селищної ради та перебуває у ОСОБА_1 на праві постійного користування №004571.

Зазначені обставини не заперечуються позивачем.

Суд зазначає, що у поданій позивачем заяві не було зазначено кадастровий номер земельної ділянки, оскільки такий відсутній.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача, що заява позивача не відповідає вимогам ст.128 ЗК України.

В той же час, суд звертає увагу, що відповідно до ст.79-1 Земельного кодексу, формування земельних ділянок здійснюється:

- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

- шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

- шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом;

- за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

У силу приписів ч. 3 ст. 128 ЗК України, орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Тобто, якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки відсутній, за відсутності інших підстав для відмови у продажу земельної ділянки, орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву про викуп (продаж) земельної ділянки і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено у продажу позивачу земельної ділянки з тих підстав, що вказана земельна ділянка не сформована, відсутній кадастровий номер та така заява не відповідає вимогам ст.128 Земельного кодексу України . При цьому, суд зазначає, що позивачем дотримано усіх необхідних умов при зверненні до відповідача із заявою про надання дозволу на викуп земельної ділянки.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (частина 2 статті 245). У цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

У рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а і з огляду на приписи частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України суд ураховує його при розгляді даної справи.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Романівську селищну раду Житомирської області надати дозвіл ОСОБА_1 на викуп земельної ділянки площею 0,9981 га., яка знаходиться на території Соболівського старостинського округу Романівської селищної ради та перебуває у нього на праві постійного користування.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб"єктом владних повноважень не доведено правомірність спірного рішення, з огляду на що суд задовольняє позов..

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Романівської селищної ради Житомирської області (вул. Лялевича С., 2,Романів,Житомирська область,13001. РНОКПП/) про визнання дій протиправними, скасування рішення,зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Романівської селищної ради Житомирської області від 22.03.2023 №1272-38/23 про відмову ОСОБА_1 у продажі земельної ділянки площею 0,9981 га., яка знаходиться на території Соболівського старостинського округу Романівської селищної ради та перебуває у нього на праві постійного користування.

Зобов`язати Романівську селищну раду Житомирської області надати дозвіл ОСОБА_1 на викуп земельної ділянки площею 0,9981 га., яка знаходиться на території Соболівського старостинського округу Романівської селищної ради та перебуває у нього на праві постійного користування.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Романівської селищної ради Житомирської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос