Справа № 460/32868/22
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/32868/22 пров. № А/857/4513/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року (ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Рівному суддею Дорошенко Н.О.) в справі № 460/32868/22 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2022 року Головне управління ДПС у Рівненській області звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просило стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 12 407,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідач має податковий борг перед бюджетом, який складається із сум податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості. Оскільки заборгованість відповідачем добровільно не погашалась, позивач просив стягнути таку у судовому порядку.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив позивач, який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що податкова вимога зі сплати боргу надсилалась відповідачу за його податковою адресою: АДРЕСА_1 , яка зазначена в ДРФО, проте була повернута за закінченням терміну зберігання, що дає підстави для зверненням до суду про стягнення податкового боргу. Також вказує на те, що платник податків повинен повідомити орган податкової служби у разі зміни податкової адреси, таким чином достовірність та актуальність даних проживання платника залежить від добросовісності його дій.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи, за даними ГУ ДПС у Рівненській області станом на 01.07.2022 за ОСОБА_1 рахується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, що є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на загальну суму 12407,32 грн, який виник на підставі податкових повідомлень-рішень форми "Ф":

від 11.03.2021 № 0-1716, яким відповідачу визначено грошове зобов`язання за 2020 рік на суму 6485,47 грн;

від 11.03.2021 № 0-1716, яким відповідачу визначено грошове зобов`язання за 2020 рік на суму 101,74 грн;

від 22.04.2020 № 0-1716, яким відповідачу визначено грошове зобов`язання за 2019 рік на суму 5730,22 грн;

від 22.04.2020 № 0-1716, яким відповідачу визначено грошове зобов`язання за 2019 рік на суму 89,89 грн.

З метою погашення податкового боргу ГУ ДПС у Рівненській області сформувало та надіслало для ОСОБА_1 було податкову вимогу форми "Ф" від 15.09.2020 № 64322-50 на суму 5820,11 грн.

Відповідачем добровільно не сплачено суму податкового боргу, що зумовило звернення контролюючого органу до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що адреса, зазначена податковим органом як податкова адреса відповідача: АДРЕСА_1 , не може вважатися податковою адресою в розумінні положень статті 45 ПК України, оскільки місце проживання відповідача за такою адресою ніколи не було зареєстроване.

Викладене також свідчить про те, що відомості про адресу: АДРЕСА_1 , внесені до облікової картки платника податків ОСОБА_1 не у спосіб, визначений статтею 70 ПК України.

Оскільки податкові повідомлення-рішення від 11.03.2021 № 0-1716, від 11.03.2021 № 0-1716, від 22.04.2020 № 0-1716, від 22.04.2020 №0-1716 та податкова вимога від 15.09.2020 № 64322-50 надіслані податковим органом відповідачу не у відповідності до вимог пункту 42.2 статті 42 ПК України, то такі рішення податкового органу не можуть вважатися врученими відповідачу належним чином, а податкове зобов`язання, визначене такими рішеннями на суму 12 407,32 грн, що є предметом судового розгляду в цій справі, не може вважатися узгодженим та, як наслідок, не набуло статусу податкового боргу в розумінні положень пп.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.15.1 статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Податковим боргом, згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Тобто, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Необхідно врахувати, що згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем узгодження.

Пунктом 56.18 ст.56 ПК України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абз. 4 п. 56.18 ст. 56 ПК України).

Судом з`ясовано, що податковий борг ОСОБА_1 виник в результаті прийнятих щодо нього податкових повідомлень-рішень, які не охоплюються предметом цього позову, відтак у суду відсутні процесуальні повноваження у межах розгляду цієї справи здійснювати їх правовий аналіз.

Враховуючи, що предметом позову в цій справі є стягнення з відповідача несплаченого податкового боргу, то предмет доказування становлять обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкового боргу в судовому порядку, зокрема, встановлення факту його сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі, в черговості, та за рахунок платежів, встановлених Податковим кодексом України. А питання правильності нарахування податкових зобов`язань та правомірності податкових повідомлень-рішень не є предметом спору в цій справі.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Матеріалами справи підтверджено, що в судовому та адміністративному порядку вказані податкові повідомлення-рішення ОСОБА_1 не оскаржував, а тому грошове зобов`язання, визначене такими податковими повідомленнями-рішеннями, є узгодженим.

Тобто, узгоджені грошові зобов`язання ОСОБА_1 в сумі 12 407,32 грн є податковим боргом.

Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідач суду не надав.

З метою погашення податкового боргу Головне управління ДПС у Рівненській області відповідно до вимог статті 59 ПК України сформувало податкову вимогу, що була надіслана відповідачу. Доказів оскарження такої податкової вимоги або сплати вказаної у ній суми податкового боргу відповідач не надав.

Пунктом 42.2 статті 42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п. 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 42.5 статті 42 ПК України передбачено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

З матеріалів справи видно, що податкові повідомлення-рішення та вимога про сплату боргу ГУ ДПС у Рівненській області надсилалися відповідачу у встановленому порядку за податковою адресою ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , яка зазначена в Державному реєстрі фізичних осіб, та повернуті відділенням поштового зв`язку із відмітками про закінчення терміну зберігання.

Пунктом 42.3 ст. 42 ПК України встановлено обов`язок платника податків повідомляти контролюючий орган про будь-які зміни податкової адреси.

Відповідно до пунктів 63.2, 63.5 статті 63 ПК України взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. Всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 45.1 статті 45 ПК України визначено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Так, згідно з пунктом 70.7 статті 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до підпункту 70.2.4 пункту 70.2 статті 70 ПК України до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація, в тому числі, щодо місця проживання.

Тобто, платник податків у разі зміни податкової адреси зобов`язаний подати заяву про внесення змін до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (форма 5-ДР) для внесення змін щодо місця проживання.

Докази того, що платник податків у встановленому порядку повідомив контролюючий орган про зміну місця проживання, відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що орган податкової служби, надсилаючи на податкову адресу відповідача, яка наявна в Державному реєстрі фізичних осіб діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України податковий орган наділений повноваженням звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктами 95.2 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 цього Кодексу орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про те, що позаяк за відповідачем рахується податковий борг, щодо наявності та розміру якого не подано до суду спростувань, не надано доказів його сплати, а вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення, наявні підстави для задоволення позову щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави податкового боргу в розмірі 12 407,32 грн.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі № 460/32868/22 скасувати.

Позов Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь бюджету податковий борг в сумі 12407 (дванадцять тисяч чотириста сім) грн 32 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин