Справа № 240/21604/23
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м. Житомир справа № 240/21604/23

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" Міністерство юстиції України про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної установи "Центр пробації" Міністерство юстиції України у якому просить: визнати неправомірними дії відповідача - Державної Установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України щодо безпідставної відмови в підготовці та направленні документів для призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, для вирішення питання про призначення мені пенсії за вислугу років та зобов`язати відповідача - Державну Установу «Центр пробації» Міністерства юстиції України підготувати та направити документи, передбачені постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, для вирішення питання про призначення мені - ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, з 01 березня 2023 року, з урахуванням вислуги років 26 (двадцять шість) років 07 (сім) місяців 04 (чотири) дні.

В обґрунтування позову вказує, що на час звільнення вислуга років, відповідно до наказу в календарному обчисленні становить 19 (дев`ятнадцять) років 11 (одинадцять) місяців 11 (одинадцять) днів, у пільговому 26 (двадцять шість) років 07 (сім) місяців 04 (чотири дні (з урахуванням календарної вислуги). Вказує, що 15 березня 2023 року звернулась до відповідача з вимогами «... Підготувати та направити документи передбачені постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, мені ОСОБА_1 з 01.03.2023 року виходячи з вислуги років 26 років 07 місяців 04 дні....» Вказує, що 27 березня 2023 року, за вих. № 118/Г-119/10/Ян-23 від 27.03.2023 року, відповідачем було відмовлено в задоволенні її вимог. Таку відмову позивач вважає протиправними. Просить позов задовольнити.

Суддя своєю ухвалою від 24.07.2023 прийняла позовну заяву до розгляд та відкрила спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 22.08.2023. Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначив, що відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 12 цього Закону, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. На час звільнення позивача, пункт 21 Постанови № 393 визначав, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови. Зарахування пільгового стажу особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб здійснюється лише для визначення розміру пенсії, а не для її призначення. Відповідач вважає, що вислуга років в пільговому обчисленні застосовується Пенсійним фондом при визначенні розміру призначеної пенсії позивачу. Відповідач у відзиві вказує, що зважаючи на те, що Закон № 2262 не передбачає можливості призначення пенсії за вислугу років особам при наявності 19 календарних років вислуги, обчисленої на пільгових умовах, то й така можливість не встановлена Постановою № 393, яка є підзаконним нормативно-правовим актом. З огляду на викладене, а також те, що станом на день звільнення позивача зі служби вислуга років календарному обчисленні становила 19 (дев`ятнадцять) років 11 (одинадцять) місяців 11 (одинадцять) днів, права на призначення пенсії відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262 вона не має. Отже, Центр пробації не має законних підстав для підготовки та направлення документів для призначення пенсії за вислугу років до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відповідно до Закону №2262.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Встановлено, що Наказом Державної установи «Центр пробації`від 20.02.2023 №173/к позивача звільнено за пунктом 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 28 лютого 2023 року.

У вказаному наказі зазначено, що на день звільнення ОСОБА_1 мала вислугу років в календарному обчисленні 19 років 11 місяців 11 днів, у пільговому - 26 років 07 місяці 04 дні.

З матеріалів справи вбачається, що у березні 2023 року позивач звернулась до Державної установи «Центр пробації» із заявою, в якій просила оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області документи для вирішення питання про призначення їй пенсії за вислугу років.

Вставнолено, що 27.03.2023 Державна установа «Центр пробації» розглянула заяву ОСОБА_1 від 15.03.2023 та повідомила про відсутність підстав для звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області для призначення позивачу пенсії за вислугу років, зокрема, через відсутність необхідного розміру вислуги років у позивача згідно п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме: 25 календарних років.

Не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно пункту «а» частини 1 статті 12 Закону №2262 пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Відповідно до частини 4 статті 17 Закону №2262 при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Згідно статті 17-1 Закону №2262 порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону №2262 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 17 липня 1992 р. № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" (далі - Порядок №393)

Відповідно до пункту 1 Порядку №393, у редакції, чинній до 19.02.2022 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

Приписами п. 2-1 Порядку №393 (у редакції, чинній до 19.02.2022) Для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Пунктом 3 Порядку №393 (у редакції, чинній до 19.02.2022) передбачено зарахування окремих періодів служби у пільговому обчисленні, зокрема, один місяць служби за сорок днів: час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби (абзац третій підпункту "г" пункту 3 постанови №393)

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на постанову Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а, у якій колегія суддів дійшла висновку, що Законом №2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів, а тому основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від основної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. У зазначеній постанові колегія суддів суду касаційної інстанції зауважила на необґрунтованості висновків про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні відносини.

Приймаючи висновок, викладений у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а, Верховний Суд виходив з того, що редакція пункту 3 постанови №393 (чинна на момент розгляду справи №805/3923/18-а) на відміну від статті 12 Закону №2262-ХІІ передбачала можливість зарахування пільгової вислуги років до стажу для призначення пенсії за вислугу років, тож суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не було враховано приписи підзаконного нормативно-правового акта.

Суд зауважує, що після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393" і стаття 12 Закону №2262-ХІІ, і постанова №393 встановлюють однакове правове регулювання спірних відносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.

Тобто постановою №119 змінено правове регулювання щодо врахування пільгової вислуги років при призначенні пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Виходячи з положень статті 12 Закону №2262-ХІІ та пунктів 1, 2-1 постанови №393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 постанови №393 визначає, що певні періоди, зокрема час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови (а не права на призначення такого виду пенсії).

Таким чином, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а, ґрунтуються на іншому правовому регулюванні, а тому не можуть бути враховані при розгляді цієї справи, оскільки втратили свою актуальність для цього спору.

Згідно законодавства, чинного на час виникнення спірних відносин у цій справі, необхідною умовою для призначення пенсії за вислугу років є наявність необхідної календарної вислуги років.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 31.01.2023 у справі №200/4951/22, від 07.09.2023 у справі №560/9478/22, від 11.09.2023 у справі №480/4827/22, у яких, серед іншого Верховний Суд дійшов висновку, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом №2262-ХІІ календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до порядку №393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119.

За обставин цього спору суд встановив, що вислуга років позивача складає: календарна - 19 років 11 місяців 11 днів, пільгова - 26 років 07 місяців 04 дні.

Оскільки календарна вислуга років позивача становить менше 25 років, а пільгова вислуга років враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для призначення такої, то відповідач правомірно відмовив позивачу у задоволенні його вимог щодо оформлення та направлення документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Зважаючи на встановлені під час розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог .

Отже, відповідач дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності у позивача, станом на час звільнення, необхідного стажу для призначення їй пенсії за вислугою років згідно із ст.12 Закону №2262.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Державної установа "Центр пробації" Міністерство юстиції України (вул. Юрія Іллєнка, буд.81, м.Київ,04050, ) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук