Справа № 420/18423/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства «АЛЬФА ЛЮКС» до Одеської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 20.07.2023 надійшла позовна заява приватного підприємства «АЛЬФА ЛЮКС» до Одеської митниці в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000475/2 від 04.07.2023 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000964 від 04.07.2023.

Позовні вимоги приватне підприємство «АЛЬФА ЛЮКС» обґрунтовує тим, що з метою митного оформлення товарів, які ввозились на митну територію України, позивачем було подано до відповідача митну декларацію №23UA94U0 від 04.07.2023, а також документи, що відповідають переліку, визначеному у частині 2 статті 53 Митного кодексу України. Вказані документи чітко ідентифікують оцінюваний товар та містять достовірні дані про числові показники складових митної вартості, не містять розбіжностей. Проте, відповідачем винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000475/2 від 04.07.2023 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000964 від 05.07.2023. Позивач вважає, що вищевказані документи є необґрунтованими та протиправними, винесеними з порушенням норм чинного законодавства на підставі наступного. Так, приватне підприємство «АЛЬФА ЛЮКС» () зареєстровано як юридична особа 14.10.2010, основним видом діяльності є оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням. Між ПП «АЛЬФА ЛЮКС» (Покупець) та ISOPLUS INTERNATIONAL LIMITED (Продавець) укладено Контракт №28/02 від 28.02.2023 року (надалі - Контракт), відповідно до умов якого Продавець погодився продати, а Покупець придбати товар: сітку стекловолоконну. Відповідно до умов Контракту, кожне відвантаження буде регламентуватися по проформі - інвойсу на кожну партію товару (п. 1). Тип товару, деталі пакування, ціна і т.п. будуть визначені в попередньому рахунку. Контрактна валюта долар СШАУ вартість товару входить вартість - тари, упаковки та маркування (п. 3). Товари постачаються окремими партіями по проформі-інвойсу (згідно Інкотермс-2010, умови поставки FOB). Порт відвантаження порт Китаю (п. 4). - Порядок оплати визначається в інвойсі. Оплата здійснюється після отримання покупцем проформи-інвойса продавця (п. 7). Всі податки та мито на відправку товару оплачуються в країні походження сплачуються продавцем (п. 9). На виконання вищевказаного Контракту позивач придбав у продавця товар вартістю 25023,17 доларів США. Товар було доставлено на територію України перевізником ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК» згідно Договору про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно-імпортних та транзитних вантажів №1492-Т/23 від 28.03.2023. З метою митного оформлення вказаного товару позивачем 04.07.2023 подано до Одеської митниці митну декларацію №23UA94U0. Для підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт); пакувальний лист (Packing List); рахунок-проформу (Proforma Invoice); коносамент (Bill of lading); міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR); сертифікат про походження товару; договір транспортно-експедиторських послуг; рахунок на оплату траснспортно-експедиторських послуг; платіжне доручення на оплату транспортно-експедиційних послуг; договір про надання послуг митного брокера. Даний перелік документів зазначений відповідачем у картці відмови в прийнятті митної декларації. Пізніше позивачем були надані такі додаткові документи як рахунок на передоплату (Commercial invoice), довідку про ціну, видану ТОВ «Експоцентр Одеса», платіжні інструкції, про що зазначено в рішення про коригування митної вартості товару. Однак, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості №UA500500/2023/000475/2 від 04.07.2023, яким митну вартість товару було визначено за резервним методом в розмірі 37829,84 доларів США. Також, відповідачем 05.07.2023 було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000964 та запропоновано подати нову митну декларацію зі сплатою митних платежів в повному обсязі. В обґрунтування прийнятого рішення відповідач зазначив наступне: у зв`язку із спрацюванням профілів ризику системи управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості були опрацьовані подані документи, які підтверджують митну вартість товарів, і встановлено, що вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: 1) згідно інвойса №2023AVC01 від 27.04.2023 в якому вказана 100% передоплата за товар, але платіжні документи що підтверджують передоплату в поданої до митного оформлення декларації відсутні, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Вказане рішення є протиправним оскільки, товар було поставлено покупцю в тій кількості і за тією ціною, яка вказана в комерційному інвойсі в кількості 1320 місць та вартістю 25023,17 доларів США. Така ж кількість та вартість товару вказана в експортній вантажній митній декларації країни відправлення №00108755. Окрім зазначених документів, кількісні характеристики товару, такі як вага-брутто (19120 кг), вага-нетто (18364 кг), кількість місць (1320), зазначені в наступних товаросупровідних документах: міжнародній товарно-транспортній накладній АА №00005616, пакувальному листі №2023 АС01, коносаменті №ZM23050061, сертифікаті про походження товару. Отже, виходячи із зазначених документів, заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню; до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість. Більш того, позивачем на підтвердження митної вартості товару було надано довідку про ціну №0419-inf від 04.07.2023, видану експертною установою - ТОВ «Експоцентр Одеса». Отже, твердження відповідача про наявність розбіжностей та неподання документів, зазначених в ст. 53 МКУ, є безпідставними, оскільки їх не підтверджено належними доказами, а тому вони є припущеннями.

Вважаючи вказане рішення митного органу протиправним, позивач звернувся до суду з позовом.

Ухвалою судді від 25.07.2023 позовну заяву ПП «АЛЬФА ЛЮКС» було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді від 07.08.2023 відмовлено у задоволенні клопотання (вх..№ЕС/8280/23 від 03.08.2023) представника приватного підприємства «АЛЬФА ЛЮКС» - адвоката Білої Т.Ю., про роз`яснення ухвали від 25.07.2023.

Ухвалою судді від 04.09.2023 відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

18.09.2023 до суду надійшов відзив (вх. №ЕС/10633/23) Одеської митниці з проханням відмовити у задоволенні позову посилаючись на наступне. Як свідчать фактичні обставини справи, декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару « 1. Вироби зі скловолокна, механічно зв`язаний текстиль, не полотняного переплетіння. Сітка скловолоконна використовується в будівництві для армування поверхонь під час штукатурних робіт. FABERGLASS MESH: - розміром 1х50м, розмір комірки 5х5мм, поверхнева щільність 160г/кв.м.- 432 рулона; - розміром 1х45м, розмір комірки 5х5мм, поверхнева щільність 135г/кв.м.- 1728 рулонів; - розміром 1х45м, розмір комірки 5х5мм, поверхнева щільність 60г/ кв.м.- 1440 рулонів; Не є товаром подвійного використання. Торгова марка - нема даних; Виробник: ISOPLUS INTERNATIONAL LIMITED; Країна виробництва - Китай.» до Одеської митниці подано митну декларацію МД № 23UA94U0 від 04.07.2023. Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією МД № 23UA94U0 від 04.07.2023 позивачем надані документи зазначені в графі 44 МД. На виконання вимог статті 54 Митного кодексу України під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з МД № 23UA94U0 від 04.07.2023 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000475/2 від 04.07.2023, а саме: 1) згідно інвойса №2023АVC01 від 27.04.2023 в якому вказана 100% передоплата за товар але платіжні документи що підтверджую передоплату в поданої до митного оформлення декларації відсутні, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товар. Таким чином, оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. 04.07.2023 ТОВ ПП "АЛЬФА ЛЮКС" надано довідку про ціну ,проформуінвойс,платіжні квитанції та лист з повідомленням що додаткові документи надаватися не будуть. Отже, декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, розбіжності не спростовано. У відношенні товарів по митній декларації (МД) № 23UA94U0 від 04.07.2023 був застосований резервний метод (метод 2 ґ). Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) № 23UA97U4 від 04.07.2023 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України. Таким чином, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару №UA500500/2023/000475/2 від 04.07.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2023/000964 від 04.07.2023 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ПП «АЛЬФА ЛЮКС».

Ухвалою суду від 25.09.2023 відмовлено у задоволенні клопотання (вх..№ЕС/10639/23 від 19.09.2023) представника відповідача Харькіної А.Д., про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

25.09.2023 до суду надійшла відповідь на відзив (вх..№ЕС/10955/23) в якій позивач зазначає, що наведене у відзиві не відповідає дійсності та спростовується наданими позивачем до митного органу як переліком документів, що зазначені в Картці відмови, так і додатковими документами, що були надані позивачем та зазначені Рішенні про коригування митної вартості товарів. У всіх документах, якими супроводжувалася поставка (експортна вантажна митна декларації країни відправлення, міжнародна товарна-транспортна накладна, пакувальний лист, коносамент, сертифікат про походження товару), кількість і вартість товару відповідали тим, що вказані в комерційному інвойсі. Тому, твердження відповідача про наявність розбіжностей та не підтвердження заявленої митної вартості є безпідставними та не підтверджені належними доказами. Позивачем були надані всі документи, що передбачені чинним законодавством. Отже, у відповідача були всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) згідно статей 53, 58 Митного кодексу України.

Інших заяв/клопотань по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено таке.

Судом встановлено, що 28.02.2023 в місті Пекіні було укладено Контракт №28/02 між фірмою ISOPLUS INTERNAIONAL LIMITED (Продавець) та приватним підприємством «АЛЬФА ЛЮКС» (Покупець) на поставку Товару згідно з пунктом 1 якого Продавець погодився продати, а Покупець погодився купити товар: сітка скловолокна, виготовлена на заводі ISOPLUS INTERNAIONAL LIMITED у Китаї. Кожне відвантаження регламентуватиметься проформою-інвойсом на кожну партію товару. Якість товару визначається згідно з інвойсом (п.2).

Тип товару, деталі упаковки, ціна тощо будуть визначені за попереднім рахунком. Контрактна валюта долар США. У вартість входить: вартість тари, упаковки та маркування (п.3 Контракту).

За цим договором товари поставляються окремими партіями за проформою-інвойсом (відповідно до ІНКОТЕРМС-2010, умови доставки FOB). Порт відвантаження порт Китаю (п.4 Контракту).

Товаросупровідні документи: коносамент; рахунок-проформа; комерційний рахунок; пакувальний лист; сертифікат аналізу; форма А Сертифікат походження; вантажний маніфест/вантажний план/виклад фактів від судновласника (п.6 Контракту).

Порядок оплати визначається в інвойсі. Оплата проводиться банківським переказом на рахунок Продавця після отримання Покупцем проформи-рахунку Продавця. Платіжне доручення буде надіслано Покупцем Продавцю (п.7 Контракту).

З метою митного оформлення отриманого товару позивачем для підтвердження їх митної вартості до Одеської митниці 04.07.2023 було подано митну декларацію № (МД) № UA94U0, у якій було визначено митну вартість товарів, що імпортуються, за основним методом - за ціною контракту.

Для підтвердження митної вартості товару декларант надав наступні документи:

- пакувальний лист від 27.04.2023;

- рахунок-фактура (інвойс) № 2023АVC01 від 27.04.2023;

- коносамент ZM23050061 від 05.05.2023;

- автотранспортна накладна АА00005616 від 03.07.2023;

- сертифікат про походження товару 23C4401A0828/06280 від 08.05.2023;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №018433 від 06.06.2023;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №711 від 06.06.2023;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №28/02 від 28.02.2023;

- договір про надання послуг митного брокера № МБ-1/21 від 28.04.2021;

- договір (контракт) про перевезення №1492-Т/23 від 28.03.2023.

04.07.2023 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000475/2: у зв`язку з спрацюванням профілів ризику системи управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості були опрацьовані подані документи, які підтверджують митну вартість товарів, і встановлено, що вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) згідно інвойса №2023AVC01 від 27.04.2023 в якому вказана 100% передоплата за товар, але платіжні документи, що підтверджують передоплату поданої до митного оформлення декларації відсутні, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Митним органом було витребувано у позивача додаткові документи та останнім вони були надані одночасно з поясненнями.

Також відповідачем 04.07.2023 було видано картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000964.

За результатом проведеної консультації мiж митним органом та декларантом було обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний.

Тобто, поставлений товар було випущено у вільний обіг за результатом сплати позивачем різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного рішення, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно положень МК України, митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Частинами 1, 2 ст. 59 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням методу за ціною договору щодо ідентичних товарів, передбачено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Так, судом встановлено, що оскільки митну вартість товарів не можна було визначити шляхом використання методу, зазначеного у ст.58 МК України (метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано метод визначення митної вартості другорядний: резервний метод.

Згідно з п.7 Контракту, порядок оплати визначається в інвойсі. Оплата проводиться банківським переказом на рахунок Продавця після отримання Покупцем проформи-рахунку Продавця. Платіжне доручення буде надіслано Покупцем Продавцю (а.с.68).

Умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, що викладені у постановах від 17.04.2018 по справі №815/329/17 та від 26.11.2020 по справі №540/2455/19.

Таким чином, факт оплати/не оплати позивачем отриманого товару не може впливати на його митну вартість.

Підсумовуючи викладене, надані 04.07.2023 позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом. Одеською митницею при прийнятті оскаржуваного рішення не було надано жодних доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

При цьому розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Що стосується витребування контролюючим органом додаткових документів у позивача, то суд зазначає, що лише у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів. При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, зокрема у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 820/231/16, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 по справі №1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позивачем надано до Одеської митниці відповідні документи, які підтверджують митну вартість товарів за митними деклараціями, у відповідності до положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України та які не містять розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

На переконання суду правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу повинні були бути належним чином спростовані відповідачем.

Так, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 року по справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії і Тошкуце та інші проти Румунії) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (Онер`їлдіз проти Туреччини).

За встановлених обставин, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та у повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Відтак, наявність в оскаржуваному рішенні припущень митного органу свідчить про його невмотивованість.

З огляду на викладене, митним органом не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів митний орган повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.

Суд акцентує увагу митного органу на тому, що спрацювання автоматизованої системи управління ризиками (АСУР) та встановлення обов`язкових форм контролю не свідчить про неналежне підтвердження наданими документами митної вартості товару та безумовною підставою для застосування іншого методу визначення вартості товару.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також необхідно врахувати, що в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також Інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №820/17417/14 та від 04.09.2018 у справі №818/1186/17.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення від 04.07.2023 є необґрунтованим, а відтак позовні вимоги ПП «АЛЬФА ЛЮКС» є такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір за подання даної позовної заяви у сумі 5368,00 грн (платіжне доручення №5738 від 19.07.2023).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судового збору у розмірі 5368,00 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72, 77, 80, 134, 142, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов приватного підприємства «АЛЬФА ЛЮКС» до Одеської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000475/2 від 04.07.2023.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000964 від 04.07.2023.

Стягнути з Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь приватного підприємства «АЛЬФА ЛЮКС» суму сплаченого судового збору у розмірі 5368,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач приватне підприємство «АЛЬФА ЛЮКС» (65058, м. Одеса, Французький бульвар, 22, корп.2, приміщення 3, );

Відповідач - Одеська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА