Справа № 520/11319/21
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 р.Справа № 520/11319/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Дуднік Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Великобурлуцької селищної ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Мельников Р.В.) від 01.06.2023 року (повний текст складено 08.06.23 року) по справі № 520/11319/21

за позовом Керівника Куп`янської окружної прокуратури Харківської області Миргородського Едуарда Олексійовича

до Великобурлуцької селищної ради

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Керівник Куп`янської окружної прокуратури Харківської області Миргородський Едуард Олексійович, звернувся в інтересах держави до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:

визнати протиправною бездіяльність Великобурлуцької селищної ради () щодо вчинення дій, спрямованих на визнання пам`ятки історії місцевого значення - будинку, у якому в 80-х роках XVIII ст. жив Г.С. Сковорода, що розташований за адресою: вул. Сільгосптехніка, 4, смт. Великий Бурлук, Куп`янський район, Харківська область, безхазяйним майном, та набуття права власності на вказане безхазяйне майно;

зобов`язати Великобурлуцьку селищну раду () вчинити дії, спрямовані на визнання пам`ятки історії місцевого значення - будинку, у якому в 80-х роках XVIII ст. жив Г.С. Сковорода, що розташований за адресою: вул. Сільгосптехніка, 4, смт. Великий Бурлук, Куп`янський район, Харківська область, безхазяйним майном, та набуття права власності на безхазяйне майно - пам`ятку історії місцевого значення - будинок, у якому в 80-х роках XVIII ст. жив Г.С. Сковорода, що розташований за адресою: вул. Сільгосптехніка, 4, смт. Великий Бурлук, Куп`янський район, Харківська область.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що бездіяльність відповідача щодо вчинення дій, спрямованих на визнання пам`ятки історії місцевого значення - будинку, у якому в 80-х роках XVIII ст. жив Г.С. Сковорода, що розташований за адресою: вул. Сільгосптехніка, 4, смт. Великий Бурлук, Куп`янський район, Харківська область, безхазяйним майном, та набуття права власності на вказане безхазяйне майно є протиправною та такою, що призводить до того, що протягом тривалого часу не здійснюються будь-які заходи щодо охорони пам`ятки історії, а тому вона зазнає руйнації, оскільки через відсутність власника майна неможливо проводити будь-які ремонті, реставраційні чи інші роботи, пов`язані із збереженням та схоронністю об`єкта культурної спадщини. Отже, перебування на території Великобурлуцької селищної ради майна, яке має ознаки безхазяйного, відсутність у органу місцевого самоврядування юридично закріпленого права на розпорядження таким об`єктом, відсутність належного обліку такого майна та не передача його у власність територіальної громади призводить до того, що орган місцевого самоврядування фактично позбавлений можливості реалізувати свої повноваження, визначені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2023 року по справі № 520/11319/21 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Великобурлуцької селищної ради () щодо вчинення дій, спрямованих на визнання пам`ятки історії місцевого значення - будинку, у якому в 80-х роках XVIII ст. жив Г.С. Сковорода, що розташований за адресою: вул. Сільгосптехніка, 4, смт. Великий Бурлук, Куп`янський район, Харківська область, безхазяйним майном, та набуття права власності на вказане безхазяйне майно.

Зобов`язано Великобурлуцьку селищну раду () вчинити дії, спрямовані на визнання пам`ятки історії місцевого значення - будинку, у якому в 80-х роках XVIII ст. жив Г.С. Сковорода, що розташований за адресою: вул. Сільгосптехніка, 4, смт. Великий Бурлук, Куп`янський район, Харківська область, безхазяйним майном, та набуття права власності на безхазяйне майно - пам`ятку історії місцевого значення - будинок, у якому в 80-х роках XVIII ст. жив Г.С. Сковорода, що розташований за адресою: вул. Сільгосптехніка, 4, смт. Великий Бурлук, Куп`янський район, Харківська область.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Прокурор який забезпечує участь у розгляді справи подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Куп`янською окружною прокуратурою Харківської області під час опрацювання Переліку пам`яток історії та монументального мистецтва Харківської області, розміщеного на офіційному веб-сайті Харківської обласної державної адміністрації, було встановлено, що до пам`яток історії місцевого значення віднесено будинок, що розташований за адресою: вул. Сільгосптехніка, 4, смт. Великий Бурлук Великобурлуцької селищної територіальної громади, у якому в 80-х роках XVIII ст. жив Г.С. Сковорода.

Вказаний об`єкт взято під охорону рішенням виконавчого комітету Харківської обласної ради депутатів трудящих № 61 від 25.01.1972 (охор. № 3623-Ха).

Відповідно до вимог Закону України «Про Перелік пам`яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації» № 574-VI від 23.09.2008 цей об`єкт нерухомого майна віднесено до переліку пам`яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації (охор. № 601).

На вказану пам`ятку історії 28.08.1975 виготовлено паспорт об`єкта культурної спадщини та облікову картку, з яких вбачається, що будинок побудований у XVIII столітті, 2 - поверховий, дерев`яний на цегляному фундаменті, із шиферною покрівлею.

Згідно наданої Великобурлуцьким малим комунальним підприємством технічної інвентаризації інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна та технічного паспорта, його загальна площа становить 1587,4 м2.

У позовній заяві вказано, що за інформацією Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації № 05-25/1217 від 17.05.2021 власника пам`ятки історії - будинку, у якому в 80-х роках XVIII ст. жив Г.С. Сковорода, по вул. Сільгосптехніки, 4 у смт. Великий Бурлук (охор. № 3623-Ха) не встановлено, відповідно, охоронний договір на поточний момент не укладено, а органом охорони культурної спадщини порушувалося питання про взяття її на баланс органами місцевого самоврядування.

Згідно листа Куп`янської районної державної адміністрації Харківської області № 01-22/1346 від 19.04.2021 охоронний договір на будинок, у якому в 80-х роках XVІІІ ст. жив Г.С. Сковорода, що розташований за адресою: вул. Сільгосптехніка, 4, смт. Великий Бурлук Великобурлуцької селищної територіальної громади, не укладено у зв`язку з тим, що відсутній власник.

Окрім цього, Великобурлуцькою селищною радою у листі № 04-22/721 від 19.04.2021 було проінформовано Куп`янську окружну прокуратуру щодо неукладення охоронного договору на вказаний будинок у зв`язку із відсутністю власника, що унеможливлює проведення будь-яких ремонтних, реставраційних чи інших робіт, пов`язаних із збереженням та схоронністю об`єкта культурної спадщини.

З отриманої окружною прокуратурою інформації Великобурлуцького малого комунального підприємства технічної інвентаризації від 26.04.2021 № 131 вбачається, що станом на 01.01.2013 право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано. В свою чергу у наданих матеріалах інвентаризаційної справи на цей об`єкт нерухомого майна замовлення (заяви) щодо реєстрації права власності відсутні.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 258123497 від 25.05.2021, право власності чи інші речові права (користування, оренда тощо) на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за будь-якими фізичними чи юридичними особами, а також за органами державної влади чи місцевого самоврядування, не зареєстровані.

Також, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про взяття на облік згаданого об`єкта нерухомого майна як безхазяйного.

У позовній заяві вказано, що відсутність інформації щодо зареєстрованих речових прав, власника чи балансоутримувача нерухомого майна - пам`ятки історії місцевого значення, а саме будинку, у якому в 80-х роках XVIII ст. жив Г.С. Сковорода, що розташований за адресою: вул. Сільгосптехніка, 4, смт. Великий Бурлук, свідчить про те, що вказане нерухоме майно є безхазяйним, тобто не має власника.

В той же час, згідно листа Великобурлуцької селищної ради № 04-22/1004 від 28.05.2021 р. жодні заходи щодо визнання вказаного об`єкта безхазяйним селищною радою не вживалися, протягом триваючого часу у цій будівлі проживають 13 громадян, місце проживання яких зареєстроване за цією адресою.

Прокурором під час розгляду справи у наданих поясненнях було вказано, що не взяття на облік нерухомого майна - пам`ятки історії місцевого значення, а саме будинку, у якому в 80-х роках XVIII ст. жив Г.С. Сковорода, що розташований за адресою: вул. Сільгосптехніка, 4, смт. Великий Бурлук, як безхазяйного, відсутність будь-яких відомостей про власника цього майна, а також невжиття органом місцевого самоврядування заходів до визнання права власності на згаданий об`єкт за територіальної громадою, призводить до того, що пам`ятка історії зазнає руйнації, оскільки будь-які ремонті, реставраційні чи інші роботи, пов`язані із збереженням та схоронністю об`єкта культурної спадщини, не поводяться, що свідчить про порушення прав держави.

Наведені стали підставою для звернення прокурора в інтересах держави до суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що під час розгляду справи до суду не надано доказів вчинення відповідачем дій направлених на звернення до компетентного органу із відповідною заявою про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна об`єкта нерухомості будинку, що свідчить про допущення відповідачем бездіяльності, яка полягає у зволіканні в оформленні правовстановлюючих документів на майно.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі посилався на те, що предметом спору у цій справі є не просто безхазяйне майно, а об`єкт охороняємий державою, який вже віднесено до пам`ятки культурної спадщини, а тому, відповідно до ст. 54 Конституції України охорона культурної спадщини, збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, є обов`язком держави. Натомість, Великобурлуцька селищна рада є органом місцевого самоврядування, а не державної влади. Вказує, що власник вказаного об`єкту відомий і це держава в особі місцевої державної адміністрації, який не вчинив дії стосовно щодо державної реєстрації вказаного об`єкту. Також посилається на те, що судом не враховано в повній мірі диспозицію ст. 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини» на яку були посилання в мотивувальній частині рішення, а саме: Державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається, зокрема, на виконавчі органи сільської, селищної, міської ради. До повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини, серед іншого, належить забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження.

При цьому частина перша цієї статті наводить лише загальний перелік органів охорони культурної спадщини, а частина третя тієї ж статті дає визначення, які саме виконавчі органи сільських, селищних, міських рад відносяться до спеціально уповноважених охорони культурної спадщини

Отже, відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України "Про охорону культурної спадщини" відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України, утворюється місцевою радою за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

Згідно постанови Кабінету міністрів України від 26.07.2001 р. № 878 "Про затвердження Списку історичних населених місць України" смт. Великий Бурлук, Куп`янського району, Харківської області не відноситься до Списку, а тому відповідний виконавчий орган охорони культурної спадщини Великобурлуцькою селищною радою не може бути утворений.

Виходячи із викладеного, обґрунтування рішення суду першої інстанції тим що до повноважень виконавчого органу Великобурлуцької селищної ради начебто належить забезпечення охорони культурної спадщини - не ґрунтується на нормах закону, а Закон України "Про охорону культурної спадщини" не покладає на органи місцевого самоврядування населених пунктів не занесених до Списку історичних населених місць України обов`язку по охороні культурної спадщини.

Також зазначає, що набуття права власності без повноважень та обов`язку щодо збереження об`єкту культурної спадщини (що є суттю рішення суду) Великобурлуцькою селищною радою, як органом виконавчої влади є не логічним та не може буте розцінене як правова бездіяльність.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, доводам сторін у справі та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що за інформацією Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації № 05-25/1217 від 17.05.2021 власника пам`ятки історії - будинку, у якому в 80-х роках XVIII ст. жив Г.С. Сковорода, по вул. Сільгосптехніки, 4 у смт. Великий Бурлук (охор. № 3623-Ха) не встановлено, відповідно, охоронний договір на поточний момент не укладено, а органом охорони культурної спадщини порушувалося питання про взяття її на баланс органами місцевого самоврядування.

Також, згідно листа Куп`янської районної державної адміністрації Харківської області № 01-22/1346 від 19.04.2021 охоронний договір на будинок, у якому в 80-х роках XVІІІ ст. жив Г.С. Сковорода, що розташований за адресою: вул. Сільгосптехніка, 4, смт. Великий Бурлук Великобурлуцької селищної територіальної громади, не укладено у зв`язку з тим, що відсутній власник.

Крім цього, Великобурлуцькою селищною радою у листі № 04-22/721 від 19.04.2021 було проінформовано Куп`янську окружну прокуратуру щодо неукладення охоронного договору на вказаний будинок у зв`язку із відсутністю власника, що унеможливлює проведення будь-яких ремонтних, реставраційних чи інших робіт, пов`язаних із збереженням та схоронністю об`єкта культурної спадщини.

З отриманої окружною прокуратурою інформації Великобурлуцького малого комунального підприємства технічної інвентаризації від 26.04.2021 № 131 вбачається, що станом на 01.01.2013 право власності на нерухоме майно за адресою: вул. Сільгосптехніка, 4, смт. Великий Бурлук, Харківська область, не зареєстровано. В свою чергу у наданих матеріалах інвентаризаційної справи на цей об`єкт нерухомого майна замовлення (заяви) щодо реєстрації права власності відсутні.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 258123497 від 25.05.2021, право власності чи інші речові права (користування, оренда тощо) на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за будь-якими фізичними чи юридичними особами, а також за органами державної влади чи місцевого самоврядування, не зареєстровані.

Також, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про взяття на облік згаданого об`єкта нерухомого майна як безхазяйного.

Підставою для звернення прокурора до суду першої інстанції слугувала та обставина, що відсутність інформації щодо зареєстрованих речових прав, власника чи балансоутримувача нерухомого майна - пам`ятки історії місцевого значення, а саме будинку, у якому в 80-х роках XVIII ст. жив Г.С. Сковорода, що розташований за адресою: вул. Сільгосптехніка, 4, смт. Великий Бурлук, свідчить про те, що вказане нерухоме майно є безхазяйним, тобто не має власника.

Вказана обставина, в свою чергу, перешкоджає укладенню охоронного договору на поточний момент. При цьому, органом охорони культурної спадщини порушувалося питання про взяття її на баланс органами місцевого самоврядування.

Колегія суддів зазначає, що процедура взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначена Цивільним кодексом України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 335 Цивільного кодексу України безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації.

Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Заява про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність територіальної громади за умов, визначених Кодексом, подається до суду за місцезнаходженням цієї речі органом, уповноваженим управляти майном відповідної територіальної громади (ст. 269 Цивільного процесуального кодексу України).

Таким чином, законодавство визначає особливі правила щодо набуття права власності на безхазяйні нерухомі речі.

Так, перш за все, ці речі мають бути взяті на облік як безхазяйні за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони знаходяться, з обов`язковим оголошенням про це у друкованих засобах масової інформації.

Законодавець визначив саме такий порядок задля того аби встановити власника або іншу особу, яка має право вимагати повернення такої речі, або ж заявити про свої права на вказану річ.

Необхідність постановки на облік речі як безхазяйної обумовлена також тим, що лише по закінченню чітко визначеного періоду - 1 року, що обчислюється з моменту взяття такої речі на облік, виникнуть правові підстави для визнання власником речі іншої особи.

Справа про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність територіальної громади розглядається судом за участі заявника з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб.

За позовом органу, правомочного управляти комунальним майном, суд за умови якщо не буде встановлено власника або іншу особу, яка має право вимагати повернення своєї власності чи не заявила про своє право на нерухоме майно, передає безхазяйну нерухому річ до комунальної власності.

При цьому, обов`язкову складову процедури набуття права власності на безхазяйну нерухому річ офіційне оприлюднення інформації про взяття нерухомої речі на облік органом державної реєстрації прав.

Зі змісту ч. 1 ст. 335 Цивільного кодексу України випливає, що лише те майно, яке не має власника або власник якого невідомий може вважатися безхазяйним.

В такому контексті поняття «не має власника» та «власник невідомий» об`єднує одна спільна категорія відсутня особа, яка б могла оспорити право власності на нерухоме майно.

Як вказувалося вище, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 258123497 від 25.05.2021, право власності чи інші речові права (користування, оренда тощо) на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за будь-якими фізичними чи юридичними особами, а також за органами державної влади чи місцевого самоврядування, не зареєстровані.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування», місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно зі ст. 10 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено статус сільських та селищних рад як органів місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до пп. 1 п. «а» ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: управління в межах, визначених радою, майном, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Приписами ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, облік відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форми власності та подання необхідних відомостей до бази даних національного фонду будівель відповідно до Закону України "Про енергетичну ефективність будівель".

Положеннями ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить організація охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників.

Згідно положень ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме та нерухоме майно. Від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності органи місцевого самоврядування.

Підставою набуття права комунальної власності є передача майна комунальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування, та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад, передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають - право власності.

Статтею 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що Державний реєстр прав, серед іншого, повинен містити відомості про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Положеннями п. 85 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна вносить до спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості. Датою та часом взяття на облік безхазяйного нерухомого майна вважаються дата та час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Враховуючи відсутність інформації щодо зареєстрованих речових прав, власника чи балансоутримувача нерухомого майна - пам`ятки історії місцевого значення, а саме будинку, у якому в 80-х роках XVIII ст. жив Г.С. Сковорода, що розташований за адресою: вул. Сільгосптехніка, 4, смт. Великий Бурлук, вказана обставина фактично свідчить про те, що це нерухоме майно є безхазяйним, тобто не має власника, а тому, саме відповідач має відповідні повноваження щодо звернення до органу що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно із заявою про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік.

В свою чергу, як правильно зазначив суд першої інстанції, під час розгляду справи до суду не надано доказів вчинення відповідачем дій направлених на звернення до компетентного органу із відповідною заявою про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна об`єкта нерухомості будинку, що свідчить про допущення відповідачем бездіяльності, яка полягає у зволіканні в оформленні правовстановлюючих документів на майно, що належить територіальній громаді.

Посилання відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» укладання охоронних договорів покладено до повноважень органів охорони культурної спадщини ОДА суд вважає безпідставними, оскільки підставою для звернення прокурора до суду щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача було не питання укладення охоронного договору, а те, що відповідачем не вчинено дії щодо звернення із відповідною заявою до органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно із відповідною заявою про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна об`єкта нерухомості будинку, у якому в 80-х роках XVIII ст. жив Г.С. Сковорода, що розташований за адресою: вул. Сільгосптехніка, 4, смт. Великий Бурлук, оскільки без вчинення таких неможливим є подальше взяття цього об`єкта на облік, набуття права власності на цей об`єкт, укладення охоронного договору, вирішення питань щодо збереження цієї пам`ятки, її належну експлуатацію, тощо.

Посилання відповідача на обставини реєстрації у вказаному об`єкті нерухомого майна певних осіб також є безпідставними, оскільки ця обставина не спростовує факту невчинення будь-яких дій, направлених на набуття права власності на безхазяйне майно, що розташоване на території територіальної громади.

Що стосується посилання відповідача на те, що об`єкт культурної спадщини, що охороняється державою з комплексом державних охоронних функцій та прямим обов`язком охороняти вказаний об`єкт не може вважатися безхазяйним майном і власником цього майна є держава в особі місцевої державної адміністрації, який не вчинив дії стосовно державної реєстрації цього об`єкту, колегія суддів зазначає, що в Законі України «Про охорону культурної спадщини» міститься розділ «Забезпечення охорони пам`яток», в якому передбачено норми про вичерпні заходи щодо охорони пам`яток, за дотриманням та виконанням яких здійснюють контроль відповідні органи охорони культурної спадщини, в тому числі Міністерство та Департамент.

Зокрема, передбачено заборону знесення, зміни, заміни пам`яток та порядок їх переміщення (ст. 22); обов`язок по укладенню охоронних договорів (ст. 23);, обов`язок по утриманню та використанню пам`яток (ст. 24); порядок надання об`єктів культурної спадщини, що є пам`ятками, в користування юридичним та фізичним особам (ст. 25); порядок консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування пам`яток (ст. 26); забезпечення заходів щодо охорони пам`яток у разі, коли пам`ятці загрожує небезпека пошкодження, руйнування чи знищення (ст. 27);. вимоги органів протипожежної, санітарної, екологічної охорони та інших зацікавлених органів (ст. 28); обов`язки фізичних та юридичних осіб, діяльність яких може негативно позначитися на стані пам`яток (ст. 29); заборона діяльності, яка створює загрозу пам`яткам (ст. 30).

Серед вказаних заходів, які мають вживатись для охорони пам`яток, такого заходу, як вчинення відповідних дій до набуття права власності на такий об`єкт через процедуру безхазяйності, не визначено.

Наведене свідчить про те, що не вжиття саме виконавчим органом місцевого самоврядування заходів до набуття речового права на пам`ятку місцевого значення через процедуру безхазяйності не свідчить про недотримання (порушення) заходів з охорони об`єктів культурної спадщини, що визначені саме Законом України «Про охорону культурної спадщини», та відповідно до цього Закону не може свідчити про порушення інтересів спеціальних органів охорони культурної спадщини щодо охорони пам`яток,

На підставі наведених вище обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не вчинено дій направлених на звернення до компетентного органу із відповідною заявою про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна об`єкта нерухомості будинку, що свідчить про допущення відповідачем бездіяльності, яка полягає у зволіканні в оформленні правовстановлюючих документів на майно.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Підстави для розподілу судових витрат на підставі ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Великобурлуцької селищної ради залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2023 року по справі №520/11319/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 23.10.2023 року