Справа № 755/1156/23
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 755/1156/23 Суддя (судді) першої інстанції: Арапіна Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Бєлової Л.В.,

суддів - Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив визнати незаконною постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №68487022.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду повністю та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що судом не враховано відсутність передбачених ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для закінчення виконавчого провадження, не надано оцінку неповному виконанню рішення суду у справі №755/14175/16-а, безпідставно враховано в якості доказів документи, створені після прийняття оскаржуваної постанови, а також залишено поза увагою, що незаконність дій з припинення нарахування субсидії з 01.05.2018 була встановлена рішенням суду у згаданій справі №755/14175/16-а.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що Управлінням соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у повному обсязі було виконано рішення суду у справі №755/14175/16-а, про що належним чином було повідомлено як ОСОБА_1 , так й Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Зауважує, що рішенням суду у справі №755/14175/16-а не окреслено строк дії субсидії, а обставини припинення нарахування субсидії з травня 2018 року не були предметом спору. Підкреслює, що субсидія за електроенергію позивачу не нараховувалися і не могла бути нарахована, оскільки ОСОБА_1 не є користувачем електричної енергії, а субсидія за послугу з вивезення побутових відходів у спірний період охоплювалася послугою «утримання будинків та прибудинкових територій». Наголошує, що субсидія за газ позивачу нараховувалися з березня 2016 року по квітень 2018 року. Звертає увагу, що усі документи, подані до суду третьою особою, були створені до моменту прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця.

Відзиву на апеляційну скаргу від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2018 року у справі № 755/14175/16-а, зокрема, зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надати ОСОБА_1 субсидію в повному обсязі, починаючи з 20 березня 2016 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2019 року зазначене рішення залишено без змін.

Дніпровським районним судом м. Києва 18 березня 2021 року було видано виконавчий лист на виконання рішення суду від 18 грудня 2018 року (а.с. 50).

Матеріали справи свідчать, що листом № 37/07-8482 від 05 червня 2019 року Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації повідомляє, зокрема, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про те, що на виконання вищевказаних рішень суду ОСОБА_1 призначено житлову субсидію за період з березня 2016 року по квітень 2018 року включно та нарахування здійснено у повному обсязі (а.с. 178-179).

Судом першої інстанції встановлено, що 04 лютого 2022 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць Інною Миколаївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68487022 з виконання виконавчого листа від 18 березня 2021 року (а.с. 52-53).

На виконання цієї постанови Управління соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації листом від 16 лютого 2022 року № 37/07-1592 повідомило старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць І.М. про те, що Управління з огляду на зміст листа № 37/07-8482 від 05 червня 2019 року рішення суду від 18 грудня 2018 року у справі №755/14175/16-а виконане в повному обсязі (а.с. 56-57). Указаний лист отримано відповідачем 17 лютого 2022 року.

09 червня 2022 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць Інною Миколаївною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 68487022 з примусового виконання виконавчого листа № 755/140175/16-а від 18 березня 2021 року на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 3).

Вважаючи, що державний виконавець протиправно закінчив виконавче провадження, оскільки рішення суду по справі залишається невиконаним, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що наявними у матеріалах справи документами підтверджується виконання Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації рішення суду у справі №755/14175/16-а у повному обсязі, що свідчить про правомірність закінчення відповідачем виконавчого провадження у разі фактичного виконання у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом. Крім того, суд зауважив, що аналіз змісту рішень суду у справі №755/14175/16-а свідчить, обставини припинення нарахування субсидії з травня 2018 року не були предметом цього судового спору.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Приписи п. 1 ч. 1, ч. ч. 5, 6 ст. 26 Закону визначають, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За правилами п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Колегія суддів зазначає, що саме з вказаних підстав, як правильно встановлено судом першої інстанції, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць Інною Миколаївною винесено 09 червня 2022 року постанову про закінчення виконавчого провадження №68487022.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Тобто, передумовою для прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є перевірка державним виконавцем факту повноти виконання рішення суду в установлений у ньому спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачу була призначена субсидія на періоди з травня 2015 року по квітень 2016 року, з травня 2016 року по квітень 2017 року та з травня 2018 року по квітень 2018 року. Розрахунок субсидії з травня 2016 року по квітень 2017 року та з травня 2017 року по квітень 2018 року було проведено з урахуванням лише пенсії ОСОБА_1 .

На виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2018 року у справі №755/14175/16-а Управлінням соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (боржником) у червні 2019 року було добровільно виконано згадане судове рішення шляхом розрахунку субсидії за період з березня 2016 року по квітень 2018 року без врахування доходу позивача за місцем роботи з урахуванням мотивувальної частини рішення. Листом № 37/07-8442 від 05 червня 2019 року боржник повідомив, зокрема, позивача та державного виконавця про добровільне виконання судового рішення. Указаний лист позивач отримав 10 червня 2019 року. Крім того, позивачу була припинена субсидія з травня 2018 року оскільки позивач не подав боржнику документи, які б підтвердили погашення заборгованості, яка виникла за період отримання субсидії (а.с. 166-174).

Указані обставини, на переконання судової колегії, підтверджуються листом Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 05 червня 2019 року № 37/07-8482 (а.с. 178), листом Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 01 червня 2018 року про не призначення позивачу субсидії з травня 2018 року у зв`язку з наявністю заборгованості з оплати за надані житлово-комунальні послуги (а.с. 180), лист Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 09 липня 2018 року про запрошення позивача з`явитися до Управління до 01 серпня 2018 року для підтвердження сплати заборгованості (а.с. 181-183), рішення про призначення субсидії позивачу за період з травня 2017 року по квітень 2018 року (а.с. 199-199г), рішення про призначення субсидії позивачу за період з травня 2016 року по квітень 2017 року (а.с. 200 - 200в, 201), рішення про призначення субсидії позивачу за період з березня 2016 року по квітень 2016 року (а.с. 200г), рішення про призначення субсидії, яким не призначено житлову субсидію з 01 травня 2018 року у зв`язку з наявністю боргу по оплаті (а.с. 206).

Отже, починаючи з травня 2018 року позивачу припинено нарахування субсидії з підстав, визначених п. 22 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848. При цьому, як правильно підкреслив суд першої інстанції, питання правомірності припинення нарахування ОСОБА_1 субсидії з 1 травня 2018 року не було предметом розгляду справи №755/14175/16-а, у зв`язку з чим ці обставини не можуть впливати на перевірку виконання Управлінням соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації рішення суду саме у згаданій вище справі. Відтак твердження апелянта про неврахування судом першої інстанції встановленого у рішенні суду від 18 грудня 2018 року факту незаконного припинення нарахування субсидії позивачу з 01 травня 2018 року є необґрунтованим.

З приводу доводів апеляційної скарги про залишення поза увагою суду першої інстанції того, що субсидія не була нарахована позивача за спожиту електроенергію та вивезення сміття, колегія суддів зазначає, що, як правильно зазначено третьою особою, ОСОБА_1 не є користувачем електричної енергії, оскільки договір про користування електричною енергією укладено між ПАТ «Київенерго» і ОСОБА_2 , що не утворює передумов для нарахування субсидії за електроенергію саме ОСОБА_1 . Крім того, згідно з рішенням Київської міської ради від 17 квітня 2018 року №479/4543 до 01 липня 2018 року послуги з вивезення твердих побутових відходів були включені до послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, а відтак окремо субсидія на послугу з вивезення сміття позивачу не могла бути нарахована до травня 2018 року.

За встановлених обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Управлінням соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у виконавчому провадженні №68487022 було у повному обсязі виконано рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2018 року у справі №755/14175/16-а.

Посилання апелянта на те, судом безпідставно було прийнято до розгляду матеріали, подані третьою особою вже після винесення постанови, що оскаржується, судовою колегією відхиляються, оскільки такі документи були надані Управлінням соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до суду першої інстанції 23 серпня 2023 року, у той час як оскаржуване судове рішення у справі прийнято 04 вересня 2023 року.

До того ж апеляційний суд звертає увагу, що за правилами абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Відповідно до частини першої статті 271 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 вересня 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна