Справа № 520/24371/23
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 жовтня 2023 року № 520/24371/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" (вул. Гіршмана, буд. 8/10,м. Харків, 61002, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" , в якому просив суд:

-визнати протиправними дії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", які полягають у не внесенні відомостей щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь кандидат наук - 15% від посадового окладу, та доплати за вчене звання доцент - 25% від посадового окладу, відповідно до положення ч.2 с .59 Закону України «Про вищу освіту» у довідку Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області". № 100/29152 від 22.07.2021 про розмір грошовою забезпечення ОСОБА_1 станом на 19.11.2019;

-зобов`язати Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 19.11.2019, із зазначенням відомостей про доплату за науковий ступінь кандидат наук - 15% від посадового окладу, та доплату за вчене звання доцент - 25% від посадового окладу, відповідно до положення ч.2 ст.59 Закону України «Про вищу освіту».

В обґрунтування позовних вимог вказав, що вважає протиправними дії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", які полягають у не внесенні відомостей щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь кандидат наук - 15% від посадового окладу, та доплати за вчене звання доцент - 25% від посадового окладу, відповідно до положення ч.2 ст.59 Закону України «Про вищу освіту» у довідку Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" № 100/29152 від 22.07.2021 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 19.11.2019.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач проходив службу в Харківському національному університеті внутрішніх справ на посаді доцент кафедри, вчене звання кандидат наук.

ГУПФУ призначило пенсію позивачу за вислугу років, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 від 07.03.2006, яке видане УФРЕ УМВСУ в Харківській області у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» складено оновлену довідку від 22.07.2021 № 100/29152 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

ДУ ТМО МВС України по Харківській області у зазначеній довідці, зокрема, визначено доплату за науковий ступінь кандидата наук, та вчене звання доцент в розмірі 5% від посадового окладу відповідно до положень постанови КМУ від 11 листопада 2015 року №988. Водночас згідно ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту» науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцента і старшого дослідника - 25 відсотків посадового окладу, професора - 33 відсотки посадового окладу.

Не погоджуючись з наведеним позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій зазначив про необхідність приведення відомостей, які містяться в довідці про грошове забезпечення, до вимог діючого законодавства, що регулює розмір надбавки за науковий ступінь та вчене звання.

Однак, відповідач листом від 18.04.2023 №33/41-1262 зазначив, що стаття 59 Закону України "Про вищу освіту" стосується науково-педагогічних, наукових, педагогічних та інших працівників закладів вищої освіти, тому її дія на колишніх працівників МВС України не розповсюджується.

Надаючи правову оцінку наведеному, суд вказує, що згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначені Законом № 2262-ХІІ.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (ч.1 ст. 2 Закону № 2262-XII).

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України Про вищу освіту №1556-VII від 01.07.2014 (далі - Закон №1556-VII), законодавство України про вищу освіту базується на Конституції України і складається із законів України Про освіту, Про наукову і науково-технічну діяльність, цього Закону та інших нормативно-правових актів, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Виходячи зі змісту п.6 ч.1 ст.1 Закону № 1556-VII, вищий військовий навчальний заклад (заклад вищої освіти із специфічними умовами навчання) - це заклад вищої освіти державної форми власності, який здійснює на певних рівнях вищої освіти підготовку курсантів (слухачів, студентів), ад`юнктів для подальшої служби на посадах офіцерського (сержантського, старшинського) або начальницького складу з метою задоволення потреб Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, центральних органів виконавчої влади із спеціальним статусом, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Відповідно до ч.4 ст.13 Закону № 1556-VII, державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади (заклади вищої освіти із специфічними умовами навчання), військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, мають право своїми актами встановлювати особливі вимоги до: 1) управління відповідним вищим військовим навчальним закладом (закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання), військовим навчальним підрозділом закладу вищої освіти; 2) діяльності та повноважень вченої ради; 3) кандидатів на посади керівників відповідних вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання), їх структурних підрозділів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та порядку їх призначення; 4) практичної підготовки осіб, які навчаються у відповідних вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти;5) порядку заміщення вакантних посад командування і науково-педагогічних працівників; 6) реалізації прав і обов`язків наукових і науково-педагогічних працівників та осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 7) порядку відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 8) підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів у військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти в аспірантурі (ад`юнктурі) та докторантурі відповідних закладів вищої освіти. Акти, передбачені у пунктах 6 і 7 цієї частини, затверджуються за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Таким чином, з аналізу наведених норм слідує, що законодавством передбачено створення вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання). Особливістю їх правового статусу є те, що державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади, можуть встановлювати своїми актами особливі вимоги до окремих сфер діяльності таких закладів, до яких не відноситься визначення матеріального забезпечення науково-педагогічних працівників. Водночас, основним нормативно-правовим актом, який регулює діяльність таких закладів та яким передбачено гарантії науково-педагогічним, науковим, педагогічним та іншим працівникам закладів вищої освіти, в тому числі щодо матеріально-фінансового забезпечення, є Закон України Про вищу освіту.

Частиною другою статті 59 Закону № 1556-VII визначено, що науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцент і старшого дослідника - 25 відсотків посадового окладу, професор - 33 відсотки від посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір за рахунок власних надходжень.

Згідно із підпунктом 8 п.2 розділу XV Прикінцеві та перехідні положення Закону №1556-VII, після набрання чинності цим Законом науковий ступінь кандидата наук прирівнюється до наукового ступеня доктора філософії, а вчене звання старшого наукового співробітника - до вченого звання старшого дослідника.

Отже, вказаним нормами чітко передбачено встановлення доплат за науковий ступінь та за вчене звання без відносно до того, чи є такий заклад вищим військовим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання чи звичайним закладом вищої освіти.

Так, судом з офіційного сайту Міністерства внутрішніх справ України встановлено, що Харківський національний університет внутрішніх справ, в якому позивач проходить службу, є вищим навчальним закладом Міністерства внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справи України від 14.02.2008 №62, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 березня 2008 р. за N 193/14884, затверджено Положення про вищі навчальні заклади МВС, пунктами 1.1, 1.2 якого визначено, що вищі навчальні заклади Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС) є державними навчальними закладами, які підпорядковані МВС, засновані і діють згідно із законодавством України, реалізовують відповідно до наданої ліцензії (ліцензій) освітньо-професійні програми підготовки фахівців за певними освітньо-кваліфікаційними рівнями, забезпечують навчання, виховання та професійну підготовку осіб з урахуванням нормативних вимог у галузі вищої освіти з метою задоволення освітніх потреб особи, суспільства і держави, а також здійснюють наукову і науково-технічну діяльність.

Вищі навчальні заклади МВС (далі - ВНЗ) у своїй діяльності керуються Конституцією України, Законами України "Про вищу освіту", "Про освіту", "Про міліцію", "Про Національну гвардію України", "Про наукову та науково-технічну діяльність", іншими законодавчими актами України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами Міністерства освіти і науки України (далі - МОН), МВС, а також цим Положенням.

Тобто, матеріальне забезпечення фахівця такого закладу має здійснюватися з урахуванням вимог, зокрема, статті 59 Закону № 1556-VII.

Разом з цим, обґрунтовуючи правомірність встановлення позивачу доплати за науковий ступінь кандидата наук та надбавки за вчене звання доцента у розмірі 5% кожна, відповідач посилався на те, що грошове забезпечення позивача як поліцейського визначається відповідно до норм Постанови № 988.

Так, підпунктами 5, 6 п.5 Постанови № 988 установлено виплачувати: доплату за науковий ступінь кандидата або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, - у розмірі 5 і 10 відсотків посадового окладу; доплату за вчене звання у разі, коли особа займає посаду, що пов`язана з педагогічною або науковою діяльністю, і має вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), - у розмірі 5, професора 10 відсотків посадового окладу.

З наявної в матеріалах справи копії довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" № 100/29152 від 22.07.2021 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, виданої ОСОБА_1 вбачається, що розміри доплат за науковий ступінь та вчене звання доцента встановлено відповідно до наведених вище підпунктів 5, 6 п.5 Постанови № 988 на рівні 5% посадового окладу.

У той же час, як зазначено вище, до спірних правовідносин за участю позивача, працівника вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справи України, мають застосовуватися приписи Закону України "Про вищу освіту", якими, зокрема ч.2 ст. 59 Закону № 1556-VII, встановлено доплати за науковий ступінь у розмірах не менше ніж 15 відсотків посадового окладу та за вчене звання - 25 відсотків.

На переконання суду, те, що позивач є пенсіонером МВС та на нього поширюються правові гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не нівелює його право на отримання доплати за науковий ступінь в розмірі, що встановлений статтею 59 "Закону України "Про вищу освіту".

Доводи відповідача про те, що спеціальним законодавством, яким є Постанова № 988 передбачено встановлення граничних розмірів надбавок, які підлягають нарахуванню та виплаті поліцейським, суд відхиляє, адже по відношенню до науково-педагогічних працівників, які проходять службу в вищих навчальних закладах МВС України саме Закон №1556-VII є спеціальним та має застосовуватися при конкуренції правових норм.

Суд зауважує, що правила визначення доплати за науковий ступінь, встановлені підпунктами 5, 6 п.5 Постанови № 988, поширюються на всіх поліцейських, які мають такі наукові ступені та вчені звання, в той же час для тих поліцейських, які проходять службу в вищих навчальних закладах МВС, така доплата має встановлюватися з урахуванням мінімальних гарантій, що передбачені статтею 59 Закону № 1556-VII.

Крім того, встановлення науково-педагогічним працівникам в залежності від виду навчального закладу різних розмірів наукових доплат за науковий ступінь розглядається судом як дискримінаційне ставлення до окремої категорії осіб, які працюючи в вищих закладах освіти зі специфічними умовами навчання, мали рівнозначні з працівниками освіти вищих навчальних закладах освіти, наукові ступені та звання, отримують доплати в менших розмірах.

Частиною 3 статті 7 КАС України визначено, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

Виходячи з наведених загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру доплат за науковий ступінь та вчене звання у спірних правовідносинах слід застосовувати норму ч.2 ст.59 Закону №1556-VII, а не положення підзаконного акту - підпунктів 5, 6 п.5 Постанови № 988.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що при визначенні надбавки за науковий ступінь та вчене звання позивачу, необхідно застосовувати доплату за науковий ступінь (кандидат наук) у розмірі 15% від посадового окладу та за вчене звання (доцент) - 25% від посадового окладу, відповідно до ч.2 ст. 59 Закону №1556-VII.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", які полягають у не внесенні відомостей щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь кандидат наук - 15% від посадового окладу, та доплати за вчене звання доцент - 25% від посадового окладу, відповідно до положення ч.2 ст.59 Закону України «Про вищу освіту» у довідку Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", № 100/29152 від 22.07.2021 про розмір грошовою забезпечення ОСОБА_1 станом на 19.11.2019.

Зобов`язати Державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" (вул. Гіршмана, буд. 8/10,м. Харків,61002, ) виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) станом на 19.11.2019, із зазначенням відомостей про доплату за науковий ступінь кандидат наук - 15% від посадового окладу, та доплату за вчене звання доцент - 25% від посадового окладу, відповідно до положення ч.2 ст.59 Закону України «Про вищу освіту».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" (вул. Гіршмана, буд. 8/10, м. Харків, 61002, )) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн.60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.