Справа № 200/5519/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

23 жовтня 2023 року Справа №200/5519/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голошивець І.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошової допомоги за 2021-2022 роки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання нарахування та стягнення грошової допомоги за 2021-2022 роки.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошової допомоги за 2021-2022 роки - залишено без руху. Встановлений позивачу строк для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Позивачем на виконання вимог ухвали суду, була надана заява про поновлення процесуального строку, в якій він зазначив поважними причинами пропуску строку посилаючись на карантинні обмеження у зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції та те, що з 2020 року та по теперішній час є військовослужбовцем та на даний час проходить службу в Державній прикордонній службі, а саме в прикордонній комендатурі швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначив, що безперервно виконує бойове завдання на лінії розмежування з окупованими територіями Донецької області у районі міста Донецьк, а з лютого 2022 року у районі м. Бахмут, та не має можливості вільно пересуватися до міста, щоб подати вчасно позовну заяву до суду.

Розглянувши вищезазначену заяву позивача про поновлення строків звернення суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з частиною 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску або продовження строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Згідно частини 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа Каменівська проти України), право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії ).

Оцінюючи доводи позивача, які ним наведені в якості поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, суд виходить з наступного.

Закон України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у межах спірних правовідносин не передбачає досудового врегулювання спору шляхом звернення до органу з питань соціального захисту населення з заявою (скаргою) з приводу щорічної виплати разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону.

У зв`язку з викладеним, звернення позивача до органу з питань соціального захисту населення про перерахунок та доплату щорічної допомоги до 5 травня за 2021 та 2022 роки, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених коштів, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними), окреме положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі - Закон № 3551-ХІІ) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, у межах спірних правовідносин не є обов`язковим та не може вважатись досудовим порядком вирішення спору.

Аналогічна правова позиція щодо досудового врегулювання спору висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20.

Єдиним способом захисту порушеного права у цьому випадку є звернення до суду.

Той факт, що, як зазначив позивач, про підстави для невиплати цієї грошової допомоги в повному розмірі позивач дізнався з телефонної розмови з відповідачем від 05.10.2023 не змінює моменту, з якого він повинен був дізнатись про порушення прав. Зазначена дата свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №127/15035/17, в постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19.

Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 міститься у відкритому доступі на сайті Конституційного Суду України, а рішення Верховного Суду від 29.09.2020 у зразковій справі № 440/2722/20 в Єдиному державному реєстрі судових рішень та позивач міг дізнатися про їх зміст та передбачити наслідки пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами щодо нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік.

У позовній заяві зазначено, що позивачем не у повному обсязі у 2021 році та у 2022 році отримано щорічну разову допомогу, а отже, отримавши виплату у меншому розмірі, позивач дізнався про порушення своїх прав. Жодних рішень, розпоряджень, листів щодо нарахування щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня відповідач не повинен був надсилати на адресу одержувачів такої допомоги.

Суд зазначає, що позивач є учасником бойових дій, а отже, і отримувачем щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. Таким чином, позивачу має бути достеменно відомо про порядок, розміри та строки виплати такої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, разову грошову допомогу до 5 травня позивач отримав у 2021 році та у 2022 році у розмірі 1491 грн. - відповідно.

Отже, про порушення своїх прав щодо виплати грошової допомоги до 5 травня у меншому розмірі, ніж передбачено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач повинен був дізнатися після отримання такої допомоги у меншому розмірі.

Відповідно до частини 4 статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Отже, перебіг шестимісячного строку звернення до суду з позовом щодо виплати щорічної разової грошової допомоги за 2021 та 2022 роки, з урахуванням положень частини четвертої статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», розпочався 01.10.2021 та закінчився 31.03.2022 за 2021 рік, та з 01.10.2022 по 31.03.2023 за 2022 рік відповідно.

Дана позиція узгоджується з відповідними висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 06.02.2018 у справі №607/7919/17, в яких Верховний Суд встановив, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована.

Позивачем до суду не додано доказів, які б підтверджували неможливість звернутися до суду з позовом у визначений КАС України строк з поважних причин.

За встановлених обставин, по даній справі позивач достовірно міг дізнатися про порушення своїх прав, оскільки у 2021 та 2022 роках отримав щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 1491 грн., але до суду з позовною заявою звернувся тільки в жовтні 2023 року.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість, незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Також суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19.

Зокрема, суд враховує, що виплата грошової допомоги до 5 травня є періодичним платежем, а тому в будь-якому разі його розмір відомий особі, яка його отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення конкретного розміру грошової допомоги чи був здійснений його перерахунок, з яких складових він складається, як обрахований та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий його розрахунок чи розрахунок його складових.

Отже, з дня отримання грошової допомоги до 5 травня особою, якій виплачений конкретний розмір грошової допомоги, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання грошової виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових нарахованого грошового забезпечення, звернулась до органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від органу відповіді на подану нею заяву.

Стосовно зазначеного позивачем щодо введення карантинних обмежень з 2020 року, а також проходження служби, суд зазначає, що дана позовна заява була надіслана на адресу суду засобами електронного суду, про що свідчить наявність зареєстрованого у позивача кабінету електронного суду. Таким чином, позивачу взагалі не потрібно було особисто приїжджати до місця розташування Донецького окружного адміністративного суду або ж до будь-яких відділень Укрпошти для надіслання зазначеного позову, а можливо було подати дану позовну заяву дистанційно, як це було зроблено у жовтні місяці 2023 року.

Суд наголошує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду. Нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Надаючи оцінку обставинам пропуску строку звернення до суду та наданій заяві про поновлення строку звернення, суд зазначає, що судом не приймаються посилання позивача на дію карантину, встановленого на території України та на те, що позивач проходить військову службу, як на підставу для поновлення строку звернення до суду, оскільки ним не наведено обґрунтованих підстав яким чином, карантинні обмеження та несення служби завадили йому звернутись дистанційно при наявності реєстрації кабінету електронного суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що передбачено КАС України та сприяє учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з додержанням строків.

Інших належних доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду, позивач до суду не надав та не зазначив.

Згідно частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що з позовними вимогами позивач звернувся до суду поза межами встановленого статтею 122 КАС України строку, зазначені у заяві обставини про не порушення ним строку звернення до суду не дають підстав для визнання їх поважними, заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду слід залишити без задоволення, а позовну заяву повернути позивачу.

На підставі вищевикладеного, керуючись 44, 122, 123, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо не нарахування та невиплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2021, 2022 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги у сумі 7354 грн.; до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги у сумі 8179 грн.

Повернути ОСОБА_1 позовну заяву до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошової допомоги за 2021-2022 роки.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя І.О. Голошивець