Справа № 400/3352/23
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 р. № 400/3352/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2
до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, вул. Фалєєвська, 14,м. Миколаїв,54001, Державної судової адміністрації України, вул. Липська, 18/5,м. Київ,01021,
простягнення суддівської винагороди за березень 2023 року в розмірі 115 143,60 грн,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, Державної судової адміністрації України з вимогами стягнути в солідарному порядку з територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області та Державної судової адміністрації України на його користь 115143,60 гривень. Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що працює на посаді, в теперішній час увільнений від виконання обов`язків суддів, у зв`язку з призовом на військову службу. Суддівську винагороду за березень 2023 року позивач не отримував. Вважає зазначені дії відповідачів протиправними. Суму належної йому суддівської винагороди обрахував виходячи з прожиткового мінімуму на одну особу в 2684 гривень.

Відповідач- Територіальне управління ДСА України в Миколаївській області позов не визнало, просило в його задоволенні відмовити. Свою позицію аргументувало тим, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2023» передбачено сума прожиткового мінімуму на 2023 рік для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102 гривні. Немає ніяких підстав для застосування до позивача розміру прожиткового мінімуму в 2684 гривень. Крім того, з 19.07.2023 ОСОБА_1 припинено нарахування суддівської винагороди у зв`язку з мобілізацією.

Відповідач -ДСА України, відзиву не надав.

Суд розглянув справу 24.10.2023 в порядку спрощеного провадження в порядку передбаченому ч.5 ст.262 КАС України, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

Указом Президента України «Про призначення суддів» №302/2013 від 23.05.13 ОСОБА_1 призначено суддею Свердловського міського суду Луганської області.

Указом Президента України «Про переведення суддів» № 81/2015 від 14.02.15 ОСОБА_1 переведено на посаду судді Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Указом Президента України «Про призначення суддів» №760/2019 від 17.10.2019 призначено на посаду судді Ленінського районного суду м. Миколаєва безстроково.

В лютому 2022 року ОСОБА_1 був призваний на військову службу до Збройних Сил України за мобілізацією.

Протягом березня-липня 2022 року ОСОБА_1 отримував суддівську винагороду в розмірі середньомісячного заробітку, як це було передбачено ч.3 ст.119 Кодексу законів про працю України.

19.07.2022 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-IX, яким внесені зміни до ст.119 КЗпП, та скасовано право мобілізованих громадян на збереження середнього заробітку.

19.07.2022 головою Ленінського районного суду м. Миколаєва видано наказ «Про припинення виплат середньомісячного заробітку ОСОБА_1 ».

ОСОБА_1 суддівську винагороду за березень 2023 р. не отримував.

Відповідно до ч.3 ст.119 Кодексу законів про працю України, в редакції яка діяла в період з березня по липень 2022 року: За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-IX, який набрав законної сили з 19.07.2022, у частині третій статті 119 слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада».

Таким чином, ст.119 Кодексу, з 19.07.2022 не передбачає можливості виплати позивачу середнього заробітку за місцем роботи одночасно з проходженням військової служби.

Разом з тим, відповідно до ч.ч.1, 2, 10 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом.

Суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

З цього можливо зробити висновок, що право на отримання суддівської винагороди гарантується судді з моменту зарахування його до штату судді, та до моменту звільнення з посади, та навіть не пов`язано з тим фактом здійснює суддя правосуддя чи ні (ч.10.ст.135).

Здійснення суддею правосуддя, гарантує отримання ним відповідних надбавок передбачених ст.135 Закону.

Таким чином, призов судді на військову службу також не позбавляє його право на отримання суддівської винагороди в розмірі посадового окладу.

Тобто, з 19.07.2022 р., судді мобілізовані на військову службу вправі отримувати суддівську винагороди не в розмірі середнього заробітку, як це було передбачено ст.119 КЗпП, а в розмірі посадового окладу, як це передбачено ст.135 Закону.

У такому випадку, оскільки ОСОБА_1 є суддею у штаті Ленінського районного суду м. Миколаєва, але не здійснює правосуддя у зв`язку з призовом на військову службу, він має право на отримання суддівської винагороди в розмірі посадового окладу, без відповідних доплат, передбачених ст.135 Закону.

Також, не підлягають задоволенні позовні вимоги про обрахування посадового окладу позивача виходячи з прожиткового мінімуму в 2684 гривень.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023» встановлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.

Зазначена норма Конституційним Судом України неконституційною не визнана, а за таких обставин повинна застосовуватися при обчисленні розміру посадового окладу судді.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 частково.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за березень 2023 року.

Зобов`язати Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївської області нарахувати та виплати ОСОБА_1 суддівську винагороду за березень 2023 року в розмірі посадового окладу судді виходячи з розміру прожиткового мінімуму 2102 гривень.

В задоволенні позовних вимог про стягнення 115143,60 гривень з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області та Державної судової адміністрації України відмовити.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (вул. Фалєєвська, 14,м. Миколаїв,545) Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5,м. Київ,015) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 суддівської винагороди в розмірі посадового окладу судді виходячи з розміру прожиткового мінімуму 2102 гривень за березень 2023 року.

3. Зобов`язати Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївської області нарахувати та виплати ОСОБА_1 суддівську винагороду за березень 2023 року в розмірі посадового окладу судді виходячи з розміру прожиткового мінімуму 2102 гривень.

4. В задоволенні позовних вимог про стягнення 115143,60 гривень з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області та Державної судової адміністрації України відмовити.

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 24.10.2023