Справа № 400/7893/23
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 р. справа № 400/7893/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку 27.05.23 р. по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.01.16 р. до 28.02.18 р. включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 р. (базовий місяць).

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку 27.05.23 р. по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.01.16 р. до 28.02.18 р. включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 р. (базовий місяць).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачем при звільненні не виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення, а тому відповідач повинен виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення.

Відповідач надав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки основною умовою виплати компенсації є порушення встановлених строків виплати саме нарахованих доходів. Індексація грошового забезпечення не нараховувалась та в подальшому була виплачена на підставі рішення суду. Також відповідач зазначив, що на військовослужбовців не поширюються норми КЗпП України. Крім того, відповідач зазначив, що перший раз позивачу було виплачено 07.09.21 р. індексацію на виконання рішення суду від 05.08.21 р. у справі № 400/5029/23, в подальшому позивач знову звернувся до суду і на виконання рішення суду від 12.01.21 р. у справі № 400/11145/21 відповідачем 27.05.23 р. виплачено індексацію з розрахунку базового місяця січня 2008 р., відтак, на думку відповідача, позивач мав звернутись з позовом про компенсацію втрати частини доходів в період з 07.09.21 р. до 27.05.23 р., однак позов подано лише в 2023 р.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій повністю підтримав позовні вимоги.

Від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких він зазначив, що він не відмовляв позивачу у виплаті втрати частини доходів, а тому права позивача не порушені.

Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У подальшому за клопотанням відповідача суд призначив розгляд справи з повідомленням учасників справи.

У судове засідання, призначене на 04.10.2023 року, сторони не з`явилися.

Відповідно до ст. 205 ч. 9 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На підставі наведеної норми, справу розглянуто в письмовому провадженні.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Позивач у період з 01.08.94 р. по 31.10.19 р. проходив військову службу у Збройних Силах України.

За змістом наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 1 жовтня 2019 р. № 487, ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за п. 2 ч. 5 ст.26 (за станом здоров`я) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 272 від 31.10.19 р. позивача виключено із списків військової частини та всіх видів забезпечення.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.01.23 р. у справі № 400/11143/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.04.23 р., позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 задоволено, визнані протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.01.16 р. до 28.02.18 р. включно з врахуванням 01.01.16 р. та 01.03.17 р. (базовий місяць) для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.01.16 р. до 28.02.18 р. включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 р. (базовий місяць).

27.05.23 р. відповідачем на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.01.23 р. у справі № 400/11143/21 відповідач виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення з 01.01.16 р. до 28.02.18 р. включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 р. (базовий місяць).

29.05.23 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату йому компенсацію втрати частини доходу у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку 27.05.23 р. по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.01.16 р. до 28.02.18 р. включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 р. (базовий місяць). Однак, у строк визначений Законом України Про звернення громадян відповідач відповідь не надав.

Стаття 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 р. № 2050-ІІІ (далі Закон № 2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі № 2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян; та інші.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 р. № 21-2003а16, від 22 червня 2018 р. у справі № 810/1092/17, від 13 січня 2020 р. у справі № 803/203/17, від 15.10.20 р. у справі № 240/11882/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання відповідача на те, що «грошове забезпечення» та «заробітна плата» є нетотожними поняттями, військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах, а проходять службу та Порядком № 100 від 08.02.95 р. не передбачений розрахунок середньомісячного забезпечення військовослужбовцям не приймається судом до уваги, оскільки грошове забезпечення за своїм змістом відповідає заробітній платі. За Законом України «Про оплату праці» це винагорода за виконану роботу, а грошове забезпечення це винагорода за проходження військової служби. Спеціальними нормативно-правовими актами, які регулюють питання виплати грошового забезпечення військовослужбовцям не встановлено відповідальність військових частин за невчасне здійснення виплат всіх сум, які підлягають сплаті, що ставить військовослужбовців у вкрай невигідне становище, оскільки фактично позбавляє їх гарантій на фінансове забезпечення соціально-побутових потреб та створює умови для неналежного виконання військовою частиною своїх обов`язків. Але такий порядок встановлений Кодексом законів про працю України. Таким чином, трудове законодавство підлягає застосуванню, як субсидіарне, у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Також, суд не приймає до уваги посилання відповідача, що ним не відмовлено позивачу у виплаті компенсації втрати частини доходів і тому його права не порушені, оскільки відповідач на заяву позивача не надав в строк визначений Законом України Про звернення громадян не надав відповідь та не провів виплату компенсації втрати частини доходу і в даному випадку права позивача порушенні бездіяльністю відповідача, яка полягає у невиплаті втрати частини доходів у випадку порушення строку виплати компенсації в повному обсязі (з врахуванням базового місяця січня 2008 р.).

Відхиляє суд і посилання відповідача, що позивач мав звернутись з даним позовом у період з 07.09.21 р. до 27.05.23 р., оскільки 07.09.21 р. відповідачем проведена виплата індексації в неповному обсязі і позивач в листопаді 2021 р. звернувся до суду з позовом, який був розглянути судом 12.01.23 р. і індексація відповідачем в повному обсязі була виплачена лише 27.05.23 р. Суд не знаходить підтвердження зволікання позивача, як зазначив відповідач, адже отримавши не в повному обсязі виплату компенсацію він звернувся до суду і 27.05.23 р. відповідачем на виконання рішення суду виплачено індексацію в повному обсязі. Тобто, саме з вини відповідача відбулась несвоєчасна виплата індексації і не в повному обсязі.

Таким чином, в ході розгляду справи судом встановлено бездіяльність відповідача щодо непроведення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку 27.05.23 р. по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.01.16 р. до 28.02.18 р. включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 р. (базовий місяць), а тому маються підстави для відновлення порушеного права позивача у спосіб обраний ним шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку 27.05.23 р. по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.01.16 р. до 28.02.18 р. включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 р. (базовий місяць).

Вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати звіт відповідно до ст. 382 КАС України в розумінні норм КАС України не є позовною вимогою, а є правом суду зобов`язати або не зобов`язувати суб`єкта владних повноважень, на якого покладені певні обов`язки, надати у встановленому судом строк звіт про виконання судового рішення. У суду немає підстав вважати, що рішення суду відповідачем не буде виконуватись.

Правові підстави допустити рішення до негайного виконання відсутні, оскільки ст. 371 КАС України містить вичерпний перелік рішень, до яких рішення зобов`язального характеру (якими є позовні вимоги по даній справі) не відноситься.

За таких обставин, позов належить задовольнити.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) компенсації втрати частини доходу у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку 27.05.23 р. по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.01.16 р. до 28.02.18 р. включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 р. (базовий місяць).

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) компенсацію втрати частини доходу у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку 27.05.23 р. по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.01.16 р. до 28.02.18 р. включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 р. (базовий місяць).

4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз