Справа № 620/5288/23
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2023 року Чернігів Справа № 620/5288/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
провизнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати п. 7 та п. 7.3 наказу №145 від 07.06.2022 в частині самовільного залишення військової частини старшим солдатом ОСОБА_1 , розвідником розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення, в тому числі додаткових винагород на час дії воєнного стану, старшому солдату ОСОБА_1 , розвідника розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 за період червень-липень 2022 року в розмірі 76974,98 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказує на те, що позивачем не було самовільно залишено військової частини, оскільки останній потрапив в лікарню, де був прооперований, що підтверджується належними доказами, а тому спірний пункт наказу є протиправним та таким, що належить скасувати. Крім того, за період червень-липень 2022 року позивачеві не було виплачено грошове забезпечення через самовільне залишення військової частини, що є порушенням прав військовослужбовця на належне грошове забезпечення.

У відзиві на позов представник відповідача проти позовних вимог заперечив та просив у їх задоволенні відмовити в повному обсязі, оскільки на даний час відсутній спір, позаяк пункт наказу в частині самовільного залишення військової частини ОСОБА_1 скасований та грошове забезпечення виплачено, що виключає можливість задоволення позову.

Представником позивача подано заяву, в якій остання заперечувала щодо розгляду справи в спрощеному позовному провадженні та просила призначити розгляд справи в загальному позовному провадженні, що надасть позивачеві можливість реалізувати принцип змагальності. У вказаному клопотанні представник позивача, з поміж іншого, зазначила, що відповідач вводить суд в оману в частині проведених виплат грошового забезпечення позивачеві за липень 2022 року в серпні 2022 року, оскільки виходить, що на час проведених виплат службове розслідування проведене не було, пункти наказу про самовільне залишення частини діяли, а військовою частиною НОМЕР_1 здійснено виплату грошового забезпечення. Також представник вказала на те, що відповідачем до відзиву, котрий направлений представникові позивача не було додано акту службового розслідування та наказу про результати службового розслідування.

Ухвалою суду від 10.05.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду 04.07.2023 судом залишено без задоволення клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального провадження та витребувано у відповідача докази направлення додатків до відзиву на позов представникові позивача, а також витребувано докази, що підтверджують проведення виплати грошового забезпечення позивачу на виконання наказу №428 від 06.04.2023.

На виконання ухвали суду відповідач надав докази направлення адвокатові позивача копії відзиву а також відомість зарахування заробітної плати (грошового забезпечення) та відомість розподілу виплат.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді розвідника розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копією наказу від 06.07.2020 №158 (а.с. 17).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.06.2022 №145 визначено вважати таким, що самовільно залишив місце розташування підрозділу с. Просяна Дніпропетровської області з 07.06.2022 та знято з усіх видів забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 (а.с. 18).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.06.2022 №166 визначено старшого солдата ОСОБА_1 , який самовільно залишив місце розташування підрозділу с. Просяна Дніпропетровської області, вважати таким, що повернувся в пункт постійної дислокації в с. Гончарівське Чернігівської області з 28.06.2022 (а.с. 16).

За фактом відсутності на службі в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 старшого солдата ОСОБА_1 в період з 07.06.2022 по 27.06.2022, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.03.2023 №524, проведено службове розслідування, за результатами якого складено акт, затверджений 31.03.2023 (а.с. 41-43).

Із акту службового розслідування вбачається, що підставою для його проведення став рапорт командира розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_2 № 367 від 12.03.2023.

Згідно із виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 832/369 КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 06.06.2022 по 27.06.2022 з діагнозом «розрив медіального меніску правого коліна», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №832/369 (а.с. 19).

Крім того, із акту службового розслідування вбачається, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2022 № 648 старшого солдата ОСОБА_1 , розвідника розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 позбавлено премії за червень 2022.

Згідно із пунктом 4 акту службового розслідування, зважаючи на матеріали вина старшого солдата ОСОБА_1 не встановлена (а.с. 42).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2023 №428 про результати службового розслідування віддано розпорядження:

- начальнику стройової частини скасувати пункт наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.06.2023 №145 про самовільне залишення частини 07 червня 2023 року старшого солдата ОСОБА_1 , розвідника розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 ;

- помічнику командира з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово- економічної служби:

відповідно до розділу XVI Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства Оборони України від 07.06.2018 №260 старшому солдату ОСОБА_1 , розвіднику розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частики НОМЕР_1 виплатити премії за червень 2022 року;

відповідно до розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил Україні та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства Оборони України від №260 від 07.06.2018 старшому солдату військової служби за контрактом ОСОБА_1 , розвіднику розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 виплатити грошове забезпечення з 07.06.2022 по 27.06.2022;

відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року старшому солдату ОСОБА_1 , розвіднику розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 виплатити додаткову винагороду за червень 2022 року (а.с. 38-40).

Відповідачем у відзиві на позов зазначено, що згідно із наданою позивачем довідкою від 25.03.2023 № 238 виплата додаткової винагороди за липень 2022 року були здійснені в серпні 2022 року.

Надаючи нормативно-правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Правовідносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби, затвердженим Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 (далі - Статут).

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому. Відносини між військовослужбовцями повинні ґрунтуватися на взаємній повазі, і у питаннях служби вони звертаються один до одного на "Ви". (стаття 49 та стаття 50 Статуту).

Стаття 56 Статуту передбачає, що військовослужбовці повинні бути ввічливими у спілкуванні з іншими особами, виявляти особливу увагу до осіб похилого віку, жінок і дітей, поступатися їм місцем у громадському транспорті, сприяти захистові честі й гідності громадян, додержанню громадського порядку, а також подавати допомогу при нещасних випадках, виникненні пожежі чи стихійного лиха.

Разом з тим, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут).

Так, за приписами статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна, відповідно до ст. 3 Дисциплінарного статуту досягається шляхом, зокрема: особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" (частина третя статті 5 Дисциплінарного статуту).

Згідно із частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту дають підстави для висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Відповідно до вимог статей 83-86 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Відповідно до вимог статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно із вимогами статті 91 Дисциплінарного статуту заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.

Приписами статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначено Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 р. за № 1503/31371 (далі - Порядок № 608).

Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 1 Розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку №608 встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу (пункт 5 Розділу ІІІ Порядку №608).

Так, з метою уточнення причин та умов неприбуття до розташування підрозділу 27 січня 2023 року офіцера резерву 47 запасної роти військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_3 , на підставі доповіді командира 47 запасної роти старшого лейтенанта ОСОБА_4 від 27.01.2023 №670/1, командиром військової частини НОМЕР_2 прийнято наказ «Про проведення службового розслідування» від 27.01.2023 року №451.

Відповідно до пункту 13 Розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Пунктом 1 розділу V Порядку № 608 визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до п. 1 розділу VI Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Таким чином, акт службового розслідування є носієм доказової інформації про обставини, які встановлені під час його проведення.

За приписами частини другої статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, згідно із Актом службового розслідування вина старшого солдата ОСОБА_1 не встановлена та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2023 №428 пункт наказу №145 від 07.06.2022 щодо самовільного залишення місця розташування підрозділу ОСОБА_1 скасований, а також зобов`язано провести відповідні виплати грошового забезпечення за період з 07.06.2022 по 27.06.2022.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування п. 7 та п. 7.3 наказу №145 від 07.06.2022 в частині самовільного залишення військової частини старшим солдатом ОСОБА_1 , розвідником розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , і, як наслідок, відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

В частині грошових виплат за спірний період суд критично ставиться до пояснень представника позивача в частині виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за липень 2022 року в серпні 2022 року, тобто до завершення службового розслідування, оскільки спірним в даному випадку є період відсутності позивача з 07.06.2022 по 27.06.2022, а згідно із наказом №166 від 28.06.2022 ОСОБА_1 вважається таким, що повернувся до місця постійної дислокації частини та зарахований на всі види забезпечення з 28.06.2022.

Водночас, з огляду на наявні в матеріалах справи розрахунково-платіжні відомості, як додані відповідачем до відзиву так і додатково надіслані на виконання ухвали суду від 04.07.2023 (а.с. 49-50, 72, 73), відсутня можливість встановити виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 саме на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2022 №428 за період з 07.06.2022 по 27.06.2022. Так, із наданих документів вбачається виплата грошового забезпечення після винесення наказу від 06.04.2022 проведена в травні 2023 року в сумі 42086,23 грн, водночас чи сума виплати включає суму за період червня 2022 року чи лише становить розмір належного до виплати грошового забезпечення за поточний період служби, встановити не вбачається можливим.

Згідно зі статтею 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи скасування наказу в частині самовільного залишення військової частини, слід дійти висновку про наявність у позивача права на отримання грошового забезпечення за червень 2022 року, оскільки вина останнього не встановлена та наказом командира військової частини НОМЕР_1 зобов`язано провести відповідні виплати. Отже, враховуючи надані докази та пояснення сторін, зважаючи на норми ст. 76 КАС України, суд вважає, що відповідачем не доведено проведення спірних виплат із позивачем, а тому позовні вимоги в частині виплати грошового забезпечення слід задовольнити частково, шляхом зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за червень 2022 року, враховуючи вимоги Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства Оборони України від 07.06.2018 №260, а також постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Стосовно інших посилань сторін, то суд зазначає, що згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до приписів ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат згідно із ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним, скасування пункту наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за червень 2022 року, враховуючи вимоги Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства Оборони України від 07.06.2018 №260, а також постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням раніше проведених виплат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Дата складення повного рішення суду - 23.10.2023.

Суддя Ю. О. Скалозуб