Справа № 440/5947/23
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 24 жовтня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/5947/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

11 травня 2023 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якій просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та невиплати позивачу компенсації втраченої частини доходів внаслідок порушення термінів виплати частини грошового забезпечення у вигляді щомісячної надбавки (компенсації) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період з 07 листопада 2015 року по 15 жовтня 2019 року, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум цієї надбавки, індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року та частини одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втраченої частини доходів внаслідок порушення термінів виплати частини грошового забезпечення у вигляді щомісячної надбавки (компенсації) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період з 07 листопада 2015 року по 15 жовтня 2019 року, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум цієї надбавки, індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року та частини одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою грошового забезпечення на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху через невідповідність останньої вимогам статей 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

31 травня 2023 року до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що нарахована позивачу на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі № 440/10004/22 сума грошового забезпечення виплачена 19 березня 2023 року тобто у строк, що не перевищує одного місяця з дня набрання рішенням у справі № 440/10004/22 законної сили, а відтак правові підстави для виплати спірної компенсації відсутні.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

З 07 листопада 2015 року по 15 жовтня 2019 року позивач проходив службу в Управлінні захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

15 жовтня 2019 року наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 04 жовтня 2019 року № 311 о/с позивач звільнений з Національної поліції України за пунктом 2 (через хворобу) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

19 січня 2023 року Полтавським окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі № 440/10004/22, яким визнано протиправною бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної надбавки (компенсації) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період з 07 листопада 2015 року по 15 жовтня 2019 року, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум цієї надбавки та індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року та зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну надбавку (компенсацію) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період з 07 листопада 2015 року по 15 жовтня 2019 року, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум цієї надбавки, та індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року.

11 березня 2023 року на виконання зазначеного судового акта позивачу виплачено щомісячну надбавку (компенсацію) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період з 07 листопада 2015 року по 15 жовтня 2019 року та індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року в сумі 17286,82 грн.

17 березня 2023 року позивачем на електронну пошту відповідача направлено лист з вимогою здійснити перерахунок та виплату недоплаченої суми одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби з включенням до розрахунку усіх складових грошового забезпечення, в тому числі визначених рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі № 440/10004/22.

18 березня 2023 року та 14 квітня 2023 року на рахунок позивача надійшли суми доплати вихідної допомоги перерахованої на підставі зазначеного вище судового рішення 3631,17 грн та 1109,39 грн.

03 травня 2023 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про нарахування та виплату компенсації, передбаченої Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, внаслідок порушення термінів виплати частини грошового забезпечення у вигляді щомісячної надбавки (компенсації) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період з 07 листопада 2015 року по 15 жовтня 2019 року, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум цієї надбавки, індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року та частини одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

Зазначене звернення залишене відповідачем без відповіді.

Як пояснив у відзиві на позов представник Департаменту захисту економіки Національної поліції України, відповідач вважає відсутніми правові підстави для нарахування та виплати позивачу компенсації відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" у зв`язку з тим, що відповідач виконав вимоги судового рішення у справі № 440/10004/22 у строк, що не перевищує одного місяця з дня набрання цим рішенням законної сили.

Не погодившись з відмовою в нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, урегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (надалі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (надалі - Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1-2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтями 3 та 4 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до приписів статті 6 Закону № 2050-ІІІ компенсацію виплачують за рахунок:

- власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян;

- коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету;

- коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Пунктом 2 Порядку № 159 визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення).

З аналізу наведеного випливає, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у тому числі, пенсії.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року у справі № 523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі № 521/940/17, від 05 жовтня 2018 року у справі № 127/829/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 814/1428/18.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Згідно із статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, у разі невиконання судового рішення, позивач має право на виплату компенсації за час затримки виконання судового рішення.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року № 21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі № 810/1092/17 та від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17.

Як встановлено судом, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року у справі № 440/10004/22 визнано протиправною бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної надбавки (компенсації) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період з 07 листопада 2015 року по 15 жовтня 2019 року, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум цієї надбавки; зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну надбавку (компенсацію) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період з 07 листопада 2015 року по 15 жовтня 2019 року, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум цієї надбавки; визнано протиправною бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року; зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року.

Дане рішення набрало законної сили 21 лютого 2023 року.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання цього рішення відповідач добровільно здійснив нарахування та виплату надбавки (компенсації) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу, індексацію грошового забезпечення, а також забезпечив перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

11 березня, 18 березня 2023 року та 14 квітня 2023 року на рахунок позивача надійшли суми доплати вихідної допомоги перерахованої на підставі зазначеного вище судового рішення відповідно 17286,82 грн, 3631,17 грн та 1109,39 грн.

Зважаючи на наведене вище правове регулювання та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини грошового забезпечення за період з 15 жовтня 2019 року по лютий 2023 року (по місяць, що передує місяцю виплати).

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 14 травня 2019 року у справі № 804/2994/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 640/7975/15-а, від 05 липня 2022 року у справі №420/7633/20 та від 09.08.2022 у справі №460/4765/20.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 243-245, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та невиплати позивачу компенсації втраченої частини доходів внаслідок порушення термінів виплати частини грошового забезпечення у вигляді щомісячної надбавки (компенсації) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період з 07 листопада 2015 року по 15 жовтня 2019 року, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум цієї надбавки, індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року та частини одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби за період з 15 жовтня 2019 року по лютий 2023 року.

Зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втраченої частини доходів внаслідок порушення термінів виплати частини грошового забезпечення у вигляді щомісячної надбавки (компенсації) за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу за період з 07 листопада 2015 року по 15 жовтня 2019 року, з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум цієї надбавки, індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року та частини одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби за період з 15 жовтня 2019 року по лютий 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова