Справа № 400/4755/22
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 р. справа № 400/4755/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання протиправним та скасування наказу № 497 від 02.09.2022 р.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) Про результати службового розслідування за фактом відмови військовослужбовців 3 піхотної роти 101 піхотного батальйону нести військову службу № 497 від 02.09.22 р. в частині притягнення командира 3 піхотного відділення 3 піхотного взводу 3 піхотної роти 101 піхотного батальйону молодшого сержанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності із накладенням дисциплінарного стягнення сувора догана.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що при виданні спірного наказу командиром не було в повній мірі досліджено всі факти нібито вчиненого ним правопорушення, хибно розцінені дії позивача та ситуацію, що передувала виданню наказу. Командиром не встановлено всі дійсні істотні факти вчинення позивачем правопорушення, та протиправно прийнято спірний наказ, про що свідчить відсутність обов`язкових складових наказу, а саме чітке формулювання суті й обставин допущеного військовослужбовцем проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення. Також, акт службового розслідування був прийнятий з порушенням строку.

Судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що ним призначено, проведено та завершено службове розслідування щодо позивача в порядку та в строки встановленні Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. За результатами службового розслідування встановлено факт відмови позивача від виконання військових обов`язків, що стало підставою для видання наказу про накладення дисциплінарного стягнення сувора догана. Відповідач зауважив, що службове розслідування проводилось стосовно відмови позивача від виконання ним військових обов`язків, а не поведінки командування.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Позивач проходить службу в Збройних Сил України у військовій частині НОМЕР_1 командиром 3 піхотного відділення 3 піхотного взводу 3 піхотної роти НОМЕР_2 піхотного батальйону, звання молодший сержант.

Головним сержантом 3 роти 101 піхотного батальйону ОСОБА_2 20.08.22 р. було подано рапорт командиру військової частини про відмову деяких військовослужбовців нести службу в їх підрозділі та прохання усунути їх від виконання службових обов`язків.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.08.22 р. № 625 призначено службове розслідування за фактом відмови військовослужбовців, зокрема позивача нести військову службу.

За результатами службового розслідування складено акт службового розслідування на підставі висновків якого командиром військової частини НОМЕР_1 02.09.22 р. прийнято наказ Про результати службового розслідування за фактом відмови військовослужбовців 3 піхотної роти 101 піхотного батальйону нести військову службу № 497 від 02.09.22 р., яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності із накладенням дисциплінарного стягнення сувора догана.

З акту службового розслідування вбачається, що з 26.07.22 р. і по теперішній час позивач відмовився від несення військової служби від виконання бойових наказів в умовах воєнного стану.

Згідно з рапортом від 26.07.22 р. позивач доповів, що він не в змозі воювати за морально-психічним станом, без бойової підготовки та неадекватним командуванням.

У пояснювальній записці від 01.08.22 р. позивач зазначив, що 25.07.22 р. він з іншими військовослужбовцями відпочивали після бойового завдання та почули постріли. Через декілька хвилин до них прибіг заступник з МПЗ та почав погрожувати відкрити по них вогонь, якщо ще почує постріли. Він був у нетверезому стані та зі зброєю. Від проходження служби позивач не відмовляється, але в іншому підрозділі задля своєї безпеки.

В ході службового розслідування були відібрані пояснення у інших військовослужбовців 3 піхотної роти НОМЕР_2 піхотного батальйону, з яких вбачається відмова позивача від проходження військової служби в 101 піхотному батальйоні з причини того, що їх командування погрожувало 25.07.22 р. стріляти по підлеглих і перебувало у нетверезому стані.

За результатами службового розслідування встановлено, що позивач з 26.07.22 р. відмовився від несення військової служби у 3 піхотній роті НОМЕР_2 піхотного батальйону, а отже відмовились від виконання бойових наказів (розпоряджень) командира військової частини НОМЕР_1 в умовах воєнного стану.

Під час службового розслідування було встановлено вину, зокрема позивача в порушенні вимог статей 1, 3, 4, 5, 6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, статей 11, 16, 30, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24 березня 1999 р. № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).

Відповідно до ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Частиною 1 ст. 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: зокрема: сувора догана.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень встановлено статтями 83-95 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 84, частин 1, 3 статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно із ст. 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: 1) характер та обставини вчинення правопорушення; 2) його наслідки; 3) попередня поведінка військовослужбовця; 4) тривалість військової служби; 5) рівень знань про порядок служби.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку) визначено Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних силах України, яка затверджена наказом Міністра оборони України від 21.11.17 р. № 608 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 13.12.17 р. за № 1503/31371.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції № 608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; - невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем службової дисципліни.

Для визначення правомірності або протиправності наказу про застосування дисциплінарного стягнення необхідно встановити наявність або відсутність складу дисциплінарного правопорушення.

В спірних правовідносинах об`єктом дисциплінарного правопорушення є суспільні відносини та цінності, що охороняються правом, на які спрямовано посягання суб`єкта правопорушення, додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Об`єктивна сторона це бездіяльність позивача, а саме відмова позивача у несенні служби та виконання бойових наказів в умовах воєнного часу. Об`єктивна сторона - у формі умислу. Суб`єкт - військовослужбовець - позивач.

Позивач у позові зазначає, що від проходження служби в ЗСУ він не відмовлявся, але не бажає нести службу саме в цьому підрозділі під командуванням керівного складу та просив перевести його до іншої бригади. Також зазначив, що відповідач проігнорував ситуацію, яка склалась в ніч на 26.07.22 р. та розцінив заяву позивача, як відмову від несення служби.

Суд враховує, що військовослужбовець повинен дотримуватись військової дисципліни, що ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі не лише під час несення ним служби, а й у вільний від несення служби час і тим більше під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та в подальшому продовженого і чинного в теперішній час.

Відтак військова присяга зобов`язує позивача обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність. Сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок. За нормами Статуту ВС ЗСУ позивач повинен виконувати військовий обов`язок та накази командира.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що матеріалами службового розслідування доведено наявність дисциплінарного проступку у діях позивача, а саме порушення позивачем військової дисципліни, що полягає у недотриманні норм Статуту ВС ЗСУ та Військової Присяги, а саме небажанні проходити військову службу, адже позивачем особисто подано рапорт, в якому він зазначив, що не взмозі воювати за морально-психологічним станом та без бойової військової підготовки та неадекватним командуванням. Посилання позивача, що його неправильно зрозуміли та він не відмовлявся служити в ЗСУ не приймається судом до уваги, оскільки зміст його рапорту не підлягає іншому тлумаченню.

Суд відхиляє посилання позивача на те, що під час службового розслідування не було враховано пояснення позивача та інших військовослужбовців щодо причин подання ним рапорту про небажання проходити військову службу в 101 піхотному батальйоні під командуванням зазначеного керівного складу, оскільки зазначене не спростовує вчинення позивачем дисциплінарного проступку, адже ні у Дисциплінарному статуті ЗСУ, ні у Статуті внутрішньої служби ЗСУ не надано право підлеглому обирати бажане для нього командування та за їх бажанням переводитись до інших бригад.

Суд зазначає, що службове розслідування проводилось стосовно відмови позивача від виконання військових обов`язків, а не поведінки його командування. Розгляд рапорту позивача стосовно погроз та вживання алкогольних напоїв керівництвом знаходиться поза межами службового розслідування. Якщо позивач не отримає відповідь з цього питання від керівництва, то він може подати скаргу до Міністерства оборони України чи до Внутрішньої служби правопорядку.

Також суд відхиляє твердження позивача щодо складання акту службового розслідування з порушенням строку, оскільки Інструкція № 608 не визначає строк прийняття акту службового розслідування, лише Дисциплінарний статут ЗСУ містить строк проведення службового розслідування, який складає місяць з дня його призначення і згідно матеріалів справи він не був порушений відповідачем.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що наявними матеріалами справи підтверджено правомірність спірного наказу, а наведені позивачем доводи не дають суду підстав для його скасування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що маються підстави для відмови в задоволенні позову.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз