Справа № 520/21468/23
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2023 р. Справа №520/21468/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Національної поліції України від 13.07.2023 №1721 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції до ОСОБА_1 , головного оперуповноваженого 2-го відділу 2-го управління (організації боротьби з торгівлею людьми) Департаменту міграційної поліції Національної поліції України;

- визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 28.07.2023 №1187 о/с про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 , головного оперуповноваженого 2-го відділу 2-го управління (організації боротьби з торгівлею людьми) Департаменту міграційної поліції Національної поліції України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного оперуповноваженого 2-го відділу 2-го управління (організації боротьби з торгівлею людьми) Департаменту міграційної поліції Національної поліції України з 29.07.2023;

- стягнути з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі, визначеному чинним законодавством України, з 29.07.2023 по день прийняття рішення суду520/15372/23;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного оперуповноваженого 2-го відділу 2-го управління (організації боротьби з торгівлею людьми) Департаменту міграційної поліції Національної поліції України та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за 1 місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані накази про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції та про звільнення зі служби в поліції, прийняті відповідачем є протиправними та такими, що суперечать нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Ухвалою суду від 24.08.2023 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

26.09.2023 відповідачем до суду надано відзив на позов, в якому зазначено, що дії відповідача щодо винесення оскаржуваних наказів про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції та про звільнення його зі служби в поліції є правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. В задоволенні адміністративного позову просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (надалі - позивач) з 07.11.2015 перебував у трудових відносинах з Національною поліцією України (надалі - відповідач) і на момент звільнення зі служби обіймав посаду головного оперуповноваженого 2-го відділу 2-го управління (організації боротьби з торгівлею людьми) Департаменту міграційної поліції Національної поліції України.

На службі в органах внутрішніх справ позивач з 30.08.2004.

Наказом т.в.о. Голови Національної поліції України генералом поліції третього рангу Іваном Вигівським від 29.05.2023 № 451 з метою повної, усебічної та об`єктивної перевірки відомостей, викладених у доповідній записці полковника поліції ОСОБА_2 , начальника Департаменту міграційної поліції, від 18.05.2023 щодо можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Департаменту міграційної поліції було призначене службове розслідування у формі письмового провадження.

27.06.2023 за результатом проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією було складено висновок, який цього ж дня був затверджений т.в.о. Голови Національної поліції України генералом поліції третього рангу Іваном Вигівським. Зі змістом висновку службового розслідування позивач був ознайомлений 25.07.2023.

13.07.2023 наказом т.в.о. Голови Національної поліції України генералом поліції третього рангу Іваном Вигівським № 1721 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Департаменту міграційної поліції» до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Із вказаним наказом позивача було ознайомлено в порядку, визначеному у ч. 2 ст. 22 Закону № 2337 і п. 2 розділу VII Порядку № 839 20.07.2023, про що ним особисто проставлено підпис на останньому аркуші даного наказу.

Підставою застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції у наказі від 13.07.2023 № 1721 зазначено: за грубе порушення службової дисципліни, що виразилося у порушенні Присяги працівника поліції, пунктів 1, 2, 4, 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом № 2337, п. 1 і 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію України», ч. 3 ст. 41 Кримінального процесуального кодексу України, п. 1 і 2 ч. 2 ст. 21 Кодексу цивільного захисту України, абз. 3 ст. 14 Закону України «Про охорону праці», п. 6 розділ II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України 08.02.2019 № 100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за № 223/33194, абз. 1 і 2 п. 8 розділу І, п. 6 розділу VI Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07.07.2017 № 575, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31.07.2017 за № 937/30805, п. 9, 12 та 13 розділу III Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 № 757, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.09.2017 за № 1198/31066, п. 7.6 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми, властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.10.1998 за № 637/3077, абз. 8 п. 46 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 № 55, підпунктів 18, 19 п. 16 розділу II Інструкції з діловодства в системі Національної поліції, затвердженої наказом Національної поліції України від 20.05.2016 № 414, п. 3 загальної частини та п. 9 завдань та обов`язків посадової інструкції головного оперуповноваженого 2-го відділу 2-го управління Департаменту міграційної поліції.

28.07.2023 на виконання ч. 3 ст. 22 Закону № 2337 і п. 3 розділу VII Порядку № 839 Головою Національної поліції України Іваном Вигівським видано наказ № 1187 о/с, відповідно до якого позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Підставою звільнення зазначено наказ Національної поліції України від 13.07.2023 № 1721, з яким позивача було ознайомлено під особистий підпис 31.07.2023.

Не погоджуючись із вказаними наказами відповідача про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції та про звільнення зі служби в поліції, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 статті 8 Закону №580-VIII передбачено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (п.1 ч.1 ст.18); професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (п.2 ч.1 ст.18); поважати і не порушувати прав і свобод людини (п.3 ч.1 ст.18).

Згідно з частинами 1, 2 статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України". Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно із частиною першою статті 60 Закону України «Про Національну поліцію» відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Як передбачено частиною 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки». Присяга поліцейського зобов`язує вірно служити, дотримуватися законодавства, поважати права людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського. Авторитет поліції багато в чому пов`язується з авторитетом поліцейського, оцінкою його поведінки як у професійній сфері, так і поза межами його професійної (службової) діяльності. Поліцейський повинен докладати всіх зусиль, щоб, на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини, його поведінка була бездоганною. Таким чином, інститут Присяги поліцейського вже сам по собі призначений забезпечити дотримання публічним службовцем - поліцейським закону як у повсякденній службовій, так і позаслужбовій (приватній) діяльності. При цьому, у кореспонденції з частиною 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» інститут присяги поліцейського забезпечує необхідність виконання завдань поліції незалежно від дії будь-яких факторів, адже жодних виключень із загального правила законом не передбачено.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначені Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ (далі - Дисциплінарний статут).

За визначенням частини 1 статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» № 2337-VIII службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з вимогами пункту 1 та пункту 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, поліцейський зобов`язаний бути вірним Присязі поліцейського; утримуватися від дій, які підривають авторитет Національної поліції України. Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції, що визначено у частині 3 статті 11 Закону України «Про Національну поліцію».

Види відповідальності поліцейського за порушення службової дисципліни визначено у статті 11 Дисциплінарного статуту.

Так, відповідно до частини першої вказаної статті за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з частиною другою, третьою статті 11 Дисциплінарного статуту за вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Порядком № 893 визначено процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Пунктом 1 розділу II Порядку № 893 визначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Так, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що 18.05.2023 начальником Департаменту міграційної поліції на ім`я Т. в. о. Голови Національної поліції України генерала поліції третього рангу Вигівського Івана надіслано доповідну записку (вих. від 18.05.2023 № 1415/16/1-2023) про те, що до Департаменту міграційної поліції далі також - ДМП) надійшла інформація про повідомлення про підозру у рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000303, розпочатому 22.06.2022 за ознаками злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2, 3 ст. 255, ч. 2 ст. 302, ч. ч. 2, 3 ст. 303 Кримінального кодексу України, оперуповноваженому 2-го відділу 2-го управління (організації боротьби з торгівлею людьми) Департаменту міграційної поліції підполковникові поліції Кириченку Валерію Леонідовичу.

На підстав цього відповідачем порушено питання про призначення службової перевірки з метою повної, усебічної та об`єктивної перевірки можливого скоєння поліцейським дисциплінарного проступку, що призвело до зазначеної події.

Відповідно до пункту другого розділу II Порядку № 893 службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про:

- внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення;

- повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку;

- надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому міститься вимога щодо проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, за яких стало можливим учинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції»;

- ознаки дисциплінарного проступку, що призвів до загибелі або поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського під час виконання ним службових повноважень;

- недотримання підстав та порядку застосування або використання вогнепальної зброї, спеціальних засобів або заходів фізичного впливу;

- недотримання норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування;

- втрату поліцейським службового посвідчення та спеціального нагрудного знака (жетона), табельної, добровільно зданої чи вилученої зброї або боєприпасів, нагородної зброї, якщо вона зберігалася в територіальному органі поліції чи його територіальному (відокремленому) підрозділі, а також закладі, установі Національної поліції України, що належать до її управління (далі - органі (підрозділ, заклад, установа) поліції), а також втрату спеціальних засобів поліцейським чи відсутність їх в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, матеріалів досудового розслідування, справ оперативного обліку та справ про адміністративні правопорушення, речових доказів, а також тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження;

- розголошення конфіденційної, таємної, службової або іншої інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом;

- порушення законодавства України у сфері фінансово-господарської діяльності органів поліції, а також установ, які належать до сфери управління Національної поліції України, виявлені під час ревізій або перевірок, внутрішніх аудитів;

- перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- приховування від обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні та адміністративні правопорушення, які були відомі поліцейському, але не отримали реєстраційного номера або не були зафіксовані ним у встановленому законодавством України порядку;

- здійснення поліцейським дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовною або іншими ознаками в будь-якій формі, а також сексуальних домагань.

Отже, судом встановлено, що повідомлення поліцейському про підозру є обов`язковою та безальтернативною підставою для призначення та проведення службового розслідування.

Саме дотримання поліцейським службової дисципліни унеможливило б оголошення йому підозри за фактами вчинення злочинів щодо участі у злочинній організації, за дії, вчинені службовою особою з використанням службового становища із створенням або утриманням місць розпусти.

Досудове розслідування за вказаними фактами, доведення вини особи у вчиненні зазначених злочинів віднесено до повноважень органу досудового слідства у кримінальному провадженні, а ухвалення вироку - суду.

Разом з тим, проведення службового розслідування можливого скоєння поліцейським дисциплінарного проступку, що призвело до зазначеної події (додержання при виконанні службових обов`язків службової дисципліни) віднесено до компетенції та повноважень дисциплінарної комісії відповідача.

Вказане доводить, що підстава для призначення на проведення службового розслідування, призначеного наказом НПУ від 29.05.2023 №451 прямо встановлена Порядком №893.

Разом з тим, відповідач зазначає, що оголошення підозри поліцейському за переліченими вище статтями Кримінального кодексу України, розцінюється керівництвом НПУ як надзвичайна подія щодо поліцейського з огляду на те, що частиною першою статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліцію, складає Присягу на вірність Українському народові.

В основу поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й відповідальність за їх невиконання.

Зі змісту присяги працівника поліції слідує, що його поведінка має відповідати високій відповідальності, що займана посада є виявом довіри народу, тому він має відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою, вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Згідно з частиною першої та другої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Згідно змісту пункту 4 розділу V Порядку № 893 службове розслідування має встановити:

- наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

- ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

- обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

- відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

- вид і розмір заподіяної шкоди;

- причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 27 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

Відповідно до роздруківки системи доступу на територію розташування Департаменту міграційної поліції (Повітрофлотський проспект, 24/2, місто Київ), ОСОБА_1 прийшов на роботу о 16.49, а 15.02.2023 - о 15.54.

З матеріалів службового розслідування вбачається, що позивачем 21.06.2023 надані пояснення, зокрема, щодо відсутності його на робочому місці 19.01.2023 та повідомлення відомостей про виконання ним у час відсутності службових завдань.

Позивач повідомив, що 19.01.2023 до 16:49 виконував оперативно-розшукові заходи, про що доповідав керівництву. 15.02.2023 - проводив оперативно-розшукові заходи, виконував доручення слідчого, про що доповідав керівництву. Іншого позивач не повідомляв.

Начальник 2-го відділу 2-го управління Департаменту міграційної поліції Національної поліції України підполковник поліції Олійник В.О., який був безпосереднім керівником позивача, пояснив, що 19.01.2023 ОСОБА_1 доповів йому, що був у Департаменті оперативно-технічних заходів Національної поліції України, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 15, та прослуховував інформацію щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Разом з тим, ОСОБА_3 пояснив, що 15.02.2023 ОСОБА_1 також доповів йому, що був у ДОТЗ Національної поліції України, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 15, та прослуховував інформацію щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Водночас відповідно до інформації, наданої на лист Департаменту головної інспекції та дотримання прав людини (далі також - ДГІДПЛ) від 19 червня 2023 року № 888 щодо відвідування ОСОБА_1 приміщення ДОТЗ 19.01.2023, 15.02.2023, встановлено, що зазначений працівник ДМП 19.01.2023, 15.02.2023 приміщення ДОТЗ не відвідував, що підтверджується листом ДОТЗ від 20.06.2023 № 732/18/02/2-2023дск, який міститься в матеріалах справи.

Опитаний з даного приводу начальник відділу ДОТЗ майор поліції ОСОБА_4 повідомив, що він відповідає за ознайомлення працівників підрозділу ініціатора з матеріалами отриманими за результатами проведення ОТЗ на НСРД. З ОСОБА_1 він особисто не знайомий. 19 січня 2023 року та 15 лютого 2023 року ОСОБА_1 з матеріалами проведення ОТЗ та НСРД не ознайомлювався, про що свідчить відсутність відповідних записів у журналі.

Ураховуючи вищевикладене, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що 19.01.2023 та 15.02.2023 ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці без поважних причин з 09.00 по 13.00 та з 13.45 по 16.49 та загальний час відсутності на роботі становить - 7 годин 4 хв. та 15.02.2023 - з 09.00 по 13.00 таз 13.45 по 15.54 та загальний час відсутності на роботі становить - 6 годин 9 хв.

Частиною третьою статті 91 Закону України «Про Національну поліцію» для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які готують поліцейських, - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем.

Наказом Національної поліції України від 30.07.2016 № 654 затверджено внутрішній розпорядок дня поліцейських, державних службовців та працівників апарату центрального органу управління поліції, відповідно до якого встановлено: початок робочого дня - о 09.00; обідня перерва - 45 хвилин: з 13.00 по 13.45.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Відповідно до частини 4 статті 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно з пунктом 3 Загальної частини посадової інструкції головного оперуповноваженого 2-го відділу 2-го управління ДМП (далі - Посадова інструкція), з якою позивач ознайомлений 23.02.2021 під підпис, ОСОБА_1 зобов`язаний у своїй діяльності керуватися Конституцією України, законами України, актами Верховної Ради України, Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами МВС, наказами та розпорядчими документами НПУ, положенням про ДМП.

Таким чином ОСОБА_1 допущено прогули та порушено вимоги пунктів першого, другого, четвертого та восьмого частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1-2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункт 3 Загальної частини Посадової інструкції.

Крім того необхідно зазначити, що відповідно до листа ПП МВС України від 13.12.2023 №33/3-883, який направлено до ДМП, співробітники вказаного підрозділу проходили періодичний медичний огляд з 13.02 по 14.02.2023, що спростовує інформацію наведену у позові про проходження позивачем вказаного огляду 15.02.2023, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Стаття 15 КУпАП встановлює особливості відповідальність військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень.

Згідно з частиною першою, другою вказаної статті військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт. У разі притягнення таких осіб до відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі направлення особи, яка вчинила таке насильство, на проходження програми для осіб, які вчинили домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, здійснюється на загальних підставах.

Інші, крім зазначених у частині першій цієї статті, особи, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів або спеціальних положень про дисципліну, у випадках, прямо передбачених ними, несуть за вчинення адміністративних правопорушень дисциплінарну відповідальність, а в інших випадках - адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Також, у ході службового розслідування відповідачем отримано інформацію про те, що в ОСОБА_1 у володінні знаходиться пристрій для відстрілу гумових куль «ФОРТ-12Р», калібр 9 мм, № НОМЕР_1 , дозвіл на зберігання № 5433, виданий ГУНП в Харківській області, який з 15 червня 2023 року знаходиться в розшуку.

У зв`язку з цим листом ДГІДПЛ від 16 червня 2023 року № 164 до ГУНП в Харківській області надіслано запит про допущені порушення законодавства ОСОБА_1 , які стали підставою для виставлення картки ІПК на зазначену зброю в ІПНП «Кримінальна зброя».

Листом ГУНП в Харківській області від 20.06.2023 № 328/119-58/01-2023 на адресу ДГІДПЛ надійшла інформація про те, що «...під час відпрацювання власників зброї та пристроїв, що перебувають на обліку Харківського районного управління № 1 ГУНП в Харківській області, було встановлено, що гр. ОСОБА_1 ,ч ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час не мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , встановити місцезнаходження гр. ОСОБА_1 не надалося можливим, оскільки працівникам підрозділу контролю за обігом зброї було невідомо актуальне місце роботи та місце мешкання гр. ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вказана інформація була зареєстрована у книзі ЄО № 8873 від 15.06.2023 ХРУП 1 ГУНП в Харківській області, та проведені відповідні корегування в ІПНП «Зареєстрована зброя» та «Кримінальна зброя».

Відповідно п. 7.6. Інструкції «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року, у разі зміни місця проживання власник зброї, пристрою у десятиденний строк повинен звернутися із заявою в довільній формі про постановку на облік в органі поліції за новим місцем проживання. Особова справа власника зброї за письмовим запитом територіальним підрозділам поліції надсилається для взяття на облік в орган поліції за новим місцем проживання, а зброя, пристрій знімаються з обліку, про що вноситься інформація до БД...».

З даного приводу ОСОБА_1 пояснив, що він дійсно має пристрій для відстрілу гумових куль та у зв`язку з військовим станом він не звертався до органів поліції за новим місцем проживання для постановки вказаного пристрою на облік. ОСОБА_3 , повідомив, про те що йому відомо, що у ОСОБА_1 у володінні є пристрій для відстрілу гумових куль.

Як наслідок ОСОБА_1 не надав інформацію поліцейським, які зобов`язані перевіряти умови зберігання зброї ним пристрою для відстрілу гумових куль «ФОРТ-12Р», що унеможливило перевірку умов зберігання ним пристрою для відстрілу гумових куль.

Вищезазначеним ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 7.6 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС від 21.08.1998 № 622, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1998 року за № 637/3077, пунктів 1-2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів першого та третього частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункт 3 Загальної частини Посадової інструкції.

Необхідно зазначити, що матеріалами службового розслідування підтверджено вчинення позивачем і інших порушень службової дисципліни, які позивач не спростовує, що підтверджує проведення службового розслідування повно, об`єктивно при з`ясуванні всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, що в сукупності призвело до ухвалення рішення про звільнення позивача зі служби в поліції. Іншого позивач не доводить.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах висловлював правову позицію, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів поліції.

Так, у постановах від 21 вересня 2018 року у справі №824/227/17-а, від 07 березня 2019 року у справі №819/736/18 та від 05 грудня 2018 року у справі №808/1089/17 зазначено, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. При цьому, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в НП України є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 09 лютого 2022 року у справі № 160/12290/20.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не було доведено протиправності оскаржуваних наказу т.в.о. Голови Національної поліції №1721 від 13.07.2023 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції та наказу Голови Національної поліції №1187 о/с від 28.07.2023 про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 262, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Національної поліції України (вул. Ак. Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов