Справа № 500/5165/23
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5165/23

23 жовтня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПC у Тернопільській області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.03.2023 №0-1918-2405-1920.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.03.2023 Головним управлінням ДПC у Тернопільській області прийнято податкове повідомлень-рішення №0-1918-2405-1920, яким ОСОБА_1 визначено суму податкових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік у розмірі 152948,25 грн. Однак приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , використовується ним для розведення свиней, як сільськогосподарським товаровиробником, а тому не є об`єктом оподаткування, відповідно до пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України (далі ПК України).

За таких обставин, позивач вважає спірне податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, яке підлягає скасуванню, що і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 22.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області 05.09.2023 подано до суду відзив на позов. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 із 17.12.2018 є власником нежитлового приміщення, свинарник маточник загальною площею, 1568,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому Головним управлінням ДПС у Тернопільській області було сформовано податкове повідомлення рішення №0-1918-2405-1920 від 06.03.2023, згідно із пп. 54.3.3 п. 54.3 ст.54 ПК України та відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України визначено суму податкового зобов`язання, а саме податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваного фізичними особами, які є власниками об`єкту нежитлової нерухомості, податковий період 2022 рік у розмірі 152948,25 грн. Позивачем не підтверджено двох умов для звільнення об`єкта нерухомості від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, тому даний об`єкт нерухомого майна не відноситься до об`єктів, визначених пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, а саме: суб`єкт, який володіє об`єктами нерухомості повинен бути сільськогосподарським товаровиробником; об`єкт нерухомості (будівлі, споруди) повинні використовуватися безпосередньо у сільськогосподарській діяльності таким сільськогосподарським товаровиробником. В податковий період, за який нараховано податкове зобов`язання, у позивача не був зареєстрований необхідний вид діяльності сільськогосподарського товаровиробника, а подані ним накладна про купівлю кормів, накладна про купівлю обладнання, декларація виробника про відповідність продукції жодним чином не підтверджують діяльність селянського господарства. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено і це не оспорюється сторонами, що позивач ОСОБА_1 з 13.04.2010 зареєстрований як фізична особа-підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 з 17.12.2018 на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна: свинарник-маточник, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

06.03.2023 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення-рішення №0-1918-2405-1920, яким ОСОБА_1 визначено суму податкових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік у розмірі 152948,25 грн.

Не погодившись із таким рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено ст.266 ПК України.

Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування у відповідності до пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпунктом 266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України передбачає, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Положеннями пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України встановлюються податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Так, не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку (пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України).

З правового аналізу цієї норми слідує, що підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати, відповідно до пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, є призначення такої будівлі для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а також особа має бути сільськогосподарським товаровиробником і така будівля не здаються їх власником в оренду, лізинг, позичку.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11.04.2023 у справі № 380/18104/21.

За визначенням пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Застереження в пп.14.1.235 щодо цілей глави 1 розділу XIV ПК України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін "сільськогосподарський товаровиробник" має інше змістовне навантаження.

Визначення "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у ст.1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18.01.2001 № 2238-ІІІ, сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Крім того, законодавцем, з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".

Згідно з ст.1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" від 23.09.2008 № 575-VI виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 24.02.2020 у справі № 500/2407/18.

Судом встановлено, що належний позивачу на праві приватної власності об`єкт нерухомого майна: свинарник-маточник, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відноситься до будівель, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, що підтверджується свідоцтвом про право на нерухоме майно від 17.12.2018, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 149907497 від 17.12.2018, технічним паспортом на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, технічним паспортом виробничого будинку, витягом з Реєстру будівель діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва з додатками.

На думку позивача, належне йому на праві власності майно, звільнене від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень пп."є" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, оскільки вищенаведений об`єкт нерухомості використовувався ним у 2022 році для розведення та вирощування різних порід свиней, тобто позивач є сільськогосподарським товаровиробником.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 13.04.2010 зареєстрований як фізична особа-підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, номер запису 0016505.

Основними видами економічної діяльності ОСОБА_1 є: 47.59 Роздрібна торгівля меблями, освітлювальними приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах (основний); 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 16.23 Виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів; 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво; 31.09 Виробництво інших меблів; 31.02 Виробництво кухонних меблів.

Суд відзначає, що у 2022 році, податковий період, за який нараховане податкове зобов`язання, у позивача не був зареєстрований необхідний вид діяльності (КВЕД 01.46 Розведення свиней) сільськогосподарського товаровиробника.

Натомість, такий КВЕД (01.46 Розведення свиней) був зареєстрований позивачем лише 02.01.2023. Тобто, уже після спірного оподатковуваного періоду (2022 рік).

Отже, за встановлених обставин, в контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 на праві приватної власності (свинарник-маточник, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ), у 2022 році, податковий період за який нараховане податкове зобов`язання, не використовувалося позивачем безпосередньо для здійснення сільськогосподарської діяльності, зокрема розведення свиней.

Також, суд звертає увагу, що лише сам по собі факт наявності у власності позивача будівлі призначеної для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, не може свідчити про ознаку позивача, як сільськогосподарського товаровиробника.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 не подано й матеріалами справи не підтверджено, що він є сільськогосподарським товаровиробником, а тому позивач не відповідає вимогам, які ставляться до суб`єкта - власника нежитлової нерухомості, для звільнення його від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Покликання позивача, що обставини здійснення ним діяльності у сфері сільськогосподарського товаровиробництва у 2022 році, що полягає у розведенні поросят та вирощуванні дорослих свиней, для подальшого забою на бойнях та реалізації м`яса, підтверджуються, зокрема: накладною № 1 від 20.01.2023, видатковою накладною №95 від 15.01.2022, декларацією про відповідність м`ясної продукції № 75 (а. с. 28-30), суд вважає безпідставними. Оскільки, в розумінні пп."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, такі не можуть бути підставою для застосування до позивача пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати.

Вказана позиція суду відповідає висновкам Восьмого апеляційного адміністративного суду, висловленим у постанові від 31.08.2023 у справі №500/99/23, предметом розгляду якої було податкове повідомлення - рішення Головного управлінням ДПС у Тернопільській області, якими ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2020 рік.

При цьому обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.78 КАС України).

Отже, встановлені судом обставини справи та системний аналіз наведених законодавчих норм свідчать про обґрунтоване нарахування позивачу податкових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022 рік у розмірі 152948,25 грн., що стверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, та визнає податкове повідомлення-рішення від 06.03.2023 №0-1918-2405-1920 таким, що прийняте відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, а доводи позивача наразі не спростовують вказаних висновків суду.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність оскаржуваного рішення, про що описано вище.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул.Білецька, 1, м.Тернопіль, 46003, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.