Справа № 400/2037/22
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 р. справа № 400/2037/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2

до відповідачівВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , Міністерства оборони України, просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії; скасування п. 8 наказу від 13.08.2021 року № 162 та п. 5 наказу від 19.11.2021 року № 235

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 1) та Міністерства оборони України (далі відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 , яким призупинено військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України наказом від 19.11.21 р. № 187-РС, призупинено строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключено із всіх видів забезпечення з 24.09.21 р.;

- скасувати п. 8 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій службі) № 162 від 13.08.21 р. відносно солдата ОСОБА_1 ;

- скасувати п. 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) № 235 від 19.11.21 р.;

- зобов`язати Міністерство оборони України в особі військової частини НОМЕР_2 прийняти рішення, яким достроково припинити (розірвати) контракт Про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського (старшинського) складу від 28.03.19 р., який укладений між Міністерством оборони України в особі т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 сплатити грошове забезпечення в тому числі грошову компенсацію на день припинення контракту.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що факт самовільного залишення позивачем військової частини під час перебування позивача у відрядженні не встановлений та не доведений, станом на теперішній час відсутнє рішення суду в адміністративній або кримінальній справі з цього приводу, при цьому позивач зазначає, що сумлінно виконував свої обов`язки та завдання і в період з 13.08.21 р. до 16.08.21 р. перебував на службі. Відтак, спірні накази є протиправними та підлягають скасуванню в оскаржуваних частинах. Крім того, спірними наказами позивача виключено з усіх видів грошового забезпечення і з 13.08.21 р. і з 24.09.21 р., відтак неможливо встановити з якого числа позивача знято з усіх видів грошового забезпечення.

Позовна заява залишалась без руху.

Суд поновив строк звернення до суду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки спірні накази є правомірними, адже прийняті відповідно до порядку призупинення та проходження військової служби. На підставі рапорту ОСОБА_4 і наказу командира військової частини НОМЕР_1 призначено службове розслідування щодо самовільного залишення позивачем місця служби, призупинено виплату грошового забезпечення та знято з усіх видів забезпечення в місці направлення позивача у відрядження. Факт самовільного залишення позивачем місця служби встановлено за результатами службового розслідування, для перевірки наявності в діях позивача кримінального правопорушення матеріали службового розслідування були направленні по місцю вчинення правопорушення та ТУ ДБР і після внесення повідомлення про вчинення кримінального правопорушення в Єдиний реєстр досудових розслідувань було винесено спірний наказ щодо призупинення з 24.09.21 р. військової служби і виключено з усіх видів забезпечення. Отже, накази спірні накази прийняті в послідовності та у відповідності до норм чинного законодавства.

Від відповідача 2 до суду відзив не надходив. Ухвалу про відкриття провадження у справі та позов з додатками відповідач 2 отримав.

Згідно ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачу 2 було надано достатньо часу для надання відзиву на позов.

Суд розглянув справу відповідно до вимог ст. 262 КАС України без проведення судового засідання, в порядку письмового провадження, на підставі матеріалів справи.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Позивач з 28.03.19 р. проходив військову службу на підставі контракту Про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського (старшинського) складу, укладеного на три роки.

На підставі рапорту капітана Ревенка В від 13.08.21 р. № 5191/оос т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 винесено наказ № 162 від 13.08.21 р., яким пунктом 8 визначено вважати позивача таким, що з 13.08.21 р. самовільно залишив військову частину під час перебування у відрядженні; призупинити виплату грошового забезпечення з 13.08.21 р. та знято з продовольчого забезпечення з 14.08.21 р.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 867 від 13.08.21 р. Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення 13.08.21 р. розташування табірного збору (н.п. Урзуф) солдата ОСОБА_1 було призначено службове розслідування, яке розпочато 13.08.21 р. та закінчено 03.09.21 р. і за результатами якого складено акт службового розслідування.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 982 від 03.09.21 р. Про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних, в якому зазначено про наявність ознак в діях позивача кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а матеріали службового розслідування направити по місцю вчинення правопорушення та ТУ ДБР.

Після отримання відповідачем 1 19.11.21 р. витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення 24.09.21 р. повідомлення про вчинення позивачем правопорушення, прийнято наказ № 235 про призупинення позивачу з 24.09.21 р. військової служби та виключено з усіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.92 р. № 2232-XII.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із частинами 2, 3 вказаної статті Закону України від 25.03.92 р. № 2232-XII проходження військової служби здійснюється, утому числі:

громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом;

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.99 р. №551-XIV.

За визначенням, наведеним статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24.03.99 р. №551-XIV, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до статей 2, 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24.03.99 р. № 551-XIV військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається, у тому числі, шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно із статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24.03.99 р. № 551-XIV військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, у тому числі, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24.03.99 р. № 551-XIV передбачено, що за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.99 р. № 548-XIV.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.99 р. № 548-XIV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно із статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.99 р. № 548-XIV кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтями 26, 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.99 р. № 548-XIV (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до статей 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.99 р. № 548-XIV солдат (матрос) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна.

Солдат підпорядковується командирові відділення.

Солдат зобов`язаний, у тому числі, підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою; додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни; виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Старший солдат (старший матрос) є помічником командира відділення та зобов`язаний допомагати командирові відділення в навчанні солдатів, заміщувати його у разі відсутності.

Згідно із статтями 84, 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24.03.99 р. № 551-XIV прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Статтею 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України від 24.03.99 р. № 551-XIV визначено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений Міністерством оборони України від 21.11.17 р. № 608.

За визначенням, наведеним у пункті 2 Розділу ІІ Порядку від 21.11.17 р. № 608, службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно із пунктом 3 розділу ІІ Порядку від 21.11.17 р. № 608 службове розслідування проводиться для встановлення:

неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;

ступеня вини військовослужбовця;

порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;

причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;

причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Відповідно до пунктів 1, 3, 8, 9 Розділу ІІІ Порядку від 21.11.17 р. № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Пунктом 1 Розділу ІV Порядку від 21.11.17 р. № 608 передбачено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

Згідно із пунктом 2 Розділу ІV Порядку від 21.11.17 р. № 608 особи, які проводять службове розслідування, мають право, у тому числі:

запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування);

отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані);

з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування;

отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України.

Згідно із пунктом 3 Розділу ІV Порядку від 21.11.17 р. № 608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

знати підстави проведення службового розслідування;

бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;

відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;

з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень;

порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;

висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;

ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);

оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Згідно із пунктами 1, 5, 6 Розділу V Порядку від 21.11.17 р. № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4, 5, 6 Розділу VІ Порядку від 21.11.17 р. № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Примірники акта службового розслідування надсилаються службовим особам, яких стосуються наведені у висновку пропозиції, та до відповідних структурних підрозділів органів військового управління.

За зверненням військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, йому надається завірена копія акта службового розслідування або витяг з акта, в частині, що його стосується, за умови, що вони не містять інформації з обмеженим доступом.

Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Акт службового розслідування разом з усіма матеріалами оформлюється окремою справою або долучається до документів відповідної номенклатурної справи.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування (ч. 4 ст. 85).

Необхідно, також враховувати, що відповідно до пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерством оборони України від 07.06.18 р. № 260, грошове забезпечення не виплачується, у тому числі, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Згідно із підпунктом 1 пункту 5 розділу ХVI Порядку від 07.06.18 р. № 260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються, зокрема, за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відносно позивача на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 було проведене службове розслідування щодо перевірки факту самовільного залишення ним військової частини під час відрядження і за результатами службового розслідування встановлено, що позивач 13.08.21 р. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 у відрядження поблизу населеного пункту Уазуф Донецької області без поважних причин, місце перебування позивача невідоме, пошукові заходи позитивного результату не дали, був відсутній 3 доби; 16.08.21 р. позивач повернувся в розташування підрозділу, пояснення надавати відмовився; 19.08.21 р. позивач повторно залишив військову частину НОМЕР_1 і був відсутній по теперішній час (відсутній більше 10 діб на час проведення службового розслідування).

Таким чином, за результатами службового розслідування було встановлення факт самовільного залишення позивачем військової частини НОМЕР_1 більше однієї доби, в свою чергу в ході розгляду справи позивачем не доведено належними доказами його відсутність в цей час з поважних причин, більш того, в подальшому позивач був відсутній знову на військовій служби з 18.08.21 р. більше 10 діб. Пояснення позивача щодо відсутності в нього телефону судом до уваги не приймаються через не надання позивачем належних доказів і відсутності пояснень щодо місця перебування позивача за час відсутності за місцем відрядження. Крім того, в наказі про результати службового розслідування зафіксовано, що були проведені пошукові роботи протягом трьох діб, які не дали результатів.

Суд не знаходить порушень з боку відповідача 1 під час проведення службового розслідування, матеріали справи свідчать про відповідність дій відповідача 1 під час призначення, проведення та оголошення результату службового розслідування Дисциплінарному статуту.

Таким чином, враховуючи відсутність позивача на службі без поважних причин більше ніж одну добу, суд вважає правомірність дій і спірного наказу відповідача 1 щодо призупинення виплати грошового забезпечення та зняття позивача з усіх видів забезпечення у місця відрядження.

Щодо спірного наказу № 235 від 19.11.21 р., яким позивачу призупинено з 24.09.21 р. військову службу та виключено з усіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.

Питання призупинення військової служби врегульовано ч. 2ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідно до якої військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Отже, призупинення військової служби здійснюється у наведеному порядку, зокрема, після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як вбачається з матеріалів справи, до відповідача 19.11.21 р. надійшов витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення 24.09.21 р. повідомлення про вчинення правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000417 за частиною 4 статті 407 КК України, 19.11.21 р. і було винесено відповідачем наказ, яким призупинено позивачу з 24.09.21 р. військову службу та виключено з усіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 і з огляду на вищезазначену норму (ч. 2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу") цей наказ є правомірним.

Щодо посилань позивача на розбіжності дат з якої його виключено з усіх видів грошового забезпечення, то такі розбіжності відсутні, адже наказом від 16.08.21 р. № 162 позивачу з 13.08.21 р. призупинено виплату грошового забезпечення та 14.08.21 р. його знято з усіх видів забезпечення, з продовольчого забезпечення на полігоні н.п. Урзуф на підставі п. 15 Порядку № 260, а наказом від 19.11.21 р. (після внесення повідомлення в ЄРДР) позивача знято з усіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 на підставі ч. 2 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Стосовно доводів позивача про лише передачу відповідачем 1 матеріалів службової перевірки до Територіального управління Державного бюро розслідувань про кримінальне правопорушення за статтею 408 КК України відносно позивача і відсутність вироку чи рішення суду, суд зазначає, що в межах даної адміністративної справи перевірці підлягають накази відповідача 1 з дотриманням завдань/критеріїв, передбачених у статті 2 КАС України. Тоді як факт самовільного залишення військовослужбовцем служби, що може становити склад кримінального правопорушення, підлягає перевірці у відповідному кримінальному провадженні і може мати наслідок окремого, ніж дисциплінарного, виду відповідальності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Міністерства оборони України (пр. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ), відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз