Справа № 300/5375/23
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" жовтня 2023 р. справа № 300/5375/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Гомельчука С.В.,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах приватного підприємства "Бойківщина" (далі по тексту позивач, ПП Бойківщина), звернувся до суду з адміністративним позовом до Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення законодавства про працю та зайнятість населення від 05.07.2023 №10-ДПС.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 липня 2023 року заступником начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на підставі акту перевірки Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № 197/09-19-09-01/13657470 від 18 травня 2023 року складено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №10-ДПС. Оскільки постанову складено на підставі акту перевірки ДПС України, тому відповідачем в повній мірі не могло бути досліджено дійсність встановлених порушень. Так, перевіркою встановлено використання праці найманих працівників без укладення трудового договору, а саме з ОСОБА_1 , який здійснював реалізацію товару в магазині-кафе ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке належить ПП ОСОБА_2 . Вказану постанову вважає неправомірною, оскільки на час проведення перевірки ОСОБА_1 здійснював реалізацію товару, виступаючи від імені позивача на підставі нотаріально посвідченої довіреності. З огляду на вказане просить визнати протиправною та скасувати постанову Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу на приватне підприємство Бойківщина за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №10-ДПС №10-ДПС від 05 липня 2023 року.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.
Південно Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці скористалося правом на надання відзиву, який надійшов на адресу суду 04 вересня 2023 року. Відзив обґрунтовано тим, що відповідачу від Головного управління ДПС в Івано-Франківській області надійшли матеріали фактичної перевірки магазину-кафе ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке належить ПП ОСОБА_2 . Під час проведення перевірки виявлено факт використання найманої праці неоформленого працівника, що стало підставою для накладення штрафних санкцій. В задоволенні позовних вимог просить відмовити.
У період з 06 жовтня 2023 року по 13 жовтня 2023 року головуючий суддя у справі перебував у відпустці.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає таке.
09 травня 2023 року, на підставі наказу Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області про проведення перевірки від 26.04.2023 №708-П, направлень на перевірку №1147 від 26.04.2023 та № 1146 від 26.04.2023, посадовими особами Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку магазину-кафе ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке належить ПП ОСОБА_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
У ході перевірки встановлено факт використання праці найманих працівників без укладення трудового договору в магазині-кафе ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке належить ПП ОСОБА_2 та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, реалізації двох пляшок пива Закарпатське 0.5 по ціні 30 грн., одної пляшки води Поляна Квасова 1,5 на загальну суму 90 грн. Вказаний товар реалізовано ОСОБА_1 . За результатами перевірки складено акт (довідка) фактичної перевірки № 197/09-19-09-01/ НОМЕР_1 від 18.05.2023.
Акт підписано ОСОБА_1 . До акту додані його пояснення, в яких останній вказав, що 09.05.2023 продав 2 пляшки пива Закарпатське по ціні 30 грн та пляшку води Поляна Квасова 1,5 по ціні 30 грн. Чек на руки не видавав у зв`язку з тим, що касовий апарат а даний час не працював. Накладні на товар відсутні в приміщенні тому, що заклад на даний момент не працює. Пояснення написані власноручно. Працівниками ДПС шкоди ні мені, ні торгівельному приміщенню не завдано.
Вказаний акт передано до Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці. Листом від 25.05.2023 №ПЗ/З/2317-23 відповідач повідомив ПП Бойківщина про отримання акту перевірки № 197/09-19-09-01/ НОМЕР_1 від 18.05.2023. Повідомлення отримано позивачем 03.06.2023.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 1 Положення про державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення №96, зі змінами) визначено, що Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.
Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (п. 2 Положення №96).
Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці (п. 4 Положення №96).
Пунктом 7 Положення № 96 визначено, що Держпраці здійснює своє повноваження безпосередньо та через утворені в уставленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпрацi може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.
Згідно пп. 9 п. 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за додержанням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.
За пп. 51 п. 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: складає у випадках, передбачених законом, протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про такі правопорушення і накладає адміністративні стягнення.
Відповідно до ч.1 ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, а органи місцевого самоврядування - на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад (ч.2 ст. 259 КЗпП України).
За приписами п.75.1.3. ст. 75, п. 80.6. ст. 80 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства,зокрема, з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Отже, Головне управління ДПС України в Івано-Франківській області має повноваження на проведення фактичної перевірки.
Щодо встановленого в ході проведення перевірки, порушення трудового законодавства суд зазначає, що п. 80.6 ст. 80 Податкового кодексу України передбачено, що під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).
Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (абз.4 ст. 24 КЗпП України).
Отже, основним критерієм допущення особи до праці є укладення із ним трудового договору.
Суд зазначає, що в акті перевірки від 18.05.2023 ОСОБА_1 надав пояснення, що він не являвся та не являється продавцем, а зайшов у приміщення по особистим питанням і помилково здійснив торгівлю. Згідно із поясненнями від 09.05.2023, доданими до акту перевірки, ОСОБА_1 зазначив, що здійснив реалізацію двох пляшок пива Закарпатське 0.5 по ціні 30 грн., одної пляшки води Поляна Квасова 1,5 на загальну суму 90 грн. Працівниками ДПС шкоди ні йому, ні торгівельному приміщенню не завдано.
На підставі вказаного, суд робить висновок, що ОСОБА_1 фактично здійснював діяльність продавця під час проведення перевірки 09.05.2023.
За ч. 1 ст. 53 Закону України Про зайнятість населення посадові особи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, а також фізичні особи - підприємці, винні у порушенні законодавства про зайнятість населення, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
На підставі вказаного, суд робить висновок, що відповідачем правомірно прийнято оскаржувану постанову, оскільки під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено реалізацію товарів в магазині кафе працівником, з яким не оформлено трудові відносини.
Щодо посилання позивача, що довіреністю від 02.03.2020, посвідченою приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу, уповноважено Філіповича М.Я. представляти інтереси ОСОБА_3 як засновника/власника ПП Бойківщина, суд зазначає, що актом перевірки встановлено реалізацію товарів ОСОБА_1 , що свідчить про здійснення останнім трудової діяльності, а не представлення інтересів засновника ПП Бойківщина.
Виходячи з дослідження зазначеної довіреності, суд вважає помилковим посилання позивача на те, що виступаючи представником власника ПП Бойківщина, ОСОБА_1 уповноважений на вчинення правочинів, право на здійснення яких має ОСОБА_3 , в тому числі на оптову, роздрібну торгівлю промисловими та продовольчими товарами, обладнанням та ін.
Крім того, суд зазначає, що позивач в адміністративному позові вказав, що посадові особи Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці фактично не навідувалися до місця здійснення господарської діяльності, а постанова про накладення штрафу була складена на основі інформації ДПС . З даного приводу суд вважає за необхідно зауважити про таке.
Механiзм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених зазначеною вище ч. 2 ст. 265 КЗпП, визначений та затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок № 509).
Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи) (п. 2 Порядку № 509).
Абзацом 6 пункту 2 Порядку № 509 визначено, що штрафи накладаються на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
Згідно з п. 3 Порядку № 509 справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що самостійною підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю є також акт перевірки ДПС, її територіального органу, що узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 28.01.2021 у справі №380/1116/20, від 21.04.2021 у справі №260/586/20.

Відтак, законодавством визначено можливість накладення штрафу на підставі акту ДПС при встановленні порушення законодавства про працю.

За нормами ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови діяв на підставі та в межах наданих йому повноважень, тому суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судові витрати згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.