Справа № 560/18603/23
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 жовтня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову (вказуючи, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ), в якій просить заборонити військовій частині НОМЕР_1 вчиняти дії щодо виплати окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших місячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інших видів грошового забезпечення зникло безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 в межах 50% від загального розміру нарахувань будь-яким особам, що на неї претендують.

Вимоги щодо змісту і форми заяви про забезпечення позову визначені статтею 152 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною четвертою статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів або позову справляється судовий збір в розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено з 1 січня 2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2684 гривні.

Враховуючи наведене вище, за подання заяви про забезпечення позову слід сплатити 805,20 грн.

Суд встановив відсутність доказу сплати судового збору.

Заявник просить звільнити її від сплати судового збору на підставі п.14, ч.2, ст.3 або ч.2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір».

За змістом пункту 14 частини другої статті 3 Закону №3674-VI судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Проте положення вказаної норми передбачає не справляння судового збору за подання заяви про захист прав дітей, а не звільнення від сплати судового збору за заяву в інтересах дітей. Заява про забезпечення позову не є у спірному випадку заявою про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Щодо ч.2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», то згідно вказаної норми суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.8 ЗУ «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З огляду на наведене, звільнення від сплати судового збору є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи.

Суд звертає увагу, що Законом № 3674-VI чітко визначено, як одну з умов для звільнення від сплати судового збору, обов`язок доведення заявником обставин, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Для звільнення від сплати судового збору заявник має довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави вважати за можливе звільнити таку особу від сплати судового збору.

Суд враховує, що Закон № 3674-VI не містить вичерпного й чіткого визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

На підтвердження того, що визначений законом до сплати розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, позивач надавала суду довідку Державної податкової служби, які містять відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2023 року станом на 20.10.2023, в яких вказано про отримання доходу лише у лютому 2023 року у сумі 447,84 грн.

Також заявником надано витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, де містяться індивідуальні відомості про застраховану особу - ОСОБА_1 (форма ОК-5). Згідно цього витягу відсутні відомості про заробіток для нарахування пенсії, зокрема, за 2022 рік.

Проте факт відсутності доходів не є апріорі підтвердженням наявності підстав для звільнення від сплати судового збору, оскільки заявник може отримувати дохід із інших джерел, окрім заробітної плати.

Аналогічна правова позиція з даного питання висловлена у Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 28.04.2022 у справі №9901/377/21.

Надані заявником відомості не можуть свідчити про те, що така не має інших джерел для існування та забезпечення своїх потреб - зокрема для сплати судового збору (вклади, нерухоме та рухоме майно, з якого отримується дохід, тощо). Такі відомості не відображають об`єктивний матеріальний стан заявника станом на дату звернення із заявою, оскільки остання може мати і інші джерела доходу.

Заявником не надано й документів на підтвердження того, що вона має статус малозабезпеченої особи, дохід якої є нижчим від прожиткового мінімуму, що могло б беззаперечно свідчити про її скрутне матеріальне становище.

Аналогічна правова позиція вказана в ухвалах Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі № 160/7738/19 та від 23 грудня 2021 року у справі №160/12072/20.

З огляду на наведене суд приходить висновку про відмову у задоволенні клопотання про звільнення заявника від сплати судового збору.

За змістом частини сьомої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, заяву про забезпечення позову слід повернути заявнику без розгляду.

Керуючись статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову повернути заявнику без розгляду.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя Д.А. Божук