Справа № 520/21858/23
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

23 жовтня 2023 р. № 520/21858/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Приватної фірми "Артон" (61030, Харківська обл., місто Харків, проїзд Верещаківський, будинок 38-А, ) до Волинської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (44350, Волинська обл., Любомльський р-н, село Римачі(з), вул. Призалізнична, будинок 13, ) про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості № UA205030/1023/000022/2 від 13.02.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення про коригування митної вартості товарів вартості № UA205030/1023/000022/2 від 13.02.2023 року відповідача є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що по митній декларації №23UA06U6 від 10.02.2023 року відбулось спрацювання системи АСАУР, що передбачало необхідність проведення більш детальної перевірки поданих декларантом документів на предмет можливого заниження митної вартості товару. Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності. Так, згідно правил Інкотермс, за умовами поставки FCA поза місцем завантаження, яке належить відправнику товару, вартість за таке навантаження лягає на покупця товару. Фактичною адресою продавця товару є - Havnarlagio 11 800 Tvoroyri, FaroeIslands, що відрізняється від місця завантаження FCA Klaipeda зазначеного в товаротранспортній накладній від 08.02.2023 №б/н. Витрати на навантажувально-розвантажувальні роботи не включені до митної вартості, не відображені в довідці про транспортні витрати, та не відображені в рахунку-фактурі, що суперечить умовам поставки FCA. Довідка про транспортні витрати від 09.02.2023 №б/н містить інформацію щодо транспортно експедиційних витрат від м. Клайпеда до пункту перетину кордону Ягодин 9000 грн., що суперечить середньому значенню транспортних витрат 60 000 - 80 000 грн. за доставку подібних/ідентичних вантажів з того ж місця доставки. У митній декларації №23UA06U6 від 10.02.2023 та інвойсі №22-1123 вказано, що позивач імпортував товар на умовах поставки FCA, це означає не включення до вартості товару витрат на транспортування, а відтак такі витрати мають бути додані до митної вартості товарів за правилами ч. 10 ст. 58 Митним кодексом України. Відповідно до Контракту №3101 від 31.01.2022р. адреса Продавця P/F Vardin Pelagic є Фарерські острови ( Havnarlagid 11800 Tvoroyri, Faroe Islands). Відтак, під час перевірки документів поданих для митного оформлення у митного органу виникли сумніви, чи усі числові значення включені до митної вартості, адже у автотранспортній накладній б/н від 08.02.2023 вказується, що місцем навантаження товару є Klaipeda, Lithuania (м.Клайпеда, Литва). Як зазначалося вище, якщо адреса завантаження не співпадає з адресою продавця, то такі витрати покладаються на покупця (Приватну фірму "Артон"). Також до митного оформлення та контролю не подавалося жодного письмового підтвердження (договору, контракту або іншого документа), що місце, де відбувалося завантаження товару за адресою Klaipeda, Lithuania (м. Клайпеда, Литва), належить саме продавцю (P/F Vardin Pelagic). На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що Приватна фірма "Артон" (замовник) та ФОП ОСОБА_1 уклали договір про надання транспортно-експедиційних послуг (організації автомобільних перевезень вантажів) № 897 від 0.03.2019, відповідно до п. 1.1. цього договору виконавець приймає на себе обов`язки за плату і за рахунок Замовника організувати виконання послуг, пов`язаних з перевезенням та обробленням вантажів в міжнародному та/або регіональному сполученні (під регіоном в рамках даного Договору приймається територія України), а саме: організувати виконання послуг, пов`язаних із безперешкодним перевезенням вантажів Замовника транспортом та обробленням вантажів Замовника з метою його доставки від пунктів відправлення до пунктів призначення на території України й інших держав. Для виконання цього договору експедитор (ФОП ОСОБА_1 ) уклав договір №1546-ІІ про надання транспортно-експедіційних послуг (організації автомобільних перевезень вантажів) від 14.11.2019 із перевізником ФОП ОСОБА_2 за яким врегульований порядок відносин між експедитором та перевізником, в тому числі розподілені обов`язки сторін. Відповідно до п. 2.1.5 цього договору експедитор зобов`язується забезпечити завантаження, розвантаження вантажу відповідно до технічних умов і технічних параметрів рухомого складу, враховуючи габарити, вантажопідйомність, навантаження на вісь та інше. З наведеного вбачається, що саме експедитор та кінцевий виконавець мають опікуватися навантаженням автомобілю в місці прийняття вантажу. Надання довідок на виконання послуг та виставлення рахунків внутрішня господарська діяльність виконавця (експедитора, перевізника) за яку позивач відповідальності не несе. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 258, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 262 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Приватна фірма "Артон" (далі за текстом ПФ "Артон") ввезла на митну територію України для подальшого використання в господарській діяльності рибні та морепродукти, зазначені у декларації № 23UA06U6 від 10.02.2023.

Ввезення товару відбулося на підставі зовнішньоекономічного контракту № 3101 від 31.01.2022, укладеного між ПФ "Артон" (Покупець) та P/F Vardin Pelagic (Фарерские острова) (Продавець), пунктом 1.1. якого погоджено, що продавець зобов`язується, протягом усього строку дії даного Контракту поставляти, а покупець приймати та оплачувати продукцію (Товар) на умовах, згідно інвойсу по кожній партії товару, що поставляється.

Відповідно до Контракту позивачем ввезено на митну територію України товар: Філе рибне морожене - оселедців виду Clupea Harengus: - артикул HC090662 Herring flaps, вагою Нетто - 19500 кг. Філе оселедця, не солене, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, без теплової та кулінарної обробки. Країна виробництва Фарерські острова.

Позивачем 10.02.2023 до відповідача подано електронну митну декларацію №23UA06U6, якою заявлено товар до митного оформлення в режимі імпорту.

Митну вартість товару визначено та заявлено декларантом за методом № 1 - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

На підтвердження митної вартості згаданих товарів позивачем до митного оформлення разом з митною декларацією № 23UA06U6 відповідно до вимог Митного кодексу України подано перелік наявних у нього документів.

Рішенням № UA205030/2023/000022/2 від 13.02.2023р. у митному оформленні (випуску) товарів відмовлено у відповідності до п. 6 статті 54 Митного кодексу України, тобто у зв`язку неподанням документів, які митний орган вважає необхідними, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ст. 53 Митного кодексу України.

Конкретного переліку документів не зазначено. Рішення містить вказівку на необхідність приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 МД у відповідність значень сум коригування, зазначених у ньому.

Разом із наведеним рішенням про коригування митної вартості товару відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205030/2023/000060.

Позивачем відповідно до частини 7 статті 55 Митного кодексу України використано можливість випуску товару у вільний обіг шляхом надання гарантій та подачі ВМД № 23UA04U2.

Не погоджуючись із такими рішенням відповідача позивач звернувся за захистом своїх прав до Харківського окружного адміністративного суду.

Суд з приводу спірних відносин зазначає наступне.

По суті спірних відносин суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

При цьому, п. 23 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України передбачено, що митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності, відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Як передбачено положеннями ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

Вартість товарів, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та використовується для митних цілей, виходячи з положень ч.1 ст. 49 Митного кодексу України, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або надання органу доходів і зборів додаткової інформації.

Одночасно з митною декларацією у випадках, передбачених митним кодексом України, виходячи з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України підставами для видання органом доходів і зборів письмової вимоги про подання платником додаткових документів є: 1) розбіжності у вже наданих документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; 2) наявність ознаки підробки поданих документів; 3) відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім того, положеннями ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України визначено, що обґрунтоване припущення Митниці про існування взаємозв`язку між продавцем і покупцем дозволяє додатково витребувати інформацію, зокрема, про вартість товару в звичайних умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Суд вважає необхідним зазначити, що якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, керуючись ч.1 ст. 55 Митного кодексу України, органом доходів і зборів приймається рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Отже, виходячи з положень ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Суд вказує, що якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

При цьому, відповідно до п.п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, 1) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 2) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 3) витрати на страхування цих товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Судом встановлено, що на підтвердження митної вартості згаданих товарів позивачем до митного оформлення разом з митною декларацією № 23UA06U6 відповідно до вимог МК України подано наступний перелік наявних у нього документів: сертифікат якості (Certificate of quality) № б/н від 06.02.2023; пакувальний лист (Packing list) № б/н від 06.02.2023; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № 22-1123 від 27.12.2022; автотранспортна накладна (Road consignment note) № б/н від 08.02.2023; мiжнародний ветеринарний сертифiкат або ветеринарне свідоцтво (Veterinary certificate) № LT0320007/L2-2868 від 08.02.2023; сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № LT62324589 від 06.02.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару № 23 від 02.02.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № VIS3452 від 09.02.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №б/н від 09.02.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 3101 від 31.01.2022; договір про надання послуг митного брокера № 5/08-08-22 від 08.07.2022; договір (контракт) про перевезення №1546-П від 14.11.2019; договір (контракт) про перевезення № 897 від 01.03.2019; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом "єдиного вікна" з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) № 9548600 від 10.02.2023; копія рахунку ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_1 від 08.02.2023; копія митної декларації країни відправлення 23LTLC0100EK05AS16 від 08.02.2023; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 23UA06U6 від 10.02.2023.

Також було надано договір № 897 від 0.03.2019 про надання транспортно-експедиційних послуг (організації автомобільних перевезень вантажів). Згідно з даним Договором Виконавець приймає на себе обов`язки за плату і за рахунок Замовника організувати виконання послуг, пов`язаних з перевезенням та обробленням вантажів в міжнародному та/або регіональному сполученні (під регіоном в рамках даного Договору приймається територія України), а саме: організувати виконання послуг, пов`язаних із безперешкодним перевезенням вантажів Замовника автомобільним транспортом та обробленням вантажів Замовника з метою його доставки від пунктів відправлення до пунктів призначення на території України й інших держав.

П. 2.1.1. зобов`язується надавати транспортно-експедиційні послуги за Договором за умовами узгодженої Заявки, а саме: забезпечити своєчасне прибуття на місце завантаження транспортних засобів, придатних для перевезення вантажу згідно з отриманим замовленням (Заявкою) на перевезення; силами водія-експедитора контролювати процес завантаження/розвантаження транспортного засобу, включно з перевіркою зовнішнього стану упакування, перерахуванням вантажних місць на предмет відповідності заявці і товаросупроводжувальним документам.

Для виконання цього договору експедитор (ФОП ОСОБА_1 ) уклав договір № 1546-ІІ про надання транспортно-експедіційних послуг (організації автомобільних перевезень вантажів) від 14.11.2019 із перевізником ФОП ОСОБА_2 за яким врегульований порядок відносин між експедитором та перевізником, в тому числі розподілені обов`язки сторін.

Відповідно до п. 2.1.5 цього договору експедитор зобов`язується забезпечити завантаження, розвантаження вантажу відповідно до технічних умов і технічних параметрів рухомого складу, враховуючи габарити, вантажопідйомність, навантаження на вісь та інше.

Проте, відповідачем прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Суд наголошує, що єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Окрім того, відповідно до положень п. 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Суд зазначає, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05 березня 2019 року по справі № 815/5791/17.

Суд наголошує, що як вже зазначалося, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості № UA205030/2023/000022/2 від 13.02.2023, документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять розбіжності. Зокрема зазначається, що згідно правил Інкотермс, за умовами поставки FCA поза місцем завантаження яке належить відправнику товару вартість за таке навантаження лягає на покупця товару. Фактичною адресою продавця товару є - Havnarlagio 11 800 Tvoroyri, FaroeIslands, що відрізняється від місця завантаження FCA Klaipeda зазначеного в товаротранспортній накладній від 08.02.2023 № б/н. Витрати на навантажувально-розвантажувальні роботи не включені до митної вартості, не відображені в довідці про транспортні витрати, та не відображені в рахунку-фактурі, що суперечить умовам поставки FCA.

Однак, як випливає із укладених договорів на транспортно-експедиційне обслуговування вартість завантаження та розвантаження включена у вартість послуг експедитора. Відсутність окремого рахунку щодо цих робіт не суперечить змісту обох договорів, та має загальну назву - експедиційні витрати.

Для митного оформлення митного органу декларантом надано документи, що підтверджують транспортні витрати: договір про надання транспортно-експедиційних послуг (організації автомобільних перевезень вантажів) № 897 від 10.03.2019 із ФОП ОСОБА_1 короткий зміст якого викладений вище; договір № 1546-ІІ про надання транспортно-експедіційних послуг (організації автомобільних перевезень вантажів) від 14.11.2019 із перевізником ФОП ОСОБА_2 ; довідку № б/н від 06.02.2023 про транспортні витрати, видану належною особою ОСОБА_1 , згідно якої транспортно-експедиційні (не суто транспортні) витрати по перевезенню вантажу становлять: - м. Клайпеда (Литва) до пункту перетину кордону Ягодин (Україна) 9000,00 грн.; договір заявку № VIS 3452 від 08.02.23, укладену щодо доставки товарів на умовах договору № 897; рахунок № VIS 3452 від 09.02.2023 на оплату транспортно-експедиційних послуг по заявці 3452 та Договору № 897 від 01.03.19, згідно якої транспортні послуги до митного кордону України складають 9000,00 грн.

Суд бере до уваги твердження представника позивача, що в усіх випадках маються на увазі не суто транспортні витрати а саме транспортно-експедиційні витрати.

Інформація, що міститься наведених документах дає можливість ідентифікувати товар, що транспортувався, його опис, посилання на реквізити автотранспортного документа (CMR), календарний період часу виконання перевезення.

Згідно з пунктом 6 частини другої статті 53 МК України декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, лише якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару. Таким чином, зважаючи на надані позивачем документи до митного оформлення щодо транспортування товару, вказує на необґрунтованість висновків митного органу, оскільки позивачем надано документи, які дають змогу перевірити суму за транспортування товару.

Також, суд зазначає, що застосування митницею ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України, з огляду на спрацювання модуля АСАУР, Верховний Суд визнав необґрунтованим, оскільки вважає, що індивідуальні характеристики того чи іншого товару можуть бути з`ясовані лише шляхом порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Тому застосування Митницею за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України, де вказані митні декларації різних суб`єктів господарювання, позивач вважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах, митницею такого порівняння зроблено не було.

Тобто наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди подібні (аналогічні) товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Отже, суд дійшов висновку, що, прийнявши рішення про коригування митної вартості, відповідач діяв неправомірно, оскільки митна вартість є базою для визначення розміру належних до сплати позивачем митних платежів: мита та податку на додану вартість, наслідком коригування митної вартості товарів є збільшення розміру цих платежів.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 8, 9, 10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257, 258, 262, 278 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватної фірми "Артон" (61030, Харківська обл., місто Харків, проїзд Верещаківський, будинок 38-А, ) до Волинської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (44350, Волинська обл., Любомльський р-н, село Римачі(з), вул. Призалізнична, будинок 13, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості № UA205030/1023/000022/2 від 13.02.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Волинської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (44350, Волинська обл., Любомльський р-н, село Римачі(з), вул. Призалізнична, будинок 13, ) на користь Приватної фірми "Артон" (61030, Харківська обл., місто Харків, проїзд Верещаківський, будинок 38-А, ) суму судового збору у розмірі 2684,82 грн. (дві тисячі вісімдесят чотири гривні вісімдесят дві копійки).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 жовтня 2023 року.

Суддя Н.А. Полях