Справа № 240/20996/23
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Житомир справа № 240/20996/23

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.05.2023 №76 щодо неврахування при обчисленні пенсії ОСОБА_1 на умовах Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», періоду з серпня 1994 року по січень 1995 року включно;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період з серпня 1994 року по січень 1995 року включно.

В обґрунтування позову вказує, що 17 травня 2023 року звернулась до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою, в якій просила зарахувати до страхового стажу період з серпня 1994 року по січень 1995 року включно та здійснити перерахунок призначеної пенсії. На підтвердження отримання виплати за вказаний період мною було подано довідку за вих. №340 від 11.11.2020 виданою Радицькою сільською радою Хорошівського району Житомирської області. В наданій довідці чітко вказано період за який здійснювалась виплата - з серпень 1994 року по січень 1995 року включно та вид діяльності зазначений як "секретар після закінчення строку повноважень". Зазначає, що 24 червня 2023 року отримала лист Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яким було повідомлено про відмову у зарахуванні до страхового стажу періоду з серпня 1994 року по січень 1995 року та в перерахунку призначеної пенсії, посилаючись на те, що у вказаній довідці заробіток це є компенсаційні виплати відповідно до абз. 2 частини 2 ст. 33 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад». При цьому жодних інших документів, які підтверджують трудову діяльність в зазначений період мною не надано. Крім того вказано, що у трудовій книжці відсутній відповідний запис. Звертаючись до суду з позовом, позивач вважає відмову протиправною, а свої права порушеними. Просить позов задовольнити.

Суддя своєю ухвалою від 24.07.2023 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила спрощене позовне провадження. Зобов`язала Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надати до суду у термін, протягом п`ятнадцяти днів, з дня отримання даної ухвали, належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

Відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов до суду 08.08.2023. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що ОСОБА_1 звернулась до Пенсійного фонду України із заявою від 17.05.2023 про перерахунок пенсії - зарахування стажу, набутого до 01.01.2004, згідно із частиною другою статті 24 Закону №1058. До заяви від 17.05.2023 долучено довідку про заробітну плату № 340 від 11.11.2020, яка видана Радицькою сільською радою Хорошківського району Житомирської області. Зазначений у довідці період (серпень 1994 року січень 1995) є компенсаційною виплатою відповідно абзацу другого частини другої статті 33 Закону України Про статус депутатів місцевих рад після звільнення 27.07.1994 (запис № 8 трудової книжки серії НОМЕР_1 ). Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про відмову № 76 від 23.05.2023 в перерахунку пенсії відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058, оскільки в наданій довідці відсутня інформація про трудову діяльність. Просить відмовити у задоволенні позову. До відзиву додано копії матеріалів пенсійної справи позивача.

Відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, надійшов до суду 04.09.2023. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що після реєстрації заяви Позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву Позивача та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 23.05.2023 № 76 про відмову у перерахунку пенсії. Про зміст рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 31.05.2023 № 0600-0219-8/58456 Управління повідомило Позивачу. Дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є правомірними. Просить відмовити у задоволенні позову. До відзиву додано копії матеріалів пенсійної справи позивача.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З матеріалів пенсійної справи позивача вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії, а 17.05.2023 - із заявою про перерахунок пенсії. Вид перерахунку: зміна страхового стажу, набутого до 01.01.2004 (а.с.53, 54).

Як вказує позивач та не заперечують відповідачі, до заяви від 17.05.2023 позивач додала довідку про заробітну плату №340 від 11.11.2020, видану Радицькою сільською радою Хорошівського району Житомирської області.

У довідці №340 від 11.11.2020 вказано: "Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" бувшому секретарю, ОСОБА_1 , після закінчення строку повноважень виплачувалась середньомісячна заробітна плата протягом шести місяців, а саме: серпень 1994 р. - 752400,00 грн, вересень 1994 р. - 878400,00 грн., жовтень 1994 р. - 3031400,00 грн., листопад 1994 р. - 2847200,00 грн., грудень 1994 р. - 2847200,00 грн., січень 1995 р. - 3416600,00 грн" (а.с. 25).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача про перерахунок пенсії.

За результатами розгляду заяви від 17.05.2023 прийнято рішення від 23.05.2023 №76 у якому вказано: "Для зарахування стажу ОСОБА_1 надала довідку № 340 від 11.11.2020 видану Радицька сільська рада Хорошівського району Житомирської області про заробітну плату з серпня 1994 по січень 1995, але вказаний в довідці заробіток це є компенсаційні виплати відповідно абз. 2 частини 2 ст. 33 ЗУ "Про статус депутатів місцевих рад. Враховуючи вищевикладене відмовлено ОСОБА_1 , в перерахунку пенсії відповідно ч.2 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки в наданій довідці відсутня інформація про трудову діяльність." (а.с. 55).

Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області рішення.

Вважаючи протиправним не врахування при обчисленні пенсії періоду роботи із серпня 1994 року по січень 1995 року, позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Частиною 2 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Як встановлено ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі Порядок №637) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Судом під час розгляду адміністративної справи встановлено відсутність у трудовій книжці позивача інформації про її трудову діяльність за спірний період.

Разом з тим, у трудовій книжці НОМЕР_1 за порядковим номером 7 міститься запис, що датований 18.01.1991 про обрання позивача секретарем виконкому Радицької сільської радинародних депутатів; запис №8 від 27.07.1994 про звільнення позивача у зв`язку із закінченням строку повноважень п. 2 ст. 36 КЗпП України (а.с. 84).

Відповідно до інформації, що міститься в довідці №340 від 11.11.2020, позивачу у період із серпня 1994 по січень 1995 року виплачувалась середньомісячна заробітна плата відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".

Приписами частини 2 статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" встановлено, що депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.

Разом з тим, суд зауважує, що звертаючись до суду з позовом та до відповідача із заявою від 17.05.2023, позивач просила здійснити перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого до 01.01.2004. Вимог щодо перерахунку пенсії з урахуванням сум, вказаних у довідці №340 від 11.11.2020 позивач не заявляла.

Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області при розгляді заяви позивача від 17.05.2023 та прийнятті рішення від 23.05.2023 №76 не враховано вимоги абзацу третього частини 2 статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" яким закріплено, що час, коли колишній депутат тимчасово не працював у зв`язку з неможливістю надання йому попередньої або рівноцінної роботи (посади) безпосередньо після закінчення строку його повноважень, зараховується, але не більше шести місяців, до страхового стажу і стажу роботи (служби) за спеціальністю, за якою депутат працював до обрання у місцеву раду, де він виконував свої обов`язки на постійній основі.

Отже, період із серпня 1994 року по січень 1995 року підлягає зарахуванню позивачу до страхового стажу і стажу роботи (служби) за спеціальністю.

У прохальній частині позову позивач просить суд визнати протиправною відмову у неврахуванні при обчисленні пенсії періоду із серпня 1994 року по січень 1995 року.

Однак, під час розгляду справи судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за результатом розгляду заяви позивача від 17.05.2023 приймалось рішення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про протиправність рішення від 23.05.2023 №76 та помилковість викладений у ньому висновків, а тому таке рішення підлягає скасуванню.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено повноваження суду у разі задоволення позову прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, а також застосувати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З урахуванням встановлений судом обставин, суд вважає що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання зарахувати спірний період до страхового стажу позивача.

Матеріалами справи встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняло рішення від 23.05.2023 №76 відповідно до законодавства про екстериторіальність. У свою чергу, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному Пенсійному фонді України в Житомирській області, а тому ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фону України в Житомирській області зарахувати спірний період до страхового стажу позивача.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Під час розгляду справи судом встановлено, що суб`єктом, рішення якого призвело до порушення прав позивача є Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області у повному розмірі.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (вул. О. Ольжича, 7, мЖитомир, 10003. РНОКПП/), Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (пл. Соборна, 3, м.Слов`янськ, Донецька область,84122. РНОКПП/) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області від 23.05.2023 №76.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період із серпня 1994 року по січень 1995 року включно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 1073 ( одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук