Справа № 400/4133/21
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 р. справа № 400/4133/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаДепартаменту патрульної поліції, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048,

прозобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулась з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач), в якому просить суд:

- зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити на користь позивачки невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.15 р. до 30.04.18 р. (включно);

- зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити на користь позивачки заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 07.11.15 р. до 31.10.17 р. (включно).

Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона проходила службу в Національній поліції України. У період з 07.11.15 р. до 30.04.18 р. (включно) доплата за службу в нічний час відповідачем не нараховувалась і не виплачувалась всупереч приписам постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі Постанова № 988) і Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 6 квітня 2016 р. № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 р. за № 669/28799 (далі Порядок № 260), якими передбачено, що поліцейським виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Крім того, відповідач не нараховував і не виплачував індексацію грошового забезпечення позивачці відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" за період 07.11.15 р. до 31.10.17 р. (включно).

Відповідач у відзиві заперечив проти задоволення позовних вимог. Свою позицію аргументував тим, що відповідно до розділу І п. 11 Порядку № 260, грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Як слідує з відзиву, відповідач вважає, що із спливом трирічного строку, позивачка втратила право на отримання доплати за службу в нічний час. Крім того, відповідач вважає, що виплата грошового забезпечення позивачці здійснювалась у відповідності до вимог чинного законодавства в межах номенклатури посад та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат встановлених наказом керівника. Стосовно індексації грошового забезпечення, відповідач послався на Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 (далі Порядок № 1078), який до 18.10.17 р. не передбачав проведення індексації грошового забезпечення поліцейських.

Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Позивачка з 07.11.15 р. і по теперішній час (на час звернення до суду з даним позовом) проходила службу в Національній поліції України на посаді інспектора роти № 4 батальйону № 2 полку № 1 (з обслуговування правого берегу) управління патрульної поліції в місті Києві.

23.01.21 р. представником позивачки до відповідача було направлено адвокатський запит щодо отримання інформації про кількість нічних змін, відпрацьованих позивачкою в період з 23.03.15 р. до дати направлення запиту та щодо здійснення доплати за роботу в нічний час, а також щодо виплати індексації з 07.11.15 р. до 31.10.17 р. (включно).

23.02.21 р. відповідачем надано відповідь на запит, в якому зазначено про відсутність підстав для виплати доплати за службу в нічний час та індексації.

30.04.21 р. представником позивачки до відповідача було направлено адвокатський запит щодо отримання інформації про кількість нічних змін, відпрацьованих позивачкою в період з 23.03.15 р. до дати направлення запиту, а також щодо здійснення доплати за роботу в нічний час.

01.06.21 р. відповідачем надано відповідь на адвокатський запит з додатками щодо кількості нічних робочих змін та розрахунок грошового забезпечення позивачки.

Відповідно до ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 1 Постанови № 988 встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 5 пп. 3 Постанови № 988 передбачена виплата доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Аналогічна норма передбачена і п. 11 розділу II Порядку № 260 - поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні. Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Відповідач всупереч наведеним приписам законодавства доплату позивачці за службу в нічний час не здійснював, що підтверджується листом від 23.02.21 р., від 01.06.21 р. та відомостями про грошове забезпечення.

Як слідує з відзиву, відповідач не заперечує цієї обставини, але вважає, що розділ І п. 11 Порядку № 260 обмежує позивача в праві на отримання доплати трирічним строком, який ним пропущено.

Відповідно до наведеної норми, грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Суд зазначає, що дана норма встановлює не строк на звернення із вимогою про стягнення невиплаченого грошового забезпечення поліцейського, складовою частиною якого є доплата за службу в нічний час, а період за який таке грошове забезпечення може бути виплачене, тобто на підставі ст. 233 ч. 2 Кодексу законів про працю України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), позивачка не обмежена будь-яким строком для стягнення належного їй грошового забезпечення, але таке забезпечення не може бути виплачено за строк (період), більший ніж три роки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що маються підстави для зобов`язати відповідача здійснити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.15 р. № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції нарахування та виплату позивачці доплату за службу в нічний час за період з 07.11.15 р. до 30.04.18 р. (включно).

При цьому, суд не може прийняти до уваги розрахунок позивачки щодо суми доплати, оскільки визначення її конкретного розміру є повноваженням відповідача, правомірність реалізації якого може бути предметом судового розгляду тільки після відповідного перерахунку та виплати.

Щодо індексації грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Заперечення відповідача в цій частині зводяться до того, що Порядок № 1078 до 18.10.17 р. не передбачав індексації грошового забезпечення поліцейських, а тому до цього часу відповідач правомірно її не нараховував і не виплачував. Після внесення змін до Порядку № 1078, така індексація позивачці стала виплачуватись, а саме з листопада 2017 р.

За приписами ст. 94 ч. 5 Закону України "Про Національну поліцію", грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Цей Закон набрав чинності 7 серпня 2015 р.

Той факт, що нормою про індексацію грошового забезпечення поліцейських Постанова № 1078 була доповнена лише 18 жовтня 2017 р. постановою Кабінету Міністрів України № 782 "Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення", не має правового значення, так як індексація грошового забезпечення поліцейських передбачена нормативним актом вищої юридичної сили, а саме Законом України "Про Національну поліцію", який, як вже відзначалось судом, набрав чинності 7 серпня 2015 р.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Згідно з ст. 1 абз. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно з ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідач вказаного обов`язку не виконав, в матеріалах справи відсутні докази нарахування та виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з 07.11.15 р. до 31.10.17 р. (включно).

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачці індексації грошового забезпечення за період з 07.11.15 р. до 31.10.17 р. (включно), також підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, маються підстави для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1. ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

У позовній заяві позивачка просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачкою надано до суду договір про надання правової допомоги від 29.12.21 р. № 29/12/2020/97, акт здачі-приймання наданої правничої (правової) допомоги № 1 до договору про надання правової допомоги від 29.12.21 р. № 29/12/2020/97, ордер, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідач не надав суду заперечення щодо розміру відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 132 КАС України визначено види судових витрат. Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з частинами першою - третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію (зокрема, постанови від 20 травня 2020 р. у справі № 240/3888/19, від 31 березня 2020 р. у справі № 726/549/19, від 11 грудня 2019 р. у справі № 2040/6747/18), що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22.04.21 р. у справі № 640/194/98/19.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 р. у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 р. у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 р. у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 р. у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Зважаючи на незначний обсяг матеріалів справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, складність справи, суд вважає співмірною та обґрунтованою сумою судових витрат на правничу допомогу, яку належить стягнути з відповідача на користь позивача 1 000 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 242-246, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ 48, 03048, ), задовольнити.

2. Зобов`язати Департамент патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ 48, 03048, ) нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.15 р. до 30.04.18 р. (включно).

3. Зобов`язати Департамент патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ 48, 03048, ) нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.15 р. до 31.10.17 р. (включно).

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ 48, 03048, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 грн. (одна тисяча гривень).

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя А. О. Мороз