Справа № 320/16665/23
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 року № 320/16665/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі по тексту також відповідач, ГУНП у Київській області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №161 від 25.04.2023 в частині пункту 1 про притягнення до дисциплінарної відповідальності «попередити про неповну службову відповідність» інспектора відділу реагування патрульної поліції Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №166 від 28.04.2023 в частині пункту 1 про притягнення до дисциплінарної відповідальності «звільнити зі служби в поліції» інспектора відділу реагування патрульної поліції Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №88 о/с від 28.04.2023 про звільнення зі служби в поліції інспектора відділу реагування патрульної поліції Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 з 28.04.2023»;

- поновити ОСОБА_1 на службі інспектора відділу реагування патрульної поліції Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 29.04.2023;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в Національній поліції на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області;

- стягнути на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за місяці вимушеного прогулу, починаючи з 29.04.2023 по день винесення рішення суду про поновлення на службі в Національній поліції на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області - включно.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив, що на момент виникнення спірних правовідносин він проходив службу в ГУНП у Київській області на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області та діючих дисциплінарних стягнень не мав.

Позивач стверджує, що спірний наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №161 від 25.04.2023, яким його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність, був прийнятий за відсутності правових підстав для цього, оскільки обставини, викладені в скарзі громадянина ОСОБА_2 на дії позивача щодо зупинки автомобіля без належних на те підстав, не були установлені, а правдивість тверджень скаржника належним чином не перевірена.

У свою чергу, позивач заперечує проти викладених у скарзі ОСОБА_2 доводів та зазначає, що матеріалами дисциплінарного провадження та наданими відеоматеріалами підтверджується правомірність вчинених ним дій щодо зупинки автомобіля, чемну та тактовну поведінку позивача як поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Позивач стверджує, що ним надано пояснення щодо зупинки автомобіля зазначеної марки як такого, що знаходиться у розшуку. При цьому позивач зазначає, що законною підставою для зупинки автомобіля та, відповідно, вимоги надати документи, є доведення до патрульних поліції інформації щодо перебування у розшуку автомобілів певної марки.

Щодо зазначених у скарзі ОСОБА_2 неправомірних дій в частині нездійснення фіксування на портативний відеореєстратор початку розмови між ним та позивачем, він стверджує, що портативний відеореєстратор йому не видавався, що встановлено у ході службового розслідування.

Зазначеним, на думку позивача, підтверджується відсутність будь яких доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку, за які його спірним наказом притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Крім того, позивач вважає, що відповідачем порушено порядок черговості застосування дисциплінарних стягнень за відсутності у нього діючих дисциплінарних стягнень.

Стверджуючи про протиправність спірного наказу №166 від 28.04.2023, яким ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, позивач зазначає, що підставою для накладення дисциплінарного стягнення стало не притягнення водія автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та отримання від пасажира ОСОБА_4 неправомірної винагороди у розмірі 9000 грн. Водночас, позивач зауважує, що у ході проведення службового розслідування означених обставин встановлено не було, у висновку службового розслідування вказано про неможливість підтвердження або спростування інформації про можливе вимагання та отримання неправомірної вигоди, а тому відсутні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Позивач також вказує, що у висновку службового розслідування зазначено про суттєві протиріччя у показаннях опитуваних осіб, при цьому опитування водія автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 проведено не було. Крім того, позивач стверджує, що до зупинки цього автомобіля він не має відношення, оскільки означений автомобіль зупиняв особисто лейтенант поліції ОСОБА_5 , який перевіряв документи водія та у подальшому дозволив рух автомобіля. Наявність факту вимагання неправомірної вигоди позивачем категорично не визнається.

Також позивач зазначає, що у разі скасування накладеного на нього дисциплінарного стягнення у вигляді «неповної службової відповідності» будуть відсутні підстави для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції у зв`язку з недоведенням ступеню тяжкості дисциплінарного проступку. На думку позивача, застосовуючи крайню міру дисциплінарного стягнення відповідач мав би належним чином обґрунтувати необхідність застосування саме такої міри та неможливості застосування інших видів дисциплінарного стягнення. Позивач стверджує, що матеріалами службового розслідування не доведено вини позивача, а висновки службового розслідування не містять належного обґрунтування необхідності застосування до нього зазначеного виду дисциплінарного стягнення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що під час проведення службового розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками Фастівського РУП ГУНП в Київській області встановлено, що позивач разом з інспектором СРПП ОСОБА_5 перебували у спільному екіпажі під час несення служби.

Відповідач вказує на неможливість підтвердити чи спростувати інформацію щодо вчинення дисциплінарного проступку, зокрема, позивачем, щодо отримання неправомірної вигоди ним та ОСОБА_5 від пасажира автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку з протиріччями у показах опитуваних осіб, які можливо усунути лише в ході проведення слідчих (розшукових) дій.

Однак, відповідач стверджує, що з початку 2023 року спостерігається негативна тенденція надходження скарг громадян на неправомірні дії позивача та ОСОБА_5 , про що зазначено у висновку службового розслідування, серед яких скарга ОСОБА_6 , за результатами розгляду якої в межах проведеного службового розслідування позивача та ОСОБА_5 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та попереджено про неповну службову відповідність.

Відповідач стверджує, що з початку 2023 року неправомірні дії позивача та ОСОБА_5 підтверджені результатами проведених відносно них службових розслідувань. Такими діями, на думку відповідача, означені особи підривають авторитет Національної поліції України.

Таким чином, на думку відповідача, у діях позивача вбачаються порушення норм чинного законодавства, Присяги працівника поліції, які підривають авторитет Національної поліції, перешкоджання проведенню службового розслідування, систематичне порушення службової дисципліни, систематичне порушення порядку використанні портативного відеореєстратора під час виконання службових обов`язків, здійснення неналежного контролю за діями ОСОБА_5 , що призвело до порушення останнім службової дисципліни та законодавства України, систематичне порушення прав громадян на захист, не інформування керівництва підрозділу поліції про порушення, вчиненні ОСОБА_5 .

У відповіді на відзив позивач зазначив, що зміст відзиву не містить переконливих тверджень на спростування доводів позивача.

Позивач стверджує, що згідно доповідної записки предметом службового розслідування було встановлення обставин непритягнення до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_3 за обставин отримання неправомірної вигоди від пасажира ОСОБА_4 , що не підтверджено і не спростовано висновками службового розслідування. Тобто, фактично службовим розслідуванням не встановлено дій позивача, які б підривали авторитет Національної поліції, а тому, на його думку, відповідачем не доведено та не обґрунтовано правомірність притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Щодо попередження позивача про неповну службову відповідність, позивач зазначив, що відповідачем взагалі не спростовано доводи позивача у цій частині, як і не взято до уваги відсутність у позивача відеореєстратора, що, в свою чергу, унеможливило зафіксувати обставини, які були предметом розгляду в межах дисциплінарного провадження за скаргою ОСОБА_2 .

Також позивач зауважує, що відповідачем не було спростовано твердження щодо застосування крайньої міри дисциплінарного стягнення без врахування фактичних обставин.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.10.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 є громадянином України відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорта серії НОМЕР_2 , виданого Голосіївським РУ ГУМВС України в м. Києві 07.09.2010.

З 07.11.2015 позивач проходив службу в ГУ НП в Київській області.

Наказом ГУНП в Київській області від 10.02.2023 №29 о/с ОСОБА_1 призначений інспектором відділу реагування патрульної поліції Фастівського районного управління поліції.

Відповідно до пункту 1 наказу ГУНП в Київській області від 25.04.2023 №161 (далі по тексту наказ №161) за порушення службової дисципліни, вимог пунктів 1, 2 частини 1 та частини 3 статті 18, частини другої статті 31, частини третьої статті 35 та частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 5, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що виразилося у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги працівника поліції, неповідомленні при зверненні до громадянина свого прізвища, посади, спеціального звання, підстави та конкретної причини зупинення транспортного засобу, позивача попереджено про неповну службову відповідність.

Наказ №161 винесений за наслідками проведеного службового розслідування, призначеного на підставі звернення громадянина ОСОБА_2 щодо можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками Фастівського РУП ГУНП в Київській області.

Пунктом 1 наказу ГУНП в Київській області від 28.04.2023 №166 (далі по тексту наказ №166) за порушення службової дисципліни, вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 6, 11, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893 (далі по тексту Порядок №893), абзац 1 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пункту 5, 6 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомок, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, що виразилася у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги працівника поліції, вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції, перешкоджанні проведенню службового розслідування, систематичному порушенні службової дисципліни, систематичному порушенні порядку використання портативного відеореєстратора під час виконання службових обов`язків, неналежному контролі за діями ОСОБА_5 , що призвело до порушення останнім службової дисципліни та законодавства України, систематичного порушення прав громадян на захист, не інформуванні керівництва підрозділу поліції про порушення, вчинені ОСОБА_5 , позивача звільнено зі служби в поліції.

Наказ №166 винесений за наслідками проведеного службового розслідування, призначеного на підставі доповідної записки начальника УГІ ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_7 за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками Фастівського РУП ГУПН в Київській області.

Наказом ГУНП в Київській області від 28.04.2023 №88 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 01.05.2023.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем цих наказів, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі по тексту Закон № 580-VIII), частиною першою статті 3 якого встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Завданнями поліції в силу положень статті 2 Закону № 580-VIII є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно частини першої статті 64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Частиною першою статті 8 Закону №580-VIII передбачено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII, яку покладено в основу оскаржуваних наказів, визначено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до частин першої-другої статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі по тексту Дисциплінарний статут).

Відповідно до частин першої-другої, пунктів 1, 2, 3, 6, 11, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Частиною першою статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно з частинами першою-третьою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Відповідно до частин першої - шостої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Відповідно до частини десятої статті 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з частиною першою статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Відповідно до частини дев`ятої статті 15 Дисциплінарного статуту уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право: одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи; отримувати консультації спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

Частиною п`ятнадцятою статті 15 Дисциплінарного статуту визначено, що за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Відповідно до частин першої-третьої статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для призначення службового розслідування; обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частинами сьомою-дев`ятою статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

Частинами першою-другою статті 21 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Відповідно до частин першої - третьої статті 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначені Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 року за № 1355/32807 (далі - Порядок №893).

Відповідно до пунктів 1 - 2 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається з дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Пунктами 4, 7 розділу V Порядку №893 визначено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Згідно з пунктами 1-2 розділу VІ Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Пунктом 7 розділу VІ Порядку №893 передбачено, що висновок службового розслідування підписують голова, заступник голови та члени дисциплінарної комісії.

У разі якщо за результатами службового розслідування в діях поліцейського встановлено склад дисциплінарного проступку, дисциплінарна комісія разом з висновком службового розслідування подає уповноваженому керівнику проект наказу про накладення на цього поліцейського дисциплінарного стягнення.

У пункті 5 розділу VI Порядку №893 визначено, що у резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються, зокрема, висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування.

Відповідно до пункту 9 розділу VІ Порядку №893 висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.

Враховуючи думку членів дисциплінарної комісії та на підставі поданих матеріалів службового розслідування уповноважений керівник може прийняти рішення про накладення на поліцейського іншого виду дисциплінарного стягнення, що відрізняється від запропонованого дисциплінарною комісією.

Пунктами 1-2 розділу VІІ Порядку №893 передбачено, що у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Досліджуючи правомірність прийняття відповідачем спірного наказу №161 від 25.04.2023 про попередження позивача про неповну службову відповідність, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що у пункті 1 наказу ГУНП в Київській області від 25.04.2023 №161, який стосується позивача, останнього, за порушення службової дисципліни, вимог пунктів 1, 2 частини першої та частини 3 статті 18, частини другої статті 31, частини третьої статті 35 та частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 5, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що виразилося у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги працівника поліції, неповідомленні при звернення до громадянина свого прізвища, посади, спеціального звання, підстави та конкретної причини зупинення транспортного засобу, попереджено про неповну службову відповідність.

Наказ №161 винесений за наслідками проведеного службового розслідування, призначеного наказом від 29.03.2023 №448, на підставі звернення громадянина ОСОБА_2 щодо можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками Фастівського РУП ГУНП в Київській області.

Зокрема, у скарзі на протиправні дії поліцейських ОСОБА_2 зазначено, що його автомобіль Мазда 6, д.н.з. НОМЕР_3 , 17.03.2023 о 07:58 було зупинено працівниками поліції жетон №55383 без належних на те правових підстав.

Так, ОСОБА_2 повідомив, що виконуючи вимогу поліцейського він зупинився та припаркував свій автомобіль на узбіччі проїжджої частини перед поліцейським автомобілем, після чого до нього підійшов працівник поліції та наказав пред`явити документи, що посвідчують особу, однак при цьому сам поліцейський не представився та чітко не повідомив причину зупинки транспортного засобу, пославшись на запроваджений режим воєнного стану. ОСОБА_2 зауважив, що він уточнив у поліцейського, чи є він уповноваженою особою, призначеною наказом коменданта та чи надано йому повноваження щодо перевірки документів у осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану. На вищевказане працівник поліції відповів, що він є уповноваженою особою, однак надати для ознайомлення відповідний наказ відмовився.

У скарзі вказано, що у подальшому ОСОБА_2 здійснено повідомлення на спецлінію « 102» щодо неправомірних дій поліцейського, після чого ОСОБА_2 погодився надати для ознайомлення посвідчення водія, оскільки поспішав.

ОСОБА_2 зазначив, що підстави для зупинки транспортного засобу мають вичерпний перелік та в жодному діючому нормативно-правовому акті не передбачено в якості підстави для зупинення транспортного засобу перевірку документів у зв`язку з воєнним станом. Також ОСОБА_2 вказав, що початок розмови із поліцейським не фіксувався на портативний відеореєстратор, однак після зазначеного повідомлення на спецлінію « 102» до автомобіля підійшов другий працівник поліції, який мав бодікамеру, однак про початок відеозйомки та її проведення ОСОБА_2 попереджено не було.

У ході проведення службового розслідування було встановлено, що 16.03.2023 відповідно до Книги служби нарядів та розстановки нарядів відділення поліції №2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області для здійснення превентивних заходів та реагування на заяви та повідомлення громадян про правопорушення або події на добове чергування до складу групи реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Фастівського РУП під позивним «Котляр-220» заступили ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Того ж дня екіпаж групи реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Фастівського РУП під позивним «Котляр-220» здійснював превентивні заходи по вулиці Київська у селі Гатне Фастівського району київської області, під час чого позивачем було здійснено зупинку автомобіля марки Mazda-6, номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 .

У подальшому ОСОБА_1 вимагав від ОСОБА_2 надати відповідні документи для встановлення особи. Надалі до транспортного засобу підійшов ОСОБА_5 , який на виконання вимог Інструкції №1026 отримав портативний відеореєстратор (бодікамеру), що підтверджується записом у Журналі отримання поліцейськими логічних пристроїв (службових планшетів), нагрудних камер ВП №2 Фастівського РУП ГУ. Однак, ОСОБА_5 не повідомив ОСОБА_2 про застосування превентивного заходу, а саме: застосування портативного відеореєстратора (бодікамери).

У висновку службового розслідування зазначено, що з відеозаписів з портативного відеореєстратора ОСОБА_5 вбачається, що «… ОСОБА_5 , завершивши спілкування з водієм автомобіля марки Opel Astra Classic, підійшов до ОСОБА_1 . У подальшому ОСОБА_2 вимагав від ОСОБА_1 назвати конкретну підставу зупинення ним транспортного засобу, однак останній посилався на постанови КМУ №№ 1455, 1456…».

Опитаний у ході проведення службового розслідування ОСОБА_1 пояснив, що 17.03.2023, перебуваючи на чергуванні у складі ГРПП під позивним «Котляр-220» спільно з ОСОБА_5 , близько 07:50 зупинив автомобіль марки Mazda-6, номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 згідно вимог пункту 15 Порядку №1455, пунктів 9, 10 Порядку №1456. Водію було роз`яснено причину зупинки з вимогою надати документи, що посвідчують особу, для ознайомлення, однак ОСОБА_2 вів себе зухвало та спочатку відмовився надавати документи, однак у подальшому пред`явив для ознайомлення посвідчення водія. ОСОБА_1 пояснив, що у нього було достатньо підстав для зупинки означеного транспортного засобу відповідно до пункту 10 Порядку №1456, так як транспортний засіб зареєстровано у Донецькій області, де ведуться активні бойові дії, а також з урахуванням того, що схожі транспортні засоби знаходяться у розшуку.

Опитаний ОСОБА_5 надав пояснення аналогічного змісту.

У висновку службового розслідування зазначено, що дисциплінарною комісією вивчено наданий ОСОБА_1 список транспортних засобів, які знаходяться у розшуку по Київській області станом на 2023 рік, у ході чого встановлено, що дійсно, 14 автомобілів марки Mazda, з яких 4 марки Mazda 6 перебувають на даний час у розшуку.

Опитаний начальник відділення поліції №2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 надав пояснення, в яких зазначив, що у ході спілкування з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 останні пояснили, що з ОСОБА_2 спілкувалися тактовно, факт спілкування було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор. Аналогічні пояснення надав і опитаний начальник сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Фастівського РУ ГУНП ОСОБА_9 .

У висновку службового розслідування зазначено, що аналізуючи матеріали службового розслідування, можливо зробити висновок, що інформація, викладена у зверненні ОСОБА_2 щодо можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками Фастівського РУП ГУНП в Київській області, підтвердилась.

Зазначено, що у діях позивача вбачаються порушення вимог законодавства, що виразилося у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги працівника поліції, неповідомлення при зверненні до громадянина свого прізвища, посади, спеціального звання, підстави та конкретної причини зупинення транспортного засобу.

У поясненнях, наданих позивачем в рамках означеного службового розслідування, зазначено, що, перебуваючи 17.03.2023 на патрулюванні спільно з ОСОБА_5 , позивачем було зупинено автомобіль марки Mazda під керуванням ОСОБА_2 згідно Закону України «Про правовий режим воєнного стану», пункту 16 постанови Кабінету Міністрів України №573 від 08.07.2000, пункту 15 постанови Кабінету Міністрів України №1455 від 29.12.2021, пункту 9, 10 постанови Кабінету Міністрів України №1456 від 29.12.2021, статті 35 п.4 Закону України «Про Національну поліцію». Даному громадянину було роз`яснено причину зупинки з проханням надати водійські документи. Під час спілкування з водієм вели себе згідно законодавства чемно та тактовно. Дана подія фіксувалась на нагрудний відеореєстратор. Водій вів себе зухвало, відмовився відразу надавати водійські документи для перевірки, неодноразово погрожував притягнути поліцейських до дисциплінарної відповідальності, тому що йому не подобається поліція взагалі. Додатково позивач зазначив, що у нього відповідно до пункту 10 постанови КМУ №1456 було достатньо підстав вважати, що автомобіль марки Mazda, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 міг бути у розшуку, оскільки зареєстрований у Донецькій області, де ведуться активні бойові дії з 2014 року, а також згідно статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» схожі за маркою транспортні засоби знаходяться в розшуку по Київській області.

З наявного в матеріалах справи відеозапису під назвою «відео 2» вбачається, що позивачем зазначено причиною зупинки воєнний стан, перевірку транспортних засобів з посиланням на постанови КМУ №№ 1455, 1456 та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Встановити обставини (не)повідомлення при зверненні до ОСОБА_2 позивачем свого прізвища, посади, спеціального звання з наявного у справі відеозапису не вбачається можливим у зв`язку з тим, що відеозйомка була здійснена не з моменту зупинки означеного автомобіля.

Водночас, даним відеозаписом підтверджується включення портативного відеореєстратора та здійснення відеозйомки не позивачем.

Відповідно до пунктів 5, 6 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомок, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.

У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції.

Після прибуття до місця постійної дислокації портативний відеореєстратор або карта пам`яті передається відповідальній особі.

З наявної в наданих відповідачем матеріалах службового розслідування копії Журналу неможливо встановити факт видачі позивачу портативного відеореєстратора, оскільки наданим витягом охоплено період з 11.02.2023 по 17.02.2023, у той час як спірний період припадає на 16-17 березня 2023 року. У висновку службового розслідування (сторінка 6) зазначено, що портативний відеореєстратор під запис у Журналі був виданий іншому працівнику поліції ОСОБА_5 .

Суд зауважує, що виконанню позивачем вимог пунктів 5, 6 розділу ІІ Інструкції №1026 передує отримання ним такого портативного відеореєстратора, які відповідно до пункту 3 розділу ІІ Інструкції №1026 видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації (далі - Журнал обліку) (додаток 1), який зберігається в органі, підрозділі поліції.

Проте, як вбачається з висновку службового розслідування, не заперечується сторонами у справі, портативний відеореєстратор позивачу не видавався, що, в свою чергу, унеможливлює виконання ним вимог пунктів 5, 6 розділу ІІ Інструкції №1026 не з власної вини, а у зв`язку з незабезпеченням останнього таким портативним відеореєстратором.

Щодо повідомлених позивачем причин зупинення транспортного засобу суд зазначає таке.

Положеннями пункту 6 частини першої статті 32 Закону №580-VIII визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках, якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 35 Закону №580-VIII поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо транспортний засіб перебуває в розшуку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455 відповідно до пункту 6 частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» затверджено Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан.

Відповідно до пункту 15 означеного Порядку №1455 патрулям на території, де встановлено особливий режим, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, та перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти до органів або підрозділів Національної поліції для встановлення особи; у разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які перевозяться зазначеними особами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455 затверджено Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

Відповідно до пунктів 9, 10 означеного Порядку №1456 з метою здійснення огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів уповноважена особа може проводити поверхневу перевірку. Уповноважена особа для проведення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб та/або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі речі, обіг яких заборонено чи обмежено або які становлять загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб.

Уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби, зокрема, в разі, якщо транспортний засіб перебуває в розшуку.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про наявність у поліцейських права зупиняти транспортні засоби, зокрема, у випадках якщо зовнішні ознаки транспортного засобу дають достатні підстави вважати, що транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення чи перебування транспортного засобу у розшуку.

При цьому, суд зауважує, що що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі №127/19283/17.

З матеріалів службового розслідування вбачається, що станом на 2023 рік у розшуку по Київській області перебуває 15 автомобілів марки Mazda, з яких 4 автомобілі марки Mazda-6 (у висновку службового розслідування зазначено про 14 транспортних засобів).

Означене, на думку суду, є достатньою підставою для зупинки транспортного засобу з метою здійснення перевірки документів, що і було зроблено позивачем.

Таким чином, з наявних в матеріалах справи доказів, які були також досліджені в межах службового розслідування, неможливо встановити правомірність тверджень ОСОБА_2 щодо вчинених позивачем порушень, які виразились у тому, що останній не повідомив при зверненні до громадянина свого прізвища, посади, спеціального звання.

Судом встановлено з долучених до матеріалів справи відео матеріалів зазначення позивачем підстав зупинення транспортного засобу марки Mazda, водієм якого був ОСОБА_2 .

Водночас встановити порушення позивачем службової дисципліни, яке виразилось у неповідомленні при зверненні до громадянина свого прізвища, посади, спеціального звання з наданих відповідачем матеріалів службового розслідування не вбачається за можливе у зв`язку з відсутністю жодних доказів, якими б таке порушення підтверджувалось.

На противагу зазначеному, з пояснень позивача, ОСОБА_5 , який заступив у наряд з позивачем, начальника відділення поліції №2 ОСОБА_8 , начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Фастівського РУ ГУНП ОСОБА_9 вбачається про здійснення покладених на позивача службових обов`язків у відповідності з вимогами законодавства.

Крім того, з наданої позивачу начальником Фастівського РУП ГУНП полковником поліції М. Рижовим службової характеристики вбачається, що за період проходження служби в поліції ОСОБА_1 зарекомендував себе позитивно, як старанний, дисциплінований та грамотний працівник. Має необхідну теоретичну і практичну підготовку. До виконання своїх посадових обов`язків ставиться сумлінно, принципово, вірно організовує свою роботу. Особисто дисциплінований. На зауваження реагує завжди стримано. За складом характеру стриманий, врівноважений. У співробітників та громадян користується повагою, на службі і поза службою поводить себе позитивно. Постійно працює над підвищенням свого професійного рівня, вболіває за результати праці. При вирішенні службових питань проявляє наполегливість. Ввічливий у спілкуванні з громадянами та товаришами по службі.

Суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень передбачає, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Проте з матеріалів службового розслідування, які були досліджені судом, неможливо встановити, яким саме критеріям не відповідав позивач, та з яких саме причин, що в сукупності призвело до прийняття винесення спірного рішення про його службову невідповідність.

Водночас, висновок службового розслідування не містить жодних встановлених обставин протиправної винної дії чи бездіяльності позивача, яка полягає в порушенні ним службової дисципліни, як і відсутні докази, якими б підтверджувалось невиконання чи неналежне виконання обов`язків поліцейського або виходу за їх межі чи вчинення дій, що підривають авторитет поліції.

Суд звертає увагу, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни.

Такими обставинами є лише фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діяннях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків і причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Подібна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №817/1318/17.

З огляду на наведене, суд вважає, що відповідачем як під час проведення службового розслідування, так і під час судового розгляду справи не доведено вчинення позивачем дисциплінарного проступку та, як наслідок, неправомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом застосування дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 25.04.2023 №161 в частині, що стосується притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, підлягають задоволенню у повному обсязі як такі, що знайшли своє документальне та нормативне підтвердження під час судового розгляду справи.

В частині оскарження наказів №166 від 28.04.2023 та №88 о/с від 28.04.2023 про звільнення зі позивача, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що в оскаржуваному наказі №166, в частині, що стосується позивача, зазначено про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 6, 11, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893 (далі по тексту Порядок №893), абзац 1 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пункту 5, 6 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомок, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, що виразилася у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги працівника поліції, вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції, перешкоджанні проведенню службового розслідування, систематичному порушенні службової дисципліни, систематичному порушенні порядку використання портативного відеореєстратора під час виконання службових обов`язків, неналежному контролі за діями ОСОБА_5 , що призвело до порушення останнім службової дисципліни та законодавства України, систематичного порушення прав громадян на захист, не інформуванні керівництва підрозділу поліції про порушення, вчинені ОСОБА_5 .

У висновку службового розслідування від 27.04.2023 зазначено про його призначення наказом ГУНП в Київській області від 21.04.2023 №600 у зв`язку з надходженням інформації про вчинення можливих неправомірних дій окремими працівниками Фастівського РУП ГУНП в Київській області.

Судом встановлено, що така інформація надійшла до відповідача у формі доповідної записки начальника УГІ ГУНП в Київській області підполковника поліції Д. Якованека, в якій зазначено, що до управління головної інспекції ГУ 21.04.2023 надійшла інформація про можливе порушення службової дисципліни інспекторами сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , яке полягає у непритягненні водія автомобіля марки Volkswagen T4 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності шляхом переказу грошових коштів (неправомірної вигоди) у розмірі 9000 грн на картковий рахунок № НОМЕР_4 від пасажира ОСОБА_4 під час перебування на добовому чергуванні у складі групи реагування патрульної поліції ВП №2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області по вул. Васильківська, поблизу будинку №2 у с. Новосілки Фастівського р-ну, Київської обл.

У висновку службового розслідування від 27.04.2023 відображено стосовно позивача наступні обставини: 20.04.2023 для здійснення превентивних заходів та реагування на заяви та повідомлення громадян про правопорушення або події, на службовому автомобілі марки Reno Duster д.н.з НОМЕР_5 на добове чергування до складу групи реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Фастівського РУП ГУ під позивним «Котляр-220» заступили позивач та ОСОБА_10 . Останнім отримано портативний відеореєстратор, проте, не перевірено точний та реальний час, встановлений на ньому, внаслідок чого час, зазначений на відеозаписі, який був вивчений дисциплінарною комісією, зафіксований на годину раніше від реального часу. За наслідками вивчення комісією відеозапису з портативного відеореєстратора встановлено, що ОСОБА_5 здійснив зупинку автомобіля Volkswagen T4 д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору… Водій автомобіля виконав його вимогу щодо пред`явлення документів, які надавали йому право на керування автомобілем, а після перевірки його відпустили.

З пояснень пасажира означеного автомобіля ОСОБА_4 автомобіль зупинено працівником поліції у спеціальному званні «капітан», до автомобіля зі сторони водія підійшов вищевказаний поліцейський, який не представився та повідомив водію ОСОБА_3 про те, що відчуває від нього «солодкий» запах, що може свідчити про вживання останнім алкогольних напоїв, після чого наказав водію вийти з автомобіля для проходження відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Під час бесіди поліцейський відеофіксацію не здійснював. На вимогу поліцейського ОСОБА_3 попрямував до службового автомобіля та, повернувшись через 2-3 хвилини, повідомив ОСОБА_4 та іншим двом пасажирам про те, що поліцейським необхідно віддати 20000 грн і запитав, у кого є така сума. ОСОБА_4 повідомив, що у нього є на банківській карті кошти, після чого вони з ОСОБА_3 попрямували до службового автомобіля та ОСОБА_4 сів до транспортного засобу. Після отримання від поліцейського вказівки перерахувати кошти на банківський рахунок № НОМЕР_4 , ОСОБА_4 здійснив переказ коштів через додаток «Приват24» двома платежами: 5000 грн та 4000 грн. Після цього поліцейський повідомив, що необхідно ще раз проїхати повз нього на автомобілі для того, щоб останній зупинив даний транспортний засіб повторно зі здійсненням відеофіксації. Після цього вищевказані особи від`їхали близько 100 метрів від місця зупинки та поліцейський знову їх зупинив, перевірив документи та повідомив, що вони можуть їхати далі. Також ОСОБА_4 зазначив, що разом з поліцейським у званні «капітан» ніс службу поліцейський у званні «лейтенант», але під час їх спілкування останній вів розмову з іншим громадянином.

Водночас, у висновку службового розслідування зазначено, що підтвердити чи спростувати інформацію, яка викладена у доповідній записці ОСОБА_11 щодо можливого вимагання та отримання неправомірної вигоди ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , не представилось можливим у зв`язку з протиріччями у показах опитаних осіб, які можна усунути лише у ході проведення слідчих (розшукових) дій.

Разом з тим, під час проведення службового розслідування проаналізовано стан службової діяльності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 під час несення служби у добовому наряді за період з 01.04.2023 по 22.04.2023 та встановлено випадки повної відсутності відеозаписів під час складання постанов про адміністративні правопорушення, а також часткового здійснення відеозаписів під час документування адміністративних правопорушень, наявності переривань відеозапису, розбиття їх на частини, наявності відеозаписів, які не містять доказової бази, неінформативних відео, а також порушення прав громадян на захист, не роз`яснення їм прав та обов`язків, відсутності усіх відеозаписів за наслідками реагувань на повідомлення громадян.

У висновку службового розслідування зафіксовано, що адміністративні матеріали складені ОСОБА_5 . Однак, враховуючи, що ОСОБА_5 під час вчинення вищевказаних порушень перебував у екіпажі з позивачем, останнім, перебуваючи у вищому спеціальному званні, неналежно проконтрольовано дії ОСОБА_5 , що призвело до порушення останнім службової дисципліни та законодавства України, а також про виявлені порушення, систематично вчинені ОСОБА_5 , позивач керівництво підрозділу поліції не інформував.

Крім того, у висновку службового розслідування відображено як приклад грубого порушення позивачем службової дисципліни та законодавства України висновки службового розслідування, проведеного відносно позивача Броварським РУП ГУНП в Київській області, за наслідками проведення якого до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, реалізоване наказом від 13.05.2022 №88 о/с.

У висновку службового розслідування також відображено, що з початку 2023 року спостерігається негативна тенденція надходження скарг громадян на неправовірні дії позивача та ОСОБА_5 , за результатами яких інформація у частині порушення службової дисципліни та законодавства України підтверджується, зокрема і щодо скарги ОСОБА_2 , за наслідками розгляду якої позивачу оголошено спірним наказом №161 про неповну службову відповідність.

Аналізуючи зазначене, комісія дійшла висновку, що неправомірні дії позивача та ОСОБА_5 під час виконання службових обов`язків значною мірою підривають авторитет Національної поліції України та знижують рівень довіри населення до поліції.

Щодо зупинки 20.04.2023 автомобіля марки Volkswagen T4 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 пояснив, що ним була здійснена зупинка означеного автомобіля, перевірено документи водія, що підтверджується відеозаписом.

Означене підтверджено також позивачем та зазначено, що до вказаної події він відношення не має, все записано на портативний відеореєстратор та від подальшого надання пояснень відмовився, посилаючись на статтю 63 Конституції України.

Під час особистої бесіди із співробітниками ОСОБА_1 та ОСОБА_5 останні факт одержання неправомірної вигоди чи будь якого порушення антикорупційного законодавства заперечували.

Аналізуючи матеріали службового розслідування, комісія зазначила про можливість зробити висновок, що інформацію, викладену у доповідній записці ОСОБА_7 щодо вимагання та отримання неправомірної вигоди ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , підтвердити чи спростувати не представилось можливим у зв`язку з протиріччями у показах опитаних осіб, які можна усунути лише в ході проведення слідчих (розшукових) дій. Разом з тим, комісія дійшла висновку про наявність у діях, зокрема, позивача, порушень, які викладені у спірному наказі №166.

Досліджуючи викладені у висновку службового розслідування порушення, які комісія вбачає у діях позивача, суд зазначає таке.

У спірному наказі №166 та висновку службового розслідування зазначено про порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до яких поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Згідно абзацу 1 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Водночас, в силу положень пункту 4, 7 розділу V Порядку №893 службове розслідування, проведене, зокрема, відносно позивача, має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в його діянні (дії чи бездіяльності), з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини позивача; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності позивача чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Таким чином, зазначаючи про порушення позивачем службової дисципліни, вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 6, 11, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзац 1 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, що виразилася у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги працівника поліції, вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції, систематичному порушенні службової дисципліни, неналежному контролі за діями ОСОБА_5 , що призвело до порушення останнім службової дисципліни та законодавства України, систематичного порушення прав громадян на захист, не інформуванні керівництва підрозділу поліції про порушення, вчинені ОСОБА_5 , відповідач за наслідками проведеного службового розслідування у першу чергу повинен був з`ясувати наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) позивача, з приводу якого (якої) було призначено таке службове розслідування, саме: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) позивача щодо можливого порушення службової дисципліни, яке полягає у непритягненні водія автомобіля марки Volkswagen T4 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності шляхом переказу грошових коштів (неправомірної вигоди) у розмірі 9000 грн на картковий рахунок № НОМЕР_4 від пасажира ОСОБА_4 під час перебування на добовому чергуванні у складі групи реагування патрульної поліції ВП №2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області по вул. Васильківська, поблизу будинку №2 у с. Новосілки Фастівського р-ну, Київської обл.

Водночас, як підтверджено висновками службового розслідування, підтвердити чи спростувати інформацію, яка викладена у доповідній записці ОСОБА_11 щодо можливого вимагання та отримання неправомірної вигоди, зокрема, ОСОБА_1 , не представилось можливим у зв`язку з протиріччями у показах опитаних осіб, які можна усунути лише у ході проведення слідчих (розшукових) дій.

Означеним підтверджується не встановлення у ході проведення службового розслідування наявність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) позивача, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування.

Відображення відповідачем у висновку службового розслідування від 27.04.2023 як приклад грубого порушення позивачем службової дисципліни та законодавства України висновків службового розслідування, проведеного відносно нього Броварським РУП ГУНП в Київській області, за наслідками проведення якого до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, реалізоване наказом від 13.05.2022 №88 о/с не приймається судом до уваги з огляду на те, що в Україні діє принцип «non bis in idem», закріплений в частині першій статті 61 Конституції України, відповідно до якого ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Крім того, суд зазначає, що означений наказ від 13.05.2022 №88 о/с визнано протиправним та скасовано рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.10.2022 у справі № 640/8035/22 та поновлено позивача на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Броварського РУП ГУ НП в Київській області з 16.05.2022 року.

Щодо зазначених у спірному наказі №166 та висновку службового розслідування порушень позивачем пункту 7 розділу IV Порядку №893 в частині обов`язку кожної посадової особи поліції відповідно до своїх повноважень сприяти проведенню службового розслідування, суд зазначає, що матеріалами службового розслідування підтверджується надання позивачем пояснень стосовно обставин, з приводу яких було призначено службове розслідування, а саме: у поясненнях позивачем вказано, що відносно зупинки 20.04.2023 автомобіля марки Volkswagen T4 д.н.з. НОМЕР_1 зупинка такого автомобіля була здійснена ОСОБА_5 , що підтверджується відеозаписом, та зазначено, що до вказаної події позивач відношення не має.

Так, позивач у поясненнях зазначив, що до даної події він відношення не має, все знаходиться на службовій бодікамері, зокрема, зупинка автомобіля Volkswagen T4, та по даній події більше нічого не може повідомити з проханням припинити подальше опитування.

Означене, на думку суду, свідчить про сприяння позивачем проведенню службового розслідування шляхом надання ним пояснень стосовно обставин, з приводу яких було призначено службове розслідування.

Водночас, відмова поліцейського надавати будь-які пояснення щодо себе в силу положень пункту 7 розділу IV Порядку №893 не є перешкоджанням проведенню службового розслідування.

Відповідно до пункту 5, 6 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомок, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.

У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції.

Після прибуття до місця постійної дислокації портативний відеореєстратор або карта пам`яті передається відповідальній особі.

Водночас, виконанню позивачем вимог пунктів 5, 6 розділу ІІ Інструкції №1026 передує отримання ним такого портативного відеореєстратора, які відповідно до пункту 3 розділу ІІ Інструкції №1026 видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації (далі - Журнал обліку) (додаток 1), який зберігається в органі, підрозділі поліції.

Дослідивши наявну в матеріалах справи копію Журналу отримання поліцейськими логістичних пристроїв (службових планшетів), нагрудних камер Відділення поліції №2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області за період з 17.04.2023 по 20.04.2023 судом встановлено, що відомості про отримання позивачем камери 20.04.2023 у вказаному журналі відсутні. Означене, на думку суду, свідчить про відсутність у позивача 20.04.2023 портативного відеореєстратора, наслідком чого є неможливість виконати вимоги пунктів 5, 6 розділу ІІ Інструкції №1026 у цей день.

Доводи відповідача, викладені у висновку службового розслідування від 27.04.2023, щодо встановлення випадків повної відсутності відеозаписів за період з 01.04.2023 по 22.04.2023 під час несення служби у добовому наряді позивачем та ОСОБА_5 при складанні постанов про адміністративні правопорушення, часткового здійснення відеозаписів під час документування адміністративних правопорушень, наявності переривань відеозапису, розбиття їх на частини, наявності відеозаписів, які не містять доказової бази, неінформативних відео, а також порушення прав громадян на захист, не роз`яснення їм прав та обов`язків, відсутності у сіх відеозаписів за наслідками реагувань на повідомлення громадян, не приймаються судом до уваги як такі, що не відносяться до предмету дослідження, з приводу якого було призначено службове розслідування, а також, враховуючи відсутність у матеріалах службового розслідування жодних доказів, якими б підтверджувався індивідуальний характер дисциплінарного проступку саме позивача.

Крім того, з матеріалів службового розслідування неможливо встановити, чи досліджувалося відповідачем питання наявності/відсутності у позивача у спірному періоді портативного відеореєстратора, наслідком чого є неможливість встановлення об`єктивних обставин щодо виконання позивачем вимоги пунктів 5, 6 розділу ІІ Інструкції №1026 у цей період.

З урахуванням означеного, суд зазначає, що з наданих відповідачем матеріалів службового розслідування та висновку службового розслідування від 27.04.2023 неможливо виокремити дії позивача, які кваліфікуються відповідачем як дисциплінарний проступок, наслідком чого є неможливість застосування дисциплінарного стягнення як такого, що має індивідуальний характер та, відповідно, не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку.

Судом критично розцінюються посилання відповідача на неналежний контроль позивачем як таким, що перебував у екіпажі з ОСОБА_5 у вищому спеціальному званні, дій ОСОБА_5 , що призвело до порушення останнім службової дисципліни та законодавства України, оскільки відповідач у висновку службового розслідування не навів належних обґрунтувань та не підтвердив жодними доказами факту обізнаності позивача з діями ОСОБА_5 , які кваліфікуються відповідачем як протиправні.

Крім того, суд зазначає, що в порушення пунктів 4, 7 розділу V Порядку №893 службовим розслідуванням, проведеним, зокрема, відносно позивача, не встановлено ступінь вини позивача; відомості, що характеризують позивача; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини дванадцятої статті 19 Дисциплінарного статуту у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

Посилання відповідача у висновку службового розслідування від 27.04.2023 на частину дванадцяту статті 19 Дисциплінарного статуту не приймається судом до уваги, оскільки в межах цієї справи встановлено неправомірність притягнення позивача спірним наказом №166 до дисциплінарної відповідальності у вигляді повідомлення про неповну службову відповідність та скасування такого наказу.

З огляду на наведене, суд вважає, що відповідачем як під час проведення службового розслідування, так і під час судового розгляду справи не доведено вчинення позивачем дисциплінарного проступку та, як наслідок, неправомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку, визначеному Дисциплінарним статутом шляхом застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказів від 28.04.2023 №166 в частині, що стосується притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, та від 28.04.2023 №88 о/с підлягають задоволенню у повному обсязі як такі, що знайшли своє документальне та нормативне підтвердження під час судового розгляду справи.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Згідно з частиною першою статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За таких обставин, враховуючи скасування судом наказу про звільнення позивача, він підлягає поновленню на попередній роботі.

Позивач у прохальній частині позовної заяви просить поновити його на службі в поліції з 29.04.2023.

З наказу ГУНП в Київській області від 28.04.2023 №88 о/с вбачається, що позивач був звільнений з 01.05.2023.

Відповідно до положень статті 241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями.

Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

Таким чином, працівник вважатиметься звільненим з наступного дня після того дня, з якого починається строк звільнення.

Відповідно до пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. №58, днем звільнення вважається останній день роботи.

Отже, позивач має бути поновлений на роботі з наступного дня після звільнення, тобто з 02.05.2023, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №711/8138/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 85679198) зазначила, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку.

Поновлення на роботі - це повернення працівника в попередній стан, який існував до його незаконного звільнення, а тому правовими наслідками поновлення на роботі працівника є надання йому попередньої роботи (посади), з тими ж функціональними обов`язками, які мали місце до звільнення. Обов`язком боржника є не лише видання наказу (розпорядження) про поновлення працівника на роботі, а й фактичний допуск поновленого працівника до виконання попередніх обов`язків.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акту органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника. Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника, вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

Верховний Суд у постанові від 26.02.2020 у справі № 702/725/17 (провадження № 61-12857св18) зазначив, що КЗпП України не містить поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно з цією статтею рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто, створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення. Таким чином, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. При цьому мається на увазі не формальне, а фактичне забезпечення поновленому працівнику доступу до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові від 17.06.2020 у справі № 521/1892/18 (провадження № 61-39740св18).

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 у справі №826/808/16 зазначила, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, а законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Пленум Верховного Суду України у пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначив, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348).

Згідно з підпунктом «з» пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100 (далі - Порядок №100), цей Порядок застосовується, у тому числі, у випадку вимушеного прогулу.

Відповідно до положень пункту 2 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць.

У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Пунктом 3 Порядку №100 визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Суми нарахованої заробітної плати враховуються у тому місяці, за який вони нараховані та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до пункту 5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Пунктом 8 Порядку №100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Отже, справляння і сплата податку на доходи фізичних осіб та військового збору є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, а тому суд повинен визначати зазначену суму без утримання цього податку та збору, про що вказує в резолютивній частині рішення.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18.07.2018 по справі №359/10023/16-ц.

Враховуючи вищевказані норми та приймаючи до уваги те, що позивача було звільнено з посади з 01.05.2023, при обчисленні середньоденної заробітної плати слід враховувати заробітну плату позивача за березень та квітень 2023 року (два місяці, що передують звільненню).

Відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку середнього грошового забезпечення позивача, обчисленого виходячи з виплат за два місяці перед звільненням, середньоденне грошове забезпечення позивача дорівнює 750,83 грн, яка обрахована, виходячи з заробітної плати у березні 25833,99 грн, у квітні 19966,66 грн та кількості календарних днів у березні 31 день, у квітні 30 днів.

Період вимушеного прогулу позивача - з 02.05.2023 (наступний день після звільнення, враховуючи, що день звільнення є останнім робочим днем) по 24.10.2023 (день постановлення рішення у цій справі) або 176 календарних днів.

З урахуванням цього, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.05.2023 по 24.10.2023 у розмірі 132 146,08 грн. (750,83 грн х 176 дні).

Отже, всебічно та в повному обсязі розглянувши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Відповідно до положень статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне звернути до негайного виконання рішення суду в частині:

- поновлення позивача на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 02.05.2023;

- стягнення з відповідача на користь позивача суми середнього заробітку (середнього грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією від 19.06.2023 №0.0..1.

Враховуючи задоволення позову, вказаний розмір судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУНП в Київській області пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Київській області №161 від 25.04.2023 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора відділу реагування патрульної поліції Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

3. Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Київській області №166 від 28.04.2023 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі службу в поліції інспектора відділу реагування патрульної поліції Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 .

4. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №88 о/с від 28.04.2023 про звільнення зі служби в поліції інспектора відділу реагування патрульної поліції Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 .

5. Поновити ОСОБА_1 на службі у поліції на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 02.05.2023.

6. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.05.2023 по 24.10.2023 в розмірі 132 146,08 грн. (сто тридцять дві тисячі сто сорок шість гривень 08 коп.), без урахування обов`язкових податків та зборів.

7. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

8. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Київській області (ідентифікаційний код 40108616, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15).

9. Звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі у поліції на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 02.05.2023.

10. Звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.