Справа № 380/18250/23
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2023 рокусправа № 380/18250/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину України ОСОБА_1 , винесеного 17.07.2023 капітаном ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 08.08.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою від 21.08.2023 суддя прийняла позовну заяву та відкрила спрощене позовне провадження в адміністративній справі, без повідомлення сторін.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач працював та перебував за кордоном, а також проходив там лікування та повернувся сюди коли розпочалось масове вторгнення агресором Росією на територію України. Звертався у військомат для можливого скерування задля захисту інтересів нашої держави. Однак був виключений із списків військовозобов`язаних. Позивач 17.07.2023 прибув у міжнародний автомобільний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», з метою здійснення перетину державного кордону України, надавши інспекторам прикордонної служби необхідні документи для виїзду: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного де є дві відмітки військкомату про виключення позивача з військового обліку від 24.02.2020 та 07.07.2023; паспорт громадянина України для перетину кордону НОМЕР_2 . Однак прикордонники не дозволили виїхати і склали письмову відмову.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 11.09.2023 (вх. № 69111), у якому зазначає, що у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи. 17.07.2023 для перетину державного кордону, позивач надав паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а також оригінал тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, у якому зазначено, що позивач виключений з обліку військовозобов`язаних. Звертає увагу суду, що відповідно до п, 4 абз. 2 «Порядку виготовлення, видачі та знищення тимчасового посвідчення військовозобов`язаного» затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 610 (далі - Порядок), виправлення у тимчасовому посвідченні не допускаються. На тильній стороні тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, наявні виправлення. Надані позивачем при перетині державного кордону документи не давали підстав, для прийняття рішення про надання дозволу на перетин державного кордону України уповноваженій посадовій особі, яка здійснює прикордонний контроль у пунктах пропуску через державний кордон України.

Разом з тим, позивач, як на підставу виїзду за межі території України, посилається на те, що він виключений з військового обліку згідно статті 37 п. 6 пп. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», але до позову не додані підтверджуючі документи, які б вказували на факт засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину. Просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується, копією паспорта громадянина України для перетину кордону НОМЕР_3 /

Згідно з тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного від 24.02.2020 № НОМЕР_4 позивач 07.07.2023 виключений з військового обліку військовозобов`язаних другим відділом Стрийського РТЦК та СП згідно з ст. 37 п. 6 пп.6 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" .

За наслідками проведеного паспортного контролю, рішенням начальника 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип А) капітана ОСОБА_3 від 17.07.2023 Про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку громадянину України ОСОБА_4 відмовлено у перетинанні державного кордону на виїзд з України у зв`язку із Законом України Про правовий режим воєнного стану, Указом Президента України № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, а також Закону України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022, громадянина України ОСОБА_1 , тимчасово обмежено у праві виїзду з України, за відсутності підстав на право перетинання державного кордону, згідно статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Постанови КМУ від 27.01.1995 № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», так як вищезазначений громадянин не зміг надати на паспортний контроль відповідні документи.

Другий примірник вказаного рішення отримано позивачем особисто 17.07.2023, про що свідчить його підпис на наявній у матеріалах справи копії оскарженого рішення.

Не погоджуючись вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63цієї Конституції.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.12.2015 № 389-VIII воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України , цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 № 2102-ІХ.

Пунктом 3 Указу № 64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39 , 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався та діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII від 21 жовтня 1993 (далі Закон № 3543-XII) в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, зокрема, встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Системний аналіз наведених вище правових норм, надає суду підстави для висновку, що право особи на вільний перетин державного кордону України, тобто вільне залишення території України, може бути обмежено в умовах воєнного стану.

Відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

З огляду на це суд зазначає, що громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, котрі відповідно до пп. 6 п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підлягають виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) і не входять до кола осіб, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як такі, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Однак, факт зняття з військового обліку на підставі пп. 6 п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не є підставою (у передбачених законом випадках) для виїзду за кордон у період введення на території України воєнного стану.

Системний аналіз норм законодавства, що регламентують порядок здійснення військового обліку, свідчить, що документами, які посвідчують факт зняття особи з військового обліку, є військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного з відповідною відміткою.

Згідно з тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного від 24.02.2020 № НОМЕР_4 позивач 07.07.2023 виключений з військового обліку військовозобов`язаних другим відділом Стрийського РТЦК та СП згідно з ст. 37 п. 6 пп.6 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" .

Суд зауважує, що військовий квиток з відміткою про зняття з обліку як документ засвідчує виключно питання військового обліку особи і сам по собі не є достатнім підтверджуючим документом для перетину державного кордону позивачем в умовах воєнного стану.

Суд встановив що, крім паспорту громадянина України для виїзду за кордон, позивач для проходження прикордонного контролю надав лише тимчасове посвідчення військовозобов`язаного від 24.02.2020 № НОМЕР_4 з відміткою про виключення з військового обліку на підставі вимог п.6 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як громадянина України, який був раніше засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину.

Оскільки позивач під час перетину кордону не надав документів, які б підтверджували його право на перетин кордону, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах він не мав правових підстав для виїзду за кордон у період введення на території України воєнного стану.

З урахуванням вказаного суд вважає, що оскаржене рішення про відмову позивачу в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, прийняте відповідачем в межах та на підставі наданих йому повноважень, це рішення відповідає визначеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям, а тому є правомірним.

При цьому суд наголошує на тому, що позивач помилково тлумачить норми законодавства, що регулюють порядок перетинання державного кордону громадянами України, і помилково пов`язує наявність права на перетин кордону з виключенням з військового обліку.

Зазначений відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 09.03.2023 під час розгляду справи № 600/2520/22-а.

Згідно зі ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо судового збору, то такий на підставі статті 139 КАС України покладається на позивача.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 20.10.2023.

Суддя Кедик М.В.