Справа № 420/22085/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21а, м. Одеса, 65078) про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов (а.с.57-84) фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Одеської митниці, в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 02.08.2023 року №UA500000/2023/000014/2, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2023/000508.

Позивач зазначив, що ним з компанією «TAINJIN TEXTILE GROUP IMPORT AND EXPORT INC» (Китайська Народна Республіка) укладено контракт №А230405 від 25.05.2023, відповідно до якого остання зобов`язується поставити на його користь товар: велосипеди з шарикопвдшипниками та статичні перетворювачі, пристрої для заряджання акумуляторів.

Вiдповiдно до вказаних умов контракту ним отримано від контрагента товар та з метою здійснення митного оформлення 31.07.2023 року подано митну декларацію №23UA71U9.

Однак відповідачем 02.08.2023 року прийняті картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2023/000508 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2023/000014/2.

В оскаржуваному рішенні вказано, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а саме: 1) у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо такої складової митної вартості товару, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 2) декларантом не подано передбачені наказом МФУ від 24.05.2012 №599 документи на підтвердження витрат на транспортування оцінюваних товарів, а саме: рахунок-фактуру, банківські платіжні документи та калькуляцію транспортних витрат. При цьому, до митного оформлення декларантом надано лист ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ» від 14.07.2023 №1407235, однак у наданих транспортних документах (CMR) вказане підприємство не значиться, коносамент не надано; 3) у наданій довідці ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ» від 14.07.2023 №1407235 зазначено, що морське перевезення вантажу здійснювалось за маршрутом Xingang-Gdansk. Проте, згідно п.3.3 контракту від 25.05.2023 №230405 та інвойсу від 25.05.2023 №230405 поставка товарів здійснювалась на умовах FOB Tianjin; 4) згідно п.1.1 контракту від 25.05.2023 №А230405 предметом договору є «велосипеди». Таким чином, задекларований за митною декларацією товар «зарядні пристрої для акумуляторів» не є предметом контракту; 5) згідно української версії п.10.7 контракту від 25.05.2023 №A230405 цей договір складено українською та англійською мовами. А згідно англійської версії п.10.7 контракту, цей договір складено російською та англійською мовами, що може свідчити про наявні ознаки підробки.

Позивач стверджує, що у всіх наданих документах абсолютно всі числові значення є однаковими та немає жодних невідповідностей та розбіжностей між ними.

Однак з метою митного оформлення товару та випущення його у вільний обіг ним на вимогу митного органу надабули надані додаткові документи, відносно яких Одеська митниця зазначила, що: 1) у додатково наданому прайс-листі відсутні умови поставки товарів відповідно до яких зазначені ціни товарів; 2) у додатково наданому прайс-листі відсутні товари «велосипеди» торговельної марки «Titan Bike», яка задекларована у МД; 3) у спеціально визначеній графі додатково наданої копії митній декларації країни відправлення зазначений реквізити контракту/інвойсу (23TF197026), що відрізняються від тих, що надані до митного оформлення (A230405). Також, наявні реквізити коносаменту 227477864, який до митного оформлення не надавався та реквізити якого відмінні від реквізитів коносаменту, зазначеного у наданій довідці про вартість транспортування ТОВ «Клевер Тім» від 14.07.2023 №14072325 (HS123052002).

Позивач звертає увагу на те, що митним органом не наведено належних та допустимих доказів та взагалі не наведено жодного доказу, обґрунтування того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та витребування митницею інших документів відбувалось без належного зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, а тому застосування оскаржуваним рішенням іншого методу, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів на думку позивача є противоправним.

Позивач вважає прийняті відповідачем рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно умов контракту №А230405 від 25.05.2023 сторонами визначені умови пакування та умови поставки, які входять до ціни товару.

Посилання відповідача на те, що відомості щодо вартості транспортних послуг документально не підтверджено, спростовуються тим, що на момент декларування товару, відповідачу була надана довідка про транспортні витрати №140723/5 від 14.07.2023, яка містить усі необхідні данні та складові такої митної вартості оцінюваного товару як витрати на транспортування, надання якої відображено в картці відмови.

Поставка здійснювалась на умовах FOB Tianjin, що означає, що місцем завантаження товару на борт судна так і моментом переходу всіх ризиків та витрат стосовно вантажу від Продавця до Покупця був порт міста Tianjin (Китай), який має повну назву «Tianjin Xingang», тобто експедиторською компанією в своїй довідці про вартість транспортування було зазначено другу складову повної назви порту міста Tianjin, що означає те, що зазначений в довідці про вартість транспортування порт Xingang є тим самим портом Tianjin, що зазначений в умовах поставки.

Зауваження про те, що у наданих транспортних документах (CMR) не значиться підприємство ТОВ «Клевер Тім», яким була видана довідка про транспортні витрати, спростовуються додатково наданим договором транспортного експедування №1407/23/01 від 14.07.2023 року, яким підтверджується, що ТОВ «Клевер Тім» як експедитором взято на себе зобов`язання з транспортно-експедиційного обслуговування і організації перевезень імпортних вантажів позивача.

Також незалежно від наявності та/або відсутності зазначення у контракті товару №2 «зарядні пристрої для акумуляторів» - це жодним чином не впливає на визначення митної вартості товару під час його декларування, оскільки постачальник фактично зазначив найменування та ціну в такому інвойсі, а він як покупець узгодив таке найменування та ціну, вказавши їх в митній декларації, поданій ним до митниці.

Щодо наявності ознак підробки контракту №А230405 від 25.05.2023 позивач зазначив, що продавцем є китайська компанія та саме вона складала даний контракт. При складанні англійської версії контракту продавцем була допущенна помилка. Однак відповідно до п.10.8 контракту у разі непорозуміння щодо змісту даного контракту, варінт, складений мовою покупця, вважається головним, тому відсутні підстави вважати, що контракт є підробним.

В обгрунтування позовних вимог позивач також зауважує, що коносамент, прайс-лист та експортна декларація країни відправлення не є основними документами згідно ч.2 ст.53 МК України, які підтверджують митну вартість товарів, тому будь-які сумніви митниці з приводу вказаних документів не свідчать про непідтвердженість митної вартості товарів.

Крім того рішення про коригування митної вартості прийнято на підставі аналізу наявної у митниці інформації, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим. Позивач зазначає, що навіть формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформления товару за основним методом визначення його митної вартості.

На підставі викладеного позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 28.08.2023 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову (а.с.40-42).

Ухвалою суду від 12.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.170).

Представник Одеської митниці подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.176-194), в якому просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, під час здійснення Одеською митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме не підтверджено: 1) у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо такої складової митної вартості товару, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 2) декларантом не подано передбачені наказом МФУ від 24.05.2012 №599 документи на підтвердження витрат на транспортування оцінюваних товарів, а саме: рахунок-фактуру, банківські платіжні документи та калькуляцію транспортних витрат. При цьому, до митного оформлення декларантом надано лист ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ» від 14.07.2023 №1407235, однак у наданих транспортних документах (CMR) вказане підприємство не значиться, коносамент не надано; 3) у наданій довідці ТОВ «КЛЕВЕР ТІМ» від 14.07.2023 №1407235 зазначено, що морське перевезення вантажу здійснювалось за маршрутом Xingang-Gdansk. Проте, згідно п.3.3 контракту від 25.05.2023 №230405 та інвойсу від 25.05.2023 №230405 поставка товарів здійснювалась на умовах FOB Tianjin; 4) згідно п.1.1 контракту від 25.05.2023 №А230405 предметом договору є «велосипеди». Таким чином, задекларований за митною декларацією товар «зарядні пристрої для акумуляторів» не є предметом контракту; 5) згідно української версії п.10.7 контракту від 25.05.2023 №A230405 цей договір складено українською та англійською мовами. А згідно англійської версії п.10.7 контракту, цей договір складено російською та англійською мовами, що може свідчити про наявні ознаки підробки.

Представник відповідача вважає, що оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, вказане виключало можливість перевірки митним органом ч.1 ст.54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Також представник відповідача зазначає, що декларантом додатково були надані: копія МД країни відправлення (з перекладом), прайс-лист, рахунок за транспортування, висновок про вартісні характеристики товарів, договір транспортного експедування, лист про відсутність інших додаткових документів.

Проте: - y додатково наданому прайс-листі відсутні умови поставки товарів відповідно до яких зазначені ціни товарів; - у додатково наданому прайс-листі відсутні товари «велосипеди» торговельної марки «Titan Bike», яка задекларована у МД; - у спеціально визначеній графі додатково наданої копії МД країни - відправлення зазначений реквізити контракту інвойсу (23TF197026), що відрізняються від тих, що надані до митного оформлення (А230405). Також, наявні реквізити коносаменту 227477864, який до митного оформлення не відмінні від реквізитів коносаменту, надавався реквізити якого та зазначеного у наданій довідці про вартість транспортування ТОВ «Клевер Тім» від 14.07.2023 №1407235 (HS123052002).

Представник відповідача вважає, що декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 МКУ та не спростовані наявні розбіжності у документах.

Зазначені обставини у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митниці у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

При цьому митницею було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості товарів є більшим, зокрема: по товару 1 - МД від 04.07.2023 року №UA100230/2023/014256 та становить 89,0377 дол. США (ніж заявлено декларантом 38,2891 дол. США); по товару 2 - МД від 03.05.2023 року №UA500020/2023/005847 та становить 14,6635 дол. США (ніж заявлено декларантом 11,1683 дол. США).

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Судом встановлено, що 25.05.2023 року між позивачем ФОП ОСОБА_1 (покупець) та компанією «TAINJIN TEXTILE GROUP IMPORT AND EXPORT INC» (Китайська Народна Республіка) (продавець) укладено договір №А230405 (а.с.106-110), відповідно до п.п.1.1 якого продавець продає а покупець купує товар - велосипеди (далі за текстом товар) відповідно до цього Договору.

25.05.2023 року сторонами укладено додаток №1 до договору №А230405 від 25.05.2023 року, яким змінено п.1 договору та викладено його наступним чином: продавець продає а покупець купує товар - велосипеди та зарядні пристрої (далі за текстом товар) відповідно до цього договору (а.с.111).

Згідно 1.2 договору №А230405 від 25.05.2023 товар поставляється в кількості, асортименті та за цінами, відповідно до узгоджених та підписаних обох сторін інвойсів, інвойс є невід`ємною частиною договору.

Ціна одиниці та загальна сума товару вказується в інвойсі у доларах США. Загальна вартість цього договору складається із загальної суми інвойсів (п.п.2.1-2.2 договору №А230405 від 25.05.2023).

25.05.2023 року контрагентом позивача складено інвойс №А230405 на поставку партії торву - велосипедів та зарядних пристроїв (а.с.112).

З метою митного оформлення вказаного товару позивачем подано до Одеської митниці митну декларацію №23UA71U9 від 31.07.2023 року, в якій митну вартість товару було визначено за першим методом - за ціною договору (а.с.91-92).

Для підтвердження вказаних у деклараціях відомостей до митного органу поданий відповідний пакет документів відносно митної декларації згідно з МК України (договір, рахунок-фактура (інвойс) та інші документи).

Проте відповідачем прийнята картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.08.2023 №UA500020/2023/000508 (а.с.104-105).

Також 02.08.2023 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2023/000014/2, у якому вказано, що надані документи не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була сплачена за товар, надані на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, зокрема:

1) відповідно до пп.в) п.2 ч. 10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

2) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Проте, до митного оформлення жоден з наведених документів не надано, а надано значиться. лист ТОВ «Клевер Тім» від 14.07.2023 No 14072375. При цьому, у наданих транспортних документах (CMR) наведене підприємство не Коносамент не надано

3) у наданій до митного оформлення довідці про вартість транспортування ТОВ «Клевер Тім» від 14.07.2023 № 14072375 зазначено, що морське перевезення вантажу здійснювалось за маршрутом Xingang-Gdansk. Проте, згідно п.3.3 контракту від 25.05.2023 № 230405 та інвойсу від 25.05.2023 № 230405 поставка товарів здійснювалась на умовах FOB Tianjin:

4) згідно п.1.1 контракту від 25.05.2023 No 4230405 предметом договору с «велосипеди». Таким чином, задекларований за митною декларацією товар № 2 «зарядні пристрої для акумуляторів» не є предметом контракту;

5) згідно української версії п. 10.7 контракту від 25.05.2023 No A230405 цей договір складено українською та англійською мовами. А згідно англійської версії п. 10.7 контракту, цей договір складено російською та англійською мовами, що може свідчити про наявні ознаки підробки (а.с.102-103).

Рішенням повідомлено декларанта про необхідність подання додаткових документів, зокрема: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що декларантом додатково були надані: копія МД країни відправлення (з перекладом), прайс-лист, рахунок за транспортування, висновок про вартісні характеристики товарів, договір транспортного експедування, лист про відсутність інших додаткових документів.

Також у рішенні вказано, що: - y додатково наданому прайс-листі відсутні умови поставки товарів відповідно до яких зазначені ціни товарів; - у додатково наданому прайс-листі відсутні товари «велосипеди» торговельної марки «Titan Bike», яка задекларована у МД; - у спеціально визначеній графі додатково наданої копії МД країни - відправлення зазначений реквізити контракту інвойсу (23TF197026), що відрізняються від тих, що надані до митного оформлення (А230405). Також, наявні реквізити коносаменту 227477864, який до митного оформлення не відмінні від реквізитів коносаменту, надавався реквізити якого та зазначеного у наданій довідці про вартість транспортування ТОВ «Клевер Тім» від 14.07.2023 №1407235 (HS123052002).

Відповідач дійшов висновку про невизнання заявленої митної вартості товару через неподання декларантом документів неспростування декларантом жодних, визначених контролюючим органом, розбіжностей.

Приймаючи оскаржуване рішення Одеська митниця визначила митну вартість товарів на підставі баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України у ввезення товарів, заявлених до митного оформлення, яка є більшим ніж заявлено декларантом.

Позивачу, як декларанту, роз`яснено, у разі незгоди з рішеннями, права на їх оскарження до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або суду, а також права викладені у ч.3 ст.52 цього МКУ.

Представник позивача, вважаючи оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткові документи лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 02.08.2023 року №UA500000/2023/000014/2 зазначено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Проте жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей не надано.

Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами договору.

В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

За приписами МКУ митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Згідно з оскаржуваним рішенням від 02.08.2023 року №UA500000/2023/000014/2 недоліком, який на думку митного орану свідчить про розбіжність у вартості товару та не дає йому упевненості у правильності визначення митної вартості товару є наступне: відповідно до пп.в) п.2 ч. 10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

Суд вважає, що не може вважатися обґрунтованим сумнівом відсутність відомості щодо даної складової митної вартості товару така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням за документами поданими позивачем до митного органу з огляду на наступне.

Поставка товарів здійснювалася на підставі договру та додаткової угоди до нього.

Відповідно до п.7.1 договору №А230405 від 25.05.2023 упаковка, в якій відвантажується товар повинна забезпечувати збереження товару під час транспортування морським, залізничним, автомобільним та авіаційним транспортом за умови належного поводження з вантажем.

Відповідач не взяв до уваги, що згідно п.3.3 договору умови постачання визначаються FOB TIANJIN згідно з правилами Incoterms 2010, якщо інше не обумовлено сторонами в інвойсі на конкретну партію товару. Відправлення товару до місця призначення здійснюється відправником, за його рахунок та входить до ціни Товару.

За умовами поставки «Інкотермс 2010» FOB (FREE ON BOARD) продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4. Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.

Крім цього, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД « 37. Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації поданої декларантом зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Отже, подані до митного оформлення документи свідчать про відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак такі витрати не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

Також митний орган зазначив, що декларантом не подано передбачені наказом МФУ від 24.05.2012 №599 документи на підтвердження витрат на транспортування оцінюваних товарів, а саме: рахунок-фактуру, банківські платіжні документи та калькуляцію транспортних витрат. При цьому, митний орган не вважає належним документом лист ТОВ «Клевер Тім» від 14.07.2023 №14072375, оскільки у наданих транспортних документах (CMR) наведене підприємство не значиться, коносамент не надано.

Проте вказані доводи відповідача не ґрунтуються на положеннях законодавства, оскільки відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, на який посилається Одеська митниця в оскаржуваному рішенні, до документів які містять відомості про транспорті витрати можуть належати перелічені документи, однак цей перелік, з огляду на застосовану для його конкретизації конструкцію «можуть належати», не є вичерпним та обов`язковим.

Оскільки законодавством не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, суд вважає, що надана контролюючому органу довідка про транспортні витрати від 14.07.2023 №1407237/5 (а.с.130) є належним та допустимим доказом розміру таких витрат, з огляду на наступне.

Згідно п. 6 ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Довідкою про транспортні витрати від 14.07.2023 №1407237/5 підтверджується, що вартість транспортування вантажу, що перевозився від місця завантаження (Xingang. Cluna) до митного кордону України складає 210955,16 грн у т.ч. 1) морське перевезення вантажу за межами державного кордону України (Xingang Gdansk) - 98735,22 грн; 2) додаткові послуги з контейнерів та вантажів за межами державного кордону України 64219,94 грн; 3) ТЕО по організації міжнародних автоперевезень вантажів Гданськ (Польша)- м/п Рава Руська (Державний кордон України) - 48000 грн (а.с.130).

Суд вважає, що не зазначення експедитором у складеній ним довідці про транспортні витрати маршрут морського перевезення Xingang-Gdansk, при зазначенні у договорі та інвойсі умов поставки FOB Tianjin - не може вплинути на митну вартість товару, оскільки повна назва порту відправлення, розташованого на півночі Китаю - Tianjin Xingang.

Наданими декларатном до митного органу документами підтверджуються транспорті витрати, що виключає будь-які сумніви щодо не підтвердження таких відомостей як складової митної вартості товару.

Також є не обґрунтованими доводи відповідача щодо задекларований за митною декларацією товар №2 «зарядні пристрої для акумуляторів» не є предметом договору №А230405 від 25.05.2023, оскільки 25.05.2023 року позивачем та його контрагентом укладено додаток №1 до договору №А230405 від 25.05.2023 року, яким змінено п.1 договору та викладено його наступним чином: продавець продає а покупець купує товар - велосипеди та зарядні пристрої (далі за текстом товар) відповідно до цього договору (а.с.111).

Крім того, безпідставними є сумніви митного органу щодо підробки договору №А230405 від 25.05.2023, оскільки згідно української версії п.10.7 визначає, що договір складено українською та англійською мовами, а згідно англійської версії п.10.7 передбачає, що договір складено російською та англійською мовами, з огляду на наступне.

Договір №А230405 від 25.05.2023 підписаний ФОП ОСОБА_1 та компанією «TAINJIN TEXTILE GROUP IMPORT AND EXPORT INC» (Китайська Народна Республіка), скріплений печаткою та відсканований, містить п.10.8, згідно якого у разі суперечок або непорозуміння щодо розуміння цього договору чи його умов, варіант українською мовою вважається головним.

Таким чином, сумніви митного органу щодо підробки договору №А230405 від 25.05.2023 є лише необгрунтуваним припущенням митного органу, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів щодо підробки документа митним органом не наведено та не надано.

Між тим, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у заявленій митній вартості, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обгрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та достовірності, зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх оформленні.

Верховний Суд у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 наголошує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Між тим суб`єкту владних повноважень не достатньо лише вказати на обставини, які вікликали у нього сумніви, а необхідно пояснити їх зв`язок з наявністю обгрунтованих сумнівів в митній вартості товару.

Водночас відповідачем не вказано будь-якого іншого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні.

Суд також вважає необґрунтованими посилання митного органу як на підставу непідтвердження ціни товару те, що: - y додатково наданому прайс-листі відсутні умови поставки товарів відповідно до яких зазначені ціни товарів; - у додатково наданому прайс-листі відсутні товари «велосипеди» торговельної марки «Titan Bike», яка задекларована у МД; - у спеціально визначеній графі додатково наданої копії МД країни - відправлення зазначений реквізити контракту інвойсу (23TF197026), що відрізняються від тих, що надані до митного оформлення (А230405). Також, наявні реквізити коносаменту 227477864, який до митного оформлення не відмінні від реквізитів коносаменту, надавався реквізити якого та зазначеного у наданій довідці про вартість транспортування ТОВ «Клевер Тім» від 14.07.2023 №1407235 (HS123052002).

Згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Прайс-лист, коносамент та МД країни відправлення не віднесені до переліку документів, обов`язкових для подання до митного оформлення товару згідно з ч.2 ст.53 МК України, тому не можуть бути використані для підтвердження митної вартості товару.

Таким чином відповідачем не спростовано жодними належними, допустимими та достатніми доказами, що документи, надані позивачем до митної декларації не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що б могло надати митному органу підстави для висновку про неправильне визначення позивачем митної вартості.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15).

Між тим, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до п.2,4 ст.55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Ондак спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.

Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

Відповідачем на підтвердження обгрунтування власної позиції надано до суду інформацію з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ, а саме: МД від 03.05.2023 року №UA500020/2023/005847 (а.с.213-215), ціну якої використано при коригуванні вартості товару 2 (зарядні пристрої).

Однак суд вважає, що використання інформації з бази даних у даному випадку є невиправданим, оскільки згідно поданої ФОП ОСОБА_1 МД №23UA71U9 від 31.07.2023 року на територію України імпортовано за товаром 2 статичні перетворювачі, пристрої для зарядження акумуляторів. Водночас МД від 03.05.2023 року №UA500020/2023/005847 подана щодо товару запасні частини для електровелосипедів, електронний блок управління без програмування і перепрограмування обробки даний і програмованої пам`яттю: контролер електровелосипеда.

У такому разі застосування митної ціни товару за МД від 03.05.2023 року №UA500020/2023/005847 дозовсім іншого товару є безпідставним.

Крім того відповідачем не надано до суду МД від 04.07.2023 року №UA100230/2023/014256, ціну якої використано для коригування митної вартості товару 1 (велосипеди).

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72, 73, 75, 76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 02.08.2023 року №UA500000/2023/000014/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.08.2023 року №UA500020/2023/000508.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1,3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Позивачем подане до суду клопотання про стягнення судових витрат, а саме: сплаченого судового збору у розмірі 10542,80 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 29960 грн.

Згідно з матеріалами справи позивачем сплачений судовий збір у розмірі 10542,80 грн (а.с.38,90). Однак 1% ціни позову (різниці митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні 1049448,01 грн) становить 10494,48 грн, тобто за подання даного адміністративного позову з урахуванням його подання в електронній формі через підсистему «Електронний суд» (враховується коефіцієнт 0,8) сплаті підлягав судовий збір у розмірі 8395,58 грн.

По даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 8395,58 грн.

Що стосується надмірно сплаченого судового збору у розмірі 2147,22 грн він підлягає поверненню позивачу у порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 29960 грн правничої допомоги.

У відповідності з п.1 ч. 3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.5-7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У той же час відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на який такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Відповідно до ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач у відзиві на позов зазначав, що гонорар представника позивача у розмірі 29960 грн є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення яких не відподає критеріям розумності та співмірності.

На підтвердження розміру витрат зі сплати професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи представником позивача надані копії: договору про надання правової допомоги №07/08/23 від 07.08.2023, укладений між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Соколовською А.В., додатку №07/08/23 від 07.08.2023 до договору №07/08/23 від 07.08.2023 та акту прийому-передачі наданих послуг правової допомоги №15/08/2023 від 15.08.2023 (а.с.144-150).

Відповідно до додатку №07/08/23 від 07.08.2023 до договору про надання правової допомоги №07/08/23 від 07.08.2023 сторонами погоджено, що винагорода за послуги з правничої допомоги складає 29960 грн за представництво інтересів ФОП ОСОБА_1 (а.с.148).

Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг правової допомоги №15/08/2023 від 15.08.2023 в межах виконання обов`язків з представництва інтересів ФОП ОСОБА_1 надано наступні види правової допомоги: - консультація клієнта, узгодження правової позиції; - ознайомлення з наданими матеріалами клієнта, аналіз оскаржуваних рішень, документів клієнта, позиції клієнта у справі, витребування у клієнта додаткових документів; - вивчення нормативно-правових актів, судової практики та робота з Єдиним державним реєстром судових рішень (далі ЄДРСР) з аналогічних справ з метою встановления правової позиції клієнта, у тому числі, щодо майбутнього результату розгляду справи такої категорії у суді та доцільності звернення до суду; - збір доказів, підготовка, складання та написания (оформлення) позову до суду; - узгодження проекту позову з клієнтом, підготовка додатку до позову, підготовка та організація подачі позову з додатками до нього від імені клієнта до суду (а.с.149).

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послу.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Суд вважає, що надані послуги щодо ознайомлення з наданими матеріалами клієнта, аналіз оскаржуваних рішень, документів клієнта, позиції клієнта у справі охоплюється послугою з консультації клієнта та узгодження правової позиції. В свою чергу, вивчення нормативно-правових актів, судової практики та робота з ЄДРСР охоплюється послугою з підготовки, складання та написания (оформлення) позову до суду.

Верховний Суд в постанові від 11.02.2021 року у справі №520/9115/19 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним (пункти 42,43 постанови).

На підставі вищезазначеного, враховуючи складність справи (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін) час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг, та їх обсяг, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, суд вважає, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу є 5000,00 грн, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,12,13, 139,241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21а, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці рішення про коригування митної вартості товарів від 02.08.2023 року №UA500000/2023/000014/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.08.2023 року №UA500020/2023/000508.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 8395,58 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва