Справа № 580/7416/23
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року справа № 580/7416/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління праці та соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації (далі відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення;

- зобов`язати відповідача встановити позивачу статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати відповідного посвідчення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно відмовив позивачу у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, оскільки вважає, що подані до відповідача документи із визначенням «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ» є підставою для надання позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач надав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що із поданих позивачем документів встановлено відсутність правових підстав надання позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки зазначена у довідці МСЕК причина інвалідності позивача «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ», не визначена у законодавстві як підстава для встановлення статусу особи з інвалідністю, тому вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в ОВС.

Згідно свідоцтва про хворобу від 13.12.2005 №957, військово-лікарська УМВС України в Черкаській області здійснила медичний огляд ОСОБА_1 та встановила: «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ».

Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААГ №052947, позивачу 28.03.2023 встановлено І «Б» групу інвалідності, причина інвалідності Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

26.05.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За наслідками розгляду заяви позивача із доданими документами, Управлінням праці та соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації відмовлено позивачу в наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, оскільки зазначена у довідці МСЕК причина інвалідності позивача «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ», не визначена у законодавстві як підстава для встановлення статусу особи з інвалідністю.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XІІ).

Відповідно до ст. 4 Закону № 3551 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно ст. 7 Закону № 3551 визначено осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 7 Закону № 3551, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Приписами п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551 визначено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Аналізуючи вимоги ст. ст. 4, 7 Закону № 3551 суд зазначає, що віднесення особи до осіб з інвалідністю внаслідок війни відповідно до ст. 7 Закону № 3551 безпосередньо пов`язане з визначенням самого поняття «ветеран війни», яке міститься у ст. 4 цього Закону, згідно з частиною першою якої ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що визначальною ознакою категорії осіб, які відносяться до «осіб з інвалідністю внаслідок війни», є те, що такі особи безпосередньо брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. У цьому контексті положення ст. 7 Закону № 3551 необхідно тлумачити таким чином, що підставою для визнання особи особою з інвалідністю внаслідок війни, у тому числі отриманої під час виконання службових обов`язків, є факт участі особи у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Порядок та умови встановлення інвалідності особам, які звернулися для встановлення інвалідності визначені Положенням про діяльність медичної (військово-лікарської комісії) МВС, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 3.04.2017 № 285 (надалі - Положення №285).

Відповідно до пп. 1, 5 п. 9 Розділу VIII Положення №285 постанови ВЛК про причинний зв`язок поранень (контузій, травм, каліцтв) та захворювань поліцейських, колишніх осіб рядового і начальницького складу приймаються з такими формулюваннями:

- поранення (контузія, травма, каліцтво), отримане під час виконання службових обов`язків у період участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, із захисту незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України» - якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане за зазначених обставин;

- захворювання, поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням службових обов`язків при перебуванні в країнах, де велись бойові дії» - якщо захворювання діагностовано, поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане в період служби в країнах на території інших держав, які вели бойові дії, згідно з Переліком держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 р. № 63.

Отже, особи начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів, до яких відносився позивач, можуть бути визнані особами з інвалідністю внаслідок війни, якщо вони отримали поранення, контузію, каліцтво або захворювання безпосередньо під час участі у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав, в тому числі під час участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами, участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, із захисту незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, інвалідність ОСОБА_1 не пов`язана із переліченими вище обставами, а обумовлена тривалою хворобою очей з 2002 року, що у свою чергу виключає підстави для віднесення позивача до осіб з інвалідністю внаслідок війни та для видачі позивачу посвідчення інваліда війни.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що оскільки захворювання, внаслідок якого встановлено ОСОБА_1 інвалідність, не пов`язане із участю позивача у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав, у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами, участі в антитерористичній операції - тому відсутні правові підстави для встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

При цьому, суд враховує висновки, викладені зокрема у постановах Верховного Суду від 2 квітня 2021 року у справі за № 0540/9350/18-а, від 18 листопада 2020 року у справі за №1140/2362/18 та від 30 вересня 2019 року у справі за №824/32/19-а, які відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

На підставі вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ