Справа № 540/8087/21
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2023 р.м. ОдесаСправа № 540/8087/21

Перша інстанція: суддя Білостоцький О.В.,

повний текст судового рішення

складено 10.07.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення Управління пенсійного забезпечення Головного Управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 11.11.2021 року №2100-0305-5/54780, оформлене листом відділу перерахунків пенсій №1, про відмову виплатити їй грошову допомогу в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нарахувати та виплатити їй грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV.

В обґрунтування позову вказано, що вона з 20.08.1986 року до часу призначення пенсії у липні 2021 року, працювала на посаді викладача по класу фортепіано в комунальному закладі «Голопристанська дитяча школа мистецтв» Голопристанської міської ради Херсонської області.

З огляду на наявність 30 років стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно пунктів «е» і «ж» статті 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», відповідач мав виплатити їй грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 XV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено. Суд визнав протиправним та скасував оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року (справа №876/5312/17 відступила від позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 25.05.2016 року у справі №419/794/15-а щодо відсутності у викладачів музичних шкіл, які відносяться до закладів позашкільної освіти, права на отримання пенсії за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону №1788-XII.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду, з огляду на проаналізовані норми законодавства й ураховуючи наявність у національному законодавстві правових «прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення викладачів у позашкільних закладах освіти, визначених у Конвенції, а також з метою реалізації положень статті 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, дійшла висновку, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право на отримання пенсії за вислугу років.

З огляду на встановлене право викладачів музичних шкіл, які відносяться до закладів позашкільної освіти, на отримання пенсії за вислугу років, вказані особи також мають право на грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального права, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області просить скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що у позивача відсутній необхідний стаж, а саме 30 років на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно пунктів «е» і «ж» статті 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

При цьому пенсійним органом зауважено, що Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993 року №909, не передбачена посада викладача в позашкільних навчальних закладах, а тому підстави для врахування до спеціального стажу, який дає право на призначення грошової допомоги періоду роботи позивача на вказаній посаді немає.

Крім того апелянт зазначив, що суд першої інстанції в порушення вимог процесуального права визнав протиправним та скасував оскаржуване рішення, однак, на переконання апелянта, суд не міг застосувати одночасно обидва наслідки до оскаржуваного акту індивідуальної дії.

ОСОБА_1 та Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області своїм правом на подання відзиву не скористались.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за віком.

30.09.2021 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення їй грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 XV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.

Заява ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності (відповідно до п.п. 4.1 та 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1) була передана для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №58 від 05.10.2021 року позивачу відмовлено у призначенні та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 XV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, оскільки Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993 року №909 не передбачена посада викладача в позашкільних навчальних закладах (а.с.88).

Вважаючи порушеним право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, позивач звернулась до суду із цим позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV), особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» - статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у в розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок №1191).

Вказаний Порядок визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 «Прикінцевих положень «Закону №1058-IV».

Відповідно до п.2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е2 і «ж» статті 55 Закону №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909.

Пунктом 5 Порядку №1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

За приписами пункту 6 Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058-ІV, станом на день її призначення.

Відповідно до пункту 7 Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з: 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах; 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та з довідки від 24.09.2021 року №01-14/142, позивач з 20.08.1986 року по час надання довідки працювала в комунальному закладі «Голопристанська дитяча школа мистецтв» Голопристанської міської ради Херсонської області на посаді викладача по класу фортепіано (а.с.83, 89-97).

Єдиною підставою для відмови позивачу у призначені одноразової виплати органи пенсійного фонду визначили недостатню кількість спеціального стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності. При цьому до спеціального стажу роботи позивача не було враховано періоди її роботи в комунальному закладі «Голопристанська дитяча школа мистецтв» Голопристанської міської ради Херсонської області на посаді викладача по класу фортепіано, оскільки Переліком №909, що застосовується з 01.01.1992 року, посада викладача у позашкільних навчальних закладах не передбачена.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року (справа №876/5312/17) відступила від позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 25.05.2016 року у справі №419/794/15-а щодо відсутності у викладачів музичних шкіл, які відносяться до закладів позашкільної освіти, права на отримання пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком №909.

Таким чином, беручи до уваги той факт, що позивач у цій справі працювала в комунальному закладі «Голопристанська дитяча школа мистецтв» Голопристанської міської ради Херсонської області на посаді викладача по класу фортепіано та має педагогічний стаж понад 30 років, колегія суддів дійшла висновку про наявність у неї права на отримання грошової допомоги при виході на пенсію, яка передбачена п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі №756/9879/16-а від 23.01.2020 року.

Надаючи оцінку доводам апелянта щодо порушення застосованого судом способу захисту прав у сфері публічно-правових відносин, колегія суддів в даному контексті звертає увагу на зміст ст.ст.5, 245 КАС України.

Так, відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Повноваження адміністративного суду у разі задоволення адміністративного позову визначені частиною 2 ст. 245 КАС України, згідно якої суд може прийняти рішення, зокрема про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, суд першої інстанції у відповідності до вимог процесуального закону визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №58 від 05.10.2021 року.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями ст.ст.292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач І.П. Косцова
Судді Ю.В. Осіпов В.О. Скрипченко