Справа № 480/1836/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 р. Справа № 480/1836/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2023, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, м. Суми, повний текст складено 26.04.23 по справі № 480/1836/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), у якому просив суд:

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів згідно Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050 - III від 19.10.2000.

В обґрунтування позовних вимог пояснив, що 15.12.2022 Військовою частиною НОМЕР_1 , на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.01.2022, нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.11.2016, що є підставою для зобов`язання відповідача здійснити її нарахування та виплату разом з компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, за період з 01.04.2019 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Разом з цим, у відповідь на звернення ОСОБА_1 до командира Військової частини НОМЕР_1 з листом про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів відповідно до положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ, відповідачем протиправно відмовлено позивачу у проведенні таких нарахувань та їх виплаті.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 по справі № 480/1836/23 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне та неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 по справі № 480/1836/23.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про наявність у позивача права на компенсацію грошових доходів за період з 01.01.2016 по дату фактичного розрахунку (15.12.2022), оскільки індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 21.11.2016 була нарахована та виплачена на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 у справі № 480/7908/21 лише 15.12.2022, тобто несвоєчасно, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

З посиланням на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 822/1110/16, від 20.12.2019 у справі № 822/1731/16, від 13.03.2020 у справі № 803/1565/17 зауважив, що у випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходу.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважав рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 у справі № 480/1836/23 законним, обґрунтованим, прийнятим при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а вимоги позивача, викладені в апеляційній скарзі неправомірними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

В обґрунтування відзиву послався на відсутність підстав для виплати позивачу компенсації у спірних правовідносинах, оскільки індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.11.2016 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі № 480/7908/21 була виплачена ОСОБА_1 13.12.2022, тобто своєчасно, без затримки на один і більше календарних місяців виконання.

Так, у разі нарахування сум за рішенням суду, підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду, а тому визначальними обставинами для виплати компенсації, передбаченої ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050 - III від 19.10.2000, які слід встановити, є дата нарахування та дата фактичної виплати доходів. В свою чергу, право на вказану компенсацію позивач набуває лише тоді, коли після набрання законної сили судовим рішення виплата сум доходу, які стягнуто на підставі цього рішення, відбулася несвоєчасно, що у спірних правовідносинах місця не мало.

Крім того, зауважив, що позивач повинен був сплатити судовий збір, оскільки перелік пільг учасникам бойових дій та особам прирівняним до них, визначений у ст. 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не надає права на звільнення від сплати судового збору при звернення до суду з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся до суду у цій справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна відповідача підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 30.05.2008 по 21.11.2016 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

21.11.2016 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2016 № 273.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року по справі № 480/3160/20 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2009 по 31.12.2009 таз 01.01.2016 по 21.11.2016.

19.05.2021 Військова частини НОМЕР_1 на виконання вказаного рішення суду нарахувала та виплатила позивачу кошти за індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2009 по 31.12.2009 та з 01.01.2016 по 21.11.2016 в розмірі - 585,89 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року по справі № 480/7908/21 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.11.2016 із застосуванням місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для обчислення індексації, - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року по справі № 480/7908/21 Військова частина НОМЕР_1 виконала 15 грудня 2022 року.

ОСОБА_1 , 13.01.2023 звернувся листом до командира військової частини НОМЕР_1 про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів згідно Закону України № 2050 - III від 19.10.2000 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", однак 07.02.2023 листом № 43 від 26.01.2023 відповідач відмовив у нарахуванні та виплаті такої компенсації втрати частини доходів.

Позивач, вважаючи свої права на отримання компенсації порушеними, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки сума індексації грошового забезпечення позивача за спірний період, відповідно до рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 в адміністративній справі № 480/7908/21, яке набрало законної сили після винесення постанови Другого апеляційного адміністративного суду в зазначеній справі, тобто 05.12.2022, була виплачена позивачу 13.12.2022 (в день надходження постанови до Військової частини НОМЕР_1 ), підстави для виплати компенсації, передбаченої Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінета Міністрів України від 21.02.2001 № 159, відсутні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі по тексту - Закон № 2050-III) від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з положеннями статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення) (частина друга статті 2 Закону № 2050-III).

Статтею 3 Закону № 2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з положеннями статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Системний аналіз вищенаведених норм, дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

На належності сум індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував і Конституційний Суд України у Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2001 № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159).

Пунктом 2 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі індексації грошового забезпечення) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

З наявної в матеріалах справи виписки по банківському рахунку позивача, колегією суддів встановлено, та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 у справі № 480/7908/21 відповідачем здійснено виплату індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 21.11.2016 у розмірі 26540,56 грн (а.с. 14).

Таким чином, враховуючи, що індексація грошового забезпечення, тобто дохід за спірний період позивачу була нарахована та виплачена лише 15.12.2022, а не при виключенні ОСОБА_1 із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення (21.11.2016), як це передбачено ч.1 ст.47 та ч.1 ст.116 КЗпП України, колегія суддів дійшла висновку про порушення відповідачем встановлених строків виплати нарахованих доходів та, як наслідок, наявність у позивача права на компенсацію втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2050-III.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 29.03.2023 у справі № 120/9475/21-а, відповідно до якого у разі наявності факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення за заявлений період у зв`язку з бездіяльністю власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 04.04.2018 у справі № 822/1110/16, у постанові від 20.12.2019 у справі №822/1731/16, у постанові від 13.03.2020 у справі № 803/1565/17.

Отже, безпідставними є доводи відповідача про те, що право на компенсацію позивач набуває після набрання законної сили даним судовим рішенням та у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі цього рішення.

Колегія суддів зазначає, що здійснення нарахування спірних сум індексації грошового забезпечення, яке відбулося на виконання рішення суду, через шість років після звільнення позивача не спростовує наявність порушеного права позивача на отримання компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та не звільняє відповідача від обов`язку здійснити нарахування та виплату таких сум.

Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції щодо відсутності у позивача права на отримання компенсації, передбаченої Порядком № 159, що мало наслідком відмову у задоволенні позову, є таким, що зроблено при неповному з`ясуванні обставин у справі та неправильному застосуванні норм матеріального права.

А відтак, позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів згідно Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050 - III від 19.10.2000 підлягають задоволенню.

Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнійший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява 33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що відповідач за наслідками розгляду звернення позивача від 13.01.2023 про нарахування та виплату компенсації втрати частині доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення не прийняв владно-управлінського рішення, спрямованого на виплату таких сум.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною сплатою індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.12.2016.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Враховуючи протиправну бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною сплатою індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.12.2016, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, яка визначається відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення 15.12.2022.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

На виконання приписів ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведеним вимогам рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 по справі № 480/1836/23 не відповідає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та невірно застосовано норми матеріального права, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 по справі № 480/1836/22 підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Щодо наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551-ХІІ).

Відповідний висновок сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі 545/1149/17, яка вирішила виключну правову проблему в неоднозначності застосування судами пункту 13 частини першої статті 5 Закону№ 3674-VI.

До матеріалів справи позивачем долучено копію посвідчення учасника бойових дій, в якому зазначено, що пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом № 3551-ХІІ.

Статтею 22 Закону № 3551-ХІІ передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Стверджуючи про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову відповідач зазначив, що серед переліку пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, які визначені у ст. 12 Закону № 3551-XII немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі.

Однак, у цій справі ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, вважаючи протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовця, тобто за захистом своїх соціальних прав, які пов`язані з грошовим забезпеченням його як учасника бойових дій.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів, враховуючи обставини цієї справи та предмет спору, вважає неприйнятними вищевказані посилання відповідача, а відтак, підстав для залишення позову або апеляційної скарги ОСОБА_1 без руху у спірних правовідносинах з підстав не сплати останнім судового збору відсутні.

Враховуючи обставини щодо звільнення позивача від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч.4 ст.241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 по справі № 480/1836/23 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною сплатою індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 21.12.2016.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, яка визначається відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення 15.12.2022.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій