Справа № 260/6282/23
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2023 року м. Ужгород№ 260/6282/23
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яким просить суд:

- визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, щодо відмови ОСОБА_1 у наданні пільг на житлово-комунальні послуги відповідно до п.7 ч.1 ст.16 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІ;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Закарпатській області надати з 25.01.2023 року ОСОБА_1 пільги на житлово-комунальні послуги відповідно до п.7 ч.1 ст.16 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно після розгляду заяв ОСОБА_1 про внесення відомостей до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та про надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг було відмовлено в наданні пільг згідно ст.16 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року, оскільки середньомісячний дохід позивача перевищує податкову соціальну пільгу.

Позивач вважає дії та рішення ГУ ПФУ у Закарпатській області щодо відмови у наданні пільг на житлово-комунальні послуги протиправними та такими, що грубо порушують конституційне право позивача на соціальний захист встановлений ч.5 ст.17 Конституції України, і підлягають скасуванню.

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову та зазначив, що пільги, передбачені п.7 ст.16 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному КМУ.

Представник відповідача зазначає, що середньомісячний дохід ОСОБА_1 перевищує податкову соціальну пільгу (3760 грн у 2023 році), а тому позивач не може користуватися пільгами п.7 ст.16 Закону. Водночас, позивач, як особа з інвалідністю внаслідок війни, користується пільгами на житлово-комунальні послуги згідно ст.13 Закону.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши всі докази, які мають юридичне значення для вирішення справи і розгляду спору по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є особою, яка має особливі заслуги перед Батьківщиною, Указами Президента України від 22 червня 2022 року №433/2022, від 11 квітня 2022 року №229/2022, від 23 серпня 2021 року №389/2021 нагороджений орденами "За мужність" трьох ступенів. Крім того Указом Президента України №329/2022 від 11 травня 2022 року позивача нагороджено медаллю «Захиснику Вітчизни».

25.01.2023 року, після звільнення з лав Збройних Сил України, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з заявою про внесення відомостей до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та заявою про надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг.

Листом №1282-1889/К-02/8-0700-23 від 13.03.2023 року ГУ ПФУ в Закарпатській області повідомило, що станом на 13.03.2023 заяви ОСОБА_1 знаходяться на опрацюванні.

20.06.2023 року позивач звернувся з заявою до відповідача з проханням розглянути його звернення про надання пільг на оплату за житлово-комунальних послуг відповідно до приписів п.7 ч.1 ст.16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як особі, яка має особливі заслуги перед Батьківщиною.

Листом №5013-5325/К-02/8-0700/23 від 29.06.2023 року відповідач повідомив, що звернення ОСОБА_1 від 20.06.2023 року (вх.№5325/К-0700-23) розглянуто спеціалістами ГУ ПФУ у Закарпатській області та повідомило, що ОСОБА_1 не може користуватися пільгами згідно із ст.16 Закону, оскільки середньомісячний дохід позивача перевищує податкову соціальну пільгу (3760 гривень у 2023 році).

Разом з тим, в даному листі відповідач звернув увагу, що позивач як особа з інвалідністю внаслідок війни, користуєтеся пільгами на житлово-комунальні послуги згідно із статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв.метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв.метра на сім`ю); 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) в межах середніх норм споживання).

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вбачається, що закон спрямований на захист ветеранів війни, шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Відповідно до п.7 ч1 ст.16 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною надаються такі пільги: звільнення передбачених цією статтею осіб і членів їх сімей, які проживають разом з ними, від квартирної плати незалежно від форми власності житлового фонду, від оплати комунальних послуг (водопостачання, каналізація, газ, електроенергія, гаряче водопостачання, центральне опалення, а в будинках, що не мають центрального опалення, - надання палива, придбаного у межах норм, установлених для продажу населенню, та інші види комунальних послуг), від оплати скрапленого балонного газу для побутових потреб, від плати за користування домашнім телефоном і позавідомчою охоронною сигналізацією житла незалежно від виду житлового фонду. Зазначені пільги зберігаються за дружиною (чоловіком), батьками померлих осіб, нагороджених орденом Героїв Небесної Сотні, Героїв Радянського Союзу, повних кавалерів ордена Слави, осіб, нагороджених чотирма і більше медалями "За відвагу", а також Героїв Соціалістичної Праці незалежно від часу їх смерті, а також за дружиною (чоловіком), батьками померлих осіб, зазначених у ч.2 ст.11 цього Закону.

Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" статтю 16 доповнено частиною другою такого змісту: "Установити, що пільги, передбачені пунктами 4, 5, 7 та 12 цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України".

Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї затверджений постановою КМУ від 04.06.2015 року №389 у зв`язку з прийняттям Закону України від 28.12.2014 року №76-УІП "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України".

Відповідно до п.1 Порядку вбачається, що цей порядок визначає механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім`ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами, а також підтвердження права на інші види пільг, які надаються з урахуванням доходу (безоплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення, зубопротезування тощо) відповідно до законодавства.

Згідно з п.3 Порядку пільги, зазначені у п.1 цього Порядку, надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

З вищенаведеного вбачається, що єдиною підставою надання особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, пільг, передбачених п.7 ч.1 ст.16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", є умова, що розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не повинен перевищувати величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Згідно з підпунктом 169.4.1 п.169.4 ст.169 Податкового кодексу України право на податкову соціальну пільгу мають особи, місячний дохід яких не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.

Отже, якщо середньомісячний сукупний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, низка пільг учасникам війни, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, не надається. Тобто наслідком запровадження умови для надання окремих пільг стало їх скасування для певного кола осіб.

Крім того, встановивши у п.7 ч.1 ст.16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" умову для отримання окремих пільг, держава переклала обов`язок щодо соціального захисту учасників війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, на членів їхніх сімей, що не відповідає суті конституційних гарантій щодо забезпечення соціального захисту цих осіб. Такий підхід нівелює позитивний обов`язок держави щодо соціального захисту вказаних осіб та членів їхніх сімей у розумінні ч.5 ст.17 Конституції України.

Аналогічного висновку дійшов Конституційний Суд України у рішенні від 18.12.2018 у справі №1-6/2018(2791/15) про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей, наголосивши, що забезпечення державою соціального захисту осіб, які відповідно до обов`язку, покладеного на них ч.1 ст.65 Конституції України, захищали Вітчизну, суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України, та членів їхніх сімей згідно з ч.5 ст.17 Конституції України в поєднанні з частиною першою цієї статті означає, що надання пільг, інших гарантій соціального захисту ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону №3551, не має залежати від матеріального становища їхніх сімей та не повинне обумовлюватися відсутністю фінансових можливостей держави.

Вказаним рішенням Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними):

- абзац другий підпункту 1, абзац другий підпункту 2, абзаци другий, третій, четвертий підпункту 3 пункту 9 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII;

- частину шосту статті 14, частину другу статті 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII зі змінами.

Абзац другий підпункту 1, абзац другий підпункту 2, абзаци другий, третій, четвертий підпункту 3 пункту 9 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VIII, частина шоста статті 14, частина друга статті 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У зв`язку з тим, що абзац другий підпункту 1, абзац другий підпункту 2, абзаци другий, третій, четвертий підпункту 3 пункту 9 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VIII, згідно з якими виключено окремі положення Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII зі змінами, втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, застосуванню підлягатимуть пункти 7, 16 частини першої статті 14, пункти 7, 18 частини першої статті 15, пункти 6, 15, 16 частини першої статті 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII.

Отже, норма ч.2 ст.16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щодо надання пільг за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, втратила свою чинність з підстав визнання її неконституційною.

Частиною 2 ст.16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" поточної редакції чітко визначено що: "Частину другу статті 16 визнано такою, що не відповідає Конституції (є неконституційною) згідно з Рішенням Конституційного Суду №12-р/2018 від 18.12.2018".

Отже, з 19 березня 2019 року (після збігу тримісячного строку з дня прийняття рішення Конституційного Суду України) ч.2 ст.16 Закону №3551-XІI втратила чинність та застосуванню не підлягає.

Тобто, починаючи з 19 березня 2019 року при наданні пільг особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, не враховується умова, яка була передбачена ч.2 ст.16 Закону №3551-XIІ, згідно із якою розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців має не перевищувати величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Слід зауважити, що дане рішення Конституційного Суду України не було враховано відповідачем при розгляді звернення позивача щодо надання йому права на отримання пільг на житлово-комунальні послуги.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ч.2 ст. 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У зв`язку з вищенаведеним, суд дійшов висновку, що рішення про відмову в наданні позивачу пільг на житлово-комунальні послуги відповідно до п7. ч.1 ст.16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" на підставі того, що середньомісячний дохід позивача перевищує податкову соціальну пільгу є протиправним. Відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню

У відповідності до вимог ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позовну заяву необхідно задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.5, 19, 77, 78, 139, 243, 246, 262 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в наданні пільг ОСОБА_1 на житлово-комунальні послуги відповідно до п.7 ч.1 ст.16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (код ЄДРПОУ - 20453063) надати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 25.01.2023 року пільги на житлово-комунальні послуги відповідно до п.7 ч.1 ст.16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк