Справа № 573/1474/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 р.Справа № 573/1474/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 07.09.2023, головуючий суддя І інстанції: Черкашина М.С., вул. Шевченка, 17, м. Білопілля, Білопільський район, Сумська область, 41800, повний текст складено 13.09.23 року по справі № 573/1474/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Сумській області , поліцейського інспектора СРПП ВП № 1 (м. Білопілля) ГУНП в Сумській області Діденка Максима Вікторовича

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Білопільського районного суду Сумської області із позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області, поліцейського інспектора СРПП ВП № 1 (м. Білопілля) ГУНП в Сумській області Діденка Максима Вікторовича, в якому просив суд:

- скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 287563 винесену поліцейським інспектором СРПП ВП №-1 (м. Білопілля) старшим лейтенантом поліції Діденко Максимом Вікторовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн., а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позову зазначив, що 03.08.2023 об 00:05 він не керував транспортним засобом ВАЗ-2115 д.н.з. НОМЕР_1 , а стояв в нерухомому положенні на узбіччі автодороги, що підтверджується відеозаписом з камери поліцейського, а відтак поліцейський взагалі не мав права вимагати пред`явлення посвідчення водія, так як правил дорожнього руху він не порушував. Вважає, що поліцейський не має права вимагати у водія посвідчення, якщо у нього немає доказів про правопорушення. Крім того, відповідачем при складанні оскаржуваної постанови було порушено порядок розгляду справи, що є окремою підставою для її скасування. Стверджує, що оскаржувана постанова була складена всупереч вимогам ст. 278, ст. 279 КУпАП, з грубим порушенням вимог ст. 268 КУпАП та підлягає скасуванню.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 07.09.2023 у справі № 573/1474/23 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на істотне порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачем вказано, що інформація, зазначена в постанові відповідача, яка оскаржується, не відповідає дійсності, оскільки він не керував транспортним засобом ВАЗ-2115 д.н.з НОМЕР_1 , а автомобіль стояв в нерухомому положенні на узбіччі автодороги, що можливо буде встановити, переглянувши відеозапис з камери поліцейського. Відтак поліцейський взагалі не мав права вимагати у нього пред`явлення посвідчення водія, так як правил дорожнього руху він не порушував. Зауважив, що він має відповідне посвідчення водія категорії «В», що можливо перевірити по запиту суду чи базам МВС. Також вказав, що він є військовослужбовець, отже цивільно-правова відповідальність ТЗ застрахована державою і він не повинен мати полюса страхування ТЗ. Крім того, відповідачем при складанні оскаржуваної постанови було порушено порядок розгляду справи, що являється окремою підставою для її скасування.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 268, ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у них докази, обговоривши підстави та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення вимог поданої позивачем апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 03.08.2023 інспектором СРПП ВП №-1 (м. Білопілля) ст. лейтенантом поліції Діденком М.В. було винесено постанову серії БАД № 287563 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2, ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень.

Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 03.08.2023 о 00.05 год. керував автомобілем марки ВАЗ-2115 д.н. НОМЕР_1 по вулиці Миру, 31 м. Білопілля без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати та не маючи чинного полісу обов`язкового страхування ТЗ, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2, ч. 1 ст. 126 КУпАП (а. с. 6).

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що на підтвердження правомірності винесеної постанови представником відповідача надано відеозапис, що містить інформацію про обставини вчинення правопорушення та фіксації винесення постанови, з якого вбачається правомірність дій представника владних повноважень. Враховуючи, що суб`єктом владних повноважень повністю доведена вина та склад вчинених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, поліцейський Діденко М.В. при винесенні оскаржуваної постанови дотримався вимог закону щодо дослідження обставин справи та підтвердження їх доказами, а тому постанова є обґрунтованою та такою, що прийнята без порушення вимог законодавства.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліції», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом; ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно п. 1.1. ПДР, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Статтею 15 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до статті 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний мати при собі, зокрема, посвідчення водія, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка").

У відповідності до частини першої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною другою ст. 126 КУпАП визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу частини першої та частини другої статті 126 КУпАП убачається, що відповідальність водія за порушення цих норм настає за умови керування особою транспортним засобом.

Само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Аналогічний висновок приведено в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №404/4467/16-а.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, у разі відсутності події такого керування, або його не доведенні належними доказами, особа не може бути піддана адміністративній відповідності.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Як свідчать матеріали справи 03.08.2023 інспектором СРПП ВП №-1 (м. Білопілля) ГУНП в Сумській області ст. лейтенантом поліції Діденком М.В. було винесено постанову серії БАД № 287563 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2, ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 03.08.2023 о 00.05 год. керував автомобілем марки ВАЗ-2115 д.н. НОМЕР_1 по вулиці Миру, 31 м. Білопілля без посвідчення водія, тобто не маючи права керування та не маючи чинного полісу обов`язкового страхування ТЗ, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2, ч. 1 ст. 126 КУпАП (а. с. 6).

Згідно із статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі статтею 31 Закону України Про «Національну поліцію», полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, зокрема, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

За нормами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням, наведеним у статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідачем надано відеозаписи з нагрудної камери поліцейського.

Переглядаючи вказаний відеозапис судом апеляційної інстанції встановлено, що на ньому не зафіксовано безпосередньо руху автомобілю ВАЗ-2115 д.н.з НОМЕР_1 та факту керування ОСОБА_1 цим транспортним засобом. Відео починається з розмови інспектора із позивачем та іншими особами. Позивач перебуває поза межами транспортного засобу. Автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в нерухомому положенні на узбіччі автодороги.

В позові позивач заперечує керування ним вказаним транспортним засобом, зазначаючи, що зупинки ТЗ взагалі не було, він знаходився в салоні автомобіля з вимкненим двигуном і ніяких дій по його керуванню не вчиняв.

Будь-які інші докази на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ д.н.з НОМЕР_1 03.08.2023 о 00:05 відповідачем не надано.

Отже, із наданих відповідачем відеофайлів не видається можливим встановити факт вчинення позивачем дій, що стали підставою притягнення до адміністративної відповідальності, а саме керування автомобілем без посвідчення водія, тобто не маючи права керування та не маючи чинного полісу обов`язкового страхування ТЗ.

Крім того, відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не подано доказів відсутності у позивача прав відповідної категорії.

Також слід вказати, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, та окрім іншого, містити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Дослідивши у судовому засіданні спірну постанову по справі про адміністративне правопорушення, колегією суддів встановлено, що вона не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Таким чином, в порушення ч. 3 ст. 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про відсутність доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 ПДР України, а відтак і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Із врахуванням вищевикладеного, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 287563 від 03.08.2023 винесена інспектором СРПП ВП №-1 (м. Білопілля) старшим лейтенантом поліції Діденко Максимом Вікторовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Білопільського районного суду Сумської області від 07.09.2023 по справі № 573/1474/23 та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити, скасувати постанову серії БАД № 287563 від 03.08.2023 та закрити справу про адміністративне правопорушення у відношенні позивача за ч. 2, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 07.09.2023 по справі № 573/1474/23 скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, поліцейського інспектора СРПП ВП № 1 (м. Білопілля) ГУНП в Сумській області Діденка Максима Вікторовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 287563 від 03.08.2023 винесену інспектором СРПП ВП №-1 (м. Білопілля) старшим лейтенантом поліції Діденко Максимом Вікторовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1, ч. 2 ст. 126 КАС України.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко