Справа № 300/1511/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/1511/23 пров. № А/857/11568/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Гудима Л. Я., Ніколіна В. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року у справі № 300/1511/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військово-лікарської комісії Івано-Франківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Івано-Франківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування медичного висновку, визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій, -

суддя в 1-й інстанції Кафарський В. В.,

час ухвалення рішення 02 червня 2023 року,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення 02 червня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів військово-лікарської комісії Івано-Франківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Івано-Франківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив скасувати медичний висновок військово-лікарської комісії 1-го відділу Івано-Франківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки; визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо вручення повістки ОСОБА_1 неправомірними; зобов`язати військово-лікарську комісію 1-го відділу Івано-Франківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки призначити та провести контрольний медичний огляд позивача.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не взято до уваги доводів позивача щодо неналежного повідомлення останнього про дату, час і місце проведення контрольного медичного огляду. Зазначає, що судом під час розгляду справи в першій інстанції не розглянуто клопотання скаржника про витребування у відповідача доказів на підтвердження належного повідомлення про вищевказаний огляд. Також апелянт звертає увагу на те, що висновок військово-лікарської комісії 1-го відділу Івано-Франківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про придатність позивача до військової служби, оформлений у виді довідки від 15 лютого 2023 року № 26/261, підлягає скасуванню, оскільки під час проходження медичного огляду відповідальними працівниками було допущено низку порушень, а саме: ігнорування скарг позивача на стан здоров`я та наявності у нього тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, відповідно до якого позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час і обмежено придатним у воєнний час. Окрім того, скаржник наголошує, що йому не надали ані копії письмового висновку за результатами огляду, ані можливості ознайомитись з таким.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачами поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 02 липня 1997 року Чаплинським РВ УМВС України у Херсонській області (а. с. 6-7).

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 28 квітня 2022 року № 2601- ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 8).

Згідно з копією облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 29 квітня 2022 року прийнято на військовий облік військовозобов`язаних Першим відділом Івано-Франківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (а. с. 34).

Надалі позивач отримав направлення від 05 січня 2023 року № 3/61 для проходження ВЛК та встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я у зв`язку із підготовкою до призову на військову службу під час мобілізації (а.с. 35).

З 09 січня 2023 року по 15 лютого 2023 року ОСОБА_2 проходив обстеження в КНП «Богородчанська центральна лікарня» Богородчанської селищної ради, що підтверджується копією журналу обліку скерованих на додаткове медичне обстеження військовозобов`язаних позаштатною постійно-діючою ВЛК (а.с. 36-37).

По завершенню проведення додаткового медичного обстеження позивач отримав акти дослідження стану здоров`я від 23 січня 2023 року № 122, № 123, № 124, від 15 лютого 2023 року № 371, № 372 (а.с. 38-42).

За результатами проведення додаткового медичного обстеження ОСОБА_2 визнаний придатним для військової служби, що підтверджується висновками лікарів від 15 лютого 2023 року та довідкою військово-лікарської комісії від 15 лютого 2023 № 26/261 (а.с. 43-47).

16 лютого 2023 року ОСОБА_1 отримав під розписку повістку із вимогою прибути о 17:00 год. 23 лютого 2023 року до Першого відділу Івано-Франківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для відправки у військову частину у зв`язку із проведенням загальної мобілізації (а.с. 49).

У зазначений час до Першого відділу Івано-Франківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки позивач не з`явився, оскільки не погодився із рішенням військово-лікарської комісії, що підтверджується рапортом старшого офіцера ВОМР першого відділу Івано-Франківського РТЦК та СП капітана І. Коліжака від 23 лютого 2023 року (а.с. 50).

22 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Військово-лікарської комісії Західного регіону із заявою про скасування висновку ВЛК в Івано-Франківському РТЦК та СП та призначення йому додаткового обстеження (а.с. 51).

На підставі розпорядження начальника 16 Регіональної військово-лікарської комісії від 03 березня 2023 року № 276 було призначено проведення контрольного медичного огляду ОСОБА_1 обласною ВЛК при ОТЦК та СП з метою встановлення придатності до військової служби, враховуючи воєнний час та період мобілізації (а.с. 52).

Відповідно до розпорядження начальника Івано-Франківського ОТЦК та СП від 16 березня 2023 року № 6/3/197, контрольний медичний огляд ОСОБА_1 призначено на 21 березня 2023 року (а.с. 53).

Оскільки 21 березня 2023 року позивач на контрольний медичний огляд не з`явився, тому 30 березня 2023 року було призначено повторний контрольний огляд (а.с. 54).

Проте 30 березня 2023 року ОСОБА_3 на медичний огляд не з`явився, що підтверджується листами начальника Івано-Франківського ОТЦК та СП від 04 квітня 2023 року № 6/3/245, № 6/3/246 (а.с. 55, 56).

Не погодившись із результатами проведення додаткового медичного обстеження, викладеними у довідці військово-лікарської комісії від 15 лютого 2023 року № 26/261, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за результатами розгляду справи не було встановлено допущених з боку відповідача порушень вимог чинного законодавства, які б стосувалися процедури проведення медичного огляду позивача на предмет його придатності до військової служби за станом здоров`я під час дії правового режиму воєнного стану та оформлення його результатів, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Частина 3 ст.1 вказаного Закону передбачає, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з ч.9 ст.1 Закону № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України.

Відповідно до ч.10 статті 1 Закону №2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

На військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період у визначеному цим Законом порядку для оперативного доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань призиваються громадяни України, які уклали контракти про проходження служби у військовому резерві та/або зараховані до військового оперативного резерву (ч.10 ст.2 Закону №2232-XII).

Відповідно до ч.10 ст.2 Закону № 2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України 14 серпня 2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).

Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно з пунктом 1.3 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться військово-лікарською комісією з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Згідно з пунктом 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Колегія суддів звертає увагу на те, що пунктом 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався та діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

Колегія суддів звертає увагу, що питання медичного огляду військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період регламентує глава 3 розділу II Положення № 402, яка містить такі пункти:

3.1. Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів.

3.2. Військовозобов`язані, залежно від категорії запасу, військово-облікової спеціальності та призначення, підлягають повторному огляду ВЛК військових комісаріатів. Крім того, офіцери запасу підлягають повторному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу ВЛК військових комісаріатів - у разі зміни призначення.

Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, отоларинтологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей.

3.8. За статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, які передбачають індивідуальне визначення придатності до військової служби і військової спеціальності, ВЛК щодо військовозобов`язаних, яких призивають на військову службу або приймають на військову службу у добровільному порядку за контрактом, виносить одну із таких постанов: «Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час»; «Обмежено придатний до військової служби»; «Придатний (або непридатний) до військової служби за контрактом, за спеціальністю _____________ (вказати спеціальність)»; «Придатний (або непридатний) до військової служби в миротворчій місії за спеціальністю _____________ (вказати спеціальність)»; «Придатний до військової служби».

Постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.

Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: «Придатний до військової служби»; «Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)»; «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».

При цьому, згідно з п.3.11. Положення №402 у разі коли лікарям ВЛК військового комісаріату важко остаточно визначити стан здоров`я військовозобов`язаного, він направляється на амбулаторне або стаціонарне обстеження у лікувально-профілактичний заклад МОЗ України з подальшим оглядом ВЛК військового комісаріату. Якщо обстеження проводилось у військовому лікувальному закладі, то огляд проводиться госпітальною (гарнізонною) ВЛК.

Як вбачається з матеріалів справи, військово-лікарською комісією 1-го відділу Івано-Франківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки 15 лютого 2023 року прийнято рішення, оформлене довідкою № 26/261, про придатність ОСОБА_2 до військової служби, яке, на думку позивача, є протиправним, оскільки вказаний висновок складений без належного обстеження стану здоров`я та без врахування медичної документації позивача.

Колегія суддів не приймає такі доводи до уваги та вважає правильним висновок суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог та відповідність дій відповідача вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного.

Так, у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного від 24 січня 2022 року №4/487 у позивача виявлені захворювання, передбачені ст. 53-в, 64-в, 23-в, 41-б графи ІІ Розкладу хвороб.

Також відповідно до облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_2 у позивача виявлено захворювання за ст.53-в, 64-в, 23-в, 41-б та ст.83-б, 39в, 23в, 61в, 43в графи ІІ Розкладу хвороб, що підтверджується актами дослідження стану здоров`я від 23 січня 2023 року №122, №123, №124, від 15 лютого 2023 №371, №372, висновками лікарів від 15 лютого 2023 року та довідкою військово-лікарської комісії від 15 лютого 2023 року № 26/261.

Колегія суддів наголошує, що вищевказані захворювання передбачають визнання військовослужбовців придатними до військової служби у військовий час, водночас більшість доводів апеляційної скарги позивача фактично становлять незгоду із діагнозом, викладеним у спірній довідці.

У цьому контексті колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 13 червня 2018 року у справі №806/526/16 та від 12 червня 2020 року у справі № 810/5009/18, згідно з яким у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі. Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері, і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Колегія суддів зазначає, що абзацом 4 пункту 2.4.5 розділу І Положення №402 передбачено, що ВЛК регіону має право, зокрема, приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.

У разі незгоди з рішенням ВЛК регіону таке рішення може бути оскаржено до Центральної військово-лікарської комісією (п. п. 2.4.10 п. 2.4 глава 2 розділу І Положення № 402).

Відповідно до п.п.2.3.1. п.2.3. глави 2 Розділу І Положення № 402, Центральна військово-лікарська комісія є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.

Згідно з п.п. 2.3.4. п. 2.3. глави 2 Розділу І Положення № 402, ЦВЛК має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК.

Аналіз вищенаведених законодавчих положень надає колегії суддів підстави для висновку про те, що у разі наявності сумніву щодо правильності висновку комісії про придатність до військової служби, позивач мав право звернутись до ВЛК регіону стосовно перегляду рішення ВЛК 1-го відділу Івано-Франківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яка наділена таким правом.

Крім того, позивач не був позбавлений права оскаржувати прийняте рішення до ВЛК вищого рішення та клопотати про проведення його медичного огляду лікарями Центральної ВЛК, оскільки, згідно із підпунктом 2.3.4. пункту 2.3. глави 2 Розділу І Положення № 402, Центральна ВЛК має право, зокрема, скасовувати постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач намагався оскаржити постанову районної військово-лікарської комісії про визнання його придатним до військової служби до 16 регіональної військово-лікарської комісії, проте сам створював перешкоди для проведення контрольного медичного огляду обласною ВЛК при ОТЦК та СП, оскільки двічі не з`явився для проведення медичного огляду з невідомих причин.

При цьому, доводи апелянта про неналежне повідомлення про дату, час і місце проведення контрольного медичного огляду критично оцінюються колегією суддів з огляду на те, що в матеріалах справи міститься лист начальника Івано-Франківського ОТЦК та СП від 16 березня 2023 року за № 6/3/197, яким ОСОБА_1 доведено до відома проведення контрольного медичного огляду 21 березня 2023 року. Обізнаність позивача про дату та місце проведення контрольного медичного огляду підтверджується також рапортом старшого офіцера ВОМР 1-го відділу Івано-Франківського РТЦК та СП капітана І. Коліжака від 30 березня 2023 року.

Крім вказаного, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу й доводи апелянта про протиправність дій Івано-Франківського РТЦК та СП щодо вручення йому повістки, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог також і в цій частині, виходячи з наступного.

Так, оповіщення громадян про призов на строкову військову службу та їх прибуття на призовні дільниці здійснюється за розпорядженнями керівників районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Конкретні строки явки до призовних дільниць установлюються районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки в повістках, вручення яких проводиться через відповідні органи місцевого самоврядування, керівників підприємств, установ, організацій, у тому числі закладів освіти, незалежно від підпорядкування і форми власності. Повістки громадянам можуть також вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Отже, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, виконуючи свої владні управлінські функції, здійснюють оповіщення громадян про виклик за розпорядженнями їх керівників.

Колегія суддів звертає увагу на те, що саме по собі оповіщення громадян про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки оформлюється у виді повісток та по суті оскаржувана позивачем повістка, яка складена відповідачем на виконання законодавства з питань військового обов`язку і вручена позивачу, не є рішенням чи дією суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08 вересня 2022 року у справі № 300/1263/22, відповідно до яких повістка є лише засобом оповіщення військовозобов`язаної особи для її прибуття на вказану дату до територіального центру комплектування, форма якої визначена Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2016 року № 921, та не має обов`язкового наслідку укладення контракту для проходження військової служби.

При цьому обов`язок військовозобов`язаної особи з`явитись за викликом до відповідного територіального центру комплектування встановлений не оскаржуваною позивачем повісткою, а Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Крім того, матеріалами справи стверджується, що розписка про вручення повістки ОСОБА_1 , яка долучена відповідачем до відзиву на апеляційну скаргу, містить особистий підпис позивача. Таким чином, усі доводи останнього щодо нескладення відповідачем акту про відмову від отримання повістки відхиляються колегією суддів.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з твердженнями апелянта про відсутність у матеріалах справи підтвердження вручення йому копії довідки ВЛК від 15 лютого 2023 року № 26/261, складеної за результатами проходження ОСОБА_1 додаткового медичного обстеження. Наведене хоч і свідчить про порушення суб`єктом владних повноважень вимог щодо обов`язку видачі довідки ВЛК на руки особі, що пройшла медичний огляд, передбачених Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, що затверджене наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402, однак не може ставити під сумнів правильність висновку ВЛК чи усю процедуру додаткового медичного обстеження позивача.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає правильними висновок суду першої інстанції про те, що за результатами розгляду справи не було встановлено допущених з боку відповідача порушень вимог чинного законодавства, які б стосувалися процедури проведення медичного огляду позивача на предмет його придатності до військової служби за станом здоров`я під час дії правового режиму воєнного стану та оформлення його результатів, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року у справі № 300/1511/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді Л. Я. Гудим
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 23 жовтня 2023 року.