Справа № 160/16142/23
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2023-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Савченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
07 липня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява, в якій заявлено такі вимоги:
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 28.07.1980 р. по 24.11.1980 р., з 17.12.1980 р. по 04.05.1981 р., з 06.05.1983 р. по 07.02.1983 р. та з 18.05.1983 р. по 12.11.1986 р., період здійснення підприємницької діяльності з 22.10.1993 р. по 30.09.2000 р. та призначити пенсію за віком з 30.05.2023 р.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона звернулась до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії за віком. Проте, відповідач-2 відмовив у призначенні пенсії на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. У рішенні про відмову у призначенні пенсії, відповідач-2 зазначив, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки з 28.07.1980 р. по 24.11.1980 р., оскільки наявні виправлення в датах про прийняття та звільнення, з 17.12.1980 р. по 04.05.1981 р., так як дата прийняття записана іншим чорнилом, з 06.05.1981 р. по 07.02.1983 р. та з 18.05.1983 р. по 12.11.1986 р., оскільки на записах про звільнення не чіткі печатки, не зараховано період здійснення підприємницької діяльності з 01.05.1998 р. по 30.09.2000 р. згідно довідки, так як відсутня інформація про сплату внесків. Позивачка не погоджується із не зарахуванням вказаних періодів, оскільки вказані недоліки не можуть перекладатись на позивача, як тягар доведення правдивості чи достовірності даних. Зазначає, що трудова книжка містить всі необхідні записи про прийняття та звільнення. Крім того, позивачка не має відповідати за незбереження відповідачем документів про нарахування страхових внесків/збору на загальнообов`язкове державне страхування, а відсутність доказів наявності заборгованості перед податковим та пенсійним органами свідчить про сплату позивачем всіх необхідних платежів під час провадження підприємницької діяльності. У разі виявлення будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача страхового стажу та сплати страхових внесків за цей період страхового стажу, відповідачі мали право отримати будь-які необхідні документи або інформацію безпосередньо, а не відмовляти позивачці у належному зарахуванні стажу підприємницької діяльності. Вважаючи протиправною відмову відповідача-2, позивачка звернулася з цим позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
17 серпня 2023 року від Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області надійшов відзив, в якому він заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що 30.05.2023 р. позивачкою подано заяву про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У рішенні від Головного управління ПФУ в Волинській області зазначено, що відповідно до ст. 26 Закону №1058-ІV право на призначення пенсії за віком в 59 років мають жінки, які народилися з 1 квітня 1960 по 30 вересня 1960 року за наявності страхового стажу у період з 01.01.2019 по 31.12.2019 - не менше 26 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 - від 20 до 30 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу у період з 01.01.2025 по 31.12.2025 - від 15 до 22 років. Страховий стаж позивачки становить 15 років 05 місяців 14 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При розгляді пред`явлених позивачем документів, було встановлено, що трудова книжка позивача оформлена з порушенням вимог Інструкції №58. Оскільки, по періодам роботи: з 28.07.1980 по 24.11.1980 - наявні виправлення в датах про прийняття та звільнення; з 17.12.1980 по 04.05.1981 - дата прийняття записана іншим чорнилом; з 06.05.1981 по 07.02.1983 та з 18.05.1983 по 12.11.1986 - на записах про звільнення не чіткі печатки. Будь-яких інших документів, які містять відомості про спірні періоди роботи, для підтвердження трудового стажу позивачем не надано. Крім того, позивачці не зараховано період здійснення підприємницької діяльності з 01.05.1998 р. по 30.09.2000 р., оскільки за спірний період відсутні відомості про сплату внесків. Свідоцтво про державну реєстрацію позивача як суб`єкта підприємницької діяльності лише підтверджує факт початку провадження підприємницької діяльності, і не означає фактичного провадження особою підприємницької діяльності, не вказує систему оподаткування та факту стати ним податків і зборів (обов`язкових платежів). Зокрема, також і за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу, які наявні в матеріалах пенсійної справи (форма ОК-5), інформація про сплату внесків суб`єктом підприємницької діяльності за 1998-2000 роки відсутня.
Крім того, Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області зазначило, що призначення пенсії є дискреційними повноваженнями.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та докази, проаналізувавши зміст норм матеріального, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено, що 30.05.2023 р. позивачка звернулась до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком за віком.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління ПФУ у Волинській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивачки.
Рішенням Головного управління ПФУ у Волинській області від 06.06.2023 р. №49 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком.

У вказаному рішенні зазначено, що відповідно до ст. 26 Закону №1058-ІV право на призначення пенсії за віком в 59 років мають жінки, які народилися з 1 квітня 1960 по 30 вересня 1960 року за наявності страхового стажу у період з 01.01.2019 по 31.12.2019 - не менше 26 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 - від 20 до 30 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу у період з 01.01.2025 по 31.12.2025 - від 15 до 22 років. Наявність необхідного страхового стажу визначається на дату досягнення відповідного віку. Згідно наданих до заяви документів про стаж, страховий стаж складає 15 років 5 місяців 14 днів.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки з 28.07.1980 р. по 24.11.1980 р., оскільки наявні виправлення в датах про прийняття та звільнення, з 17.12.1980 р. по 04.05.1981 р., так як дата прийняття записана іншим чорнилом, з 06.05.1981 р. по 07.02.1983 р. та з 18.05.1983 р. по 12.11.1986 р., оскільки на записах про звільнення не чіткі печатки, не зараховано період здійснення підприємницької діяльності з 01.05.1998 р. по 30.09.2000 р. згідно довідки від 11.04.2023 р. №24528/06/04-36-74-13-13, так як відсутня інформація про сплату внесків. Рекомендовано залучити довідки про періоди роботи та перейменування підприємств та довідку про сплату внесків до Пенсійного фонду.

Згідно із трудовою книжкою ОСОБА_1 від 24.07.1980 р. серії НОМЕР_1 , позивачка в оскаржувані періоди працювала:

- з 28.07.1980 р. по 24.11.1980 р. - призначена на посаду вихователя в я/з 123;

- з 17.12.1980 р. по 04.05.1981 р. - призначена на посаду вихователя в я/з 123;

- з 06.05.1981 р. по 07.02.1983 р. - зарахована до «Фрунзегоргеоконтора» старшим інспектором з кадрів на Підприємство №19 ГУГК при СМСРСР;

- з 18.05.1983 р. по 12.11.1986 р. - прийнята до дитячого садка №12 вихователем.

Згідно із свідоцтвом про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності від 27.08.1995 р. №64845605 ОСОБА_1 є підприємцем.

В матеріалах справи також наявний патент серії НОМЕР_2 , повідомлення страхувателю, рішення Центрально-Міської районної Ради народних депутатів Дніпропетровської області від 22.10.1993 р. №318 про видачу дозволу на реєстрацію підприємницької діяльності, розпорядження Центрально-Міської районної Ради народних депутатів Дніпропетровської області від 27.08.1995 р. №325-р про державну реєстрацію підприємницької діяльності громадян/без створення юридичної особи/видачу свідоцтв нового зразка та втрату чинності окремих пунктів раніше ухвалених рішень виконкому, розпорядження голови районної Ради народних депутатів від 12.12.1996 р. №381-р про державну реєстрацію підприємницької діяльності громадян/без створення юридичної особи/видачу свідоцтв нового зразка, розпорядження Центрально-міського районного виконавчого комітету від 11.10.00 р. №118-р про державну реєстрацію підприємницької діяльності громадян (без створення юридичної особи), переоблікування та скасування.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 11.04.2023 р. №24528/6/04-36-74-13-13 повідомлено, що відповідно до наказу від 12.04.2012 р. №578/5 «Про затвердження Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів» строк зберігання особових рахунків платників податків і зборів (обов`язкових платежів) п`ять років, тому наїдати відомості про систему оподаткування з 1993 по 1997 р.р. не має можливості. Згідно інформаційної бази даних ДПС України ІС «Податковий блок», ФОП ОСОБА_1 з 01.05.1998 р. по 30.09.2000 р. здійснювала діяльність за умовами сплати фіксованого податку.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 15.06.2023 р. №42875/6/04-36-24-17-13 розглянуто адвокатський запит ОСОБА_2 від 12.06.2023 р. №б/н щодо надання інформації по ОСОБА_1 та повідомлено, що за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України, ОСОБА_1 станом на 13.06.2023 р. не перебуває на податковому обліку як фізична особа-підприємець, відсутні відкриті інтегровані картки платника податків, а також будь-яка заборгованість зі сплати податків від підприємницької діяльності. Згідно із ст. 292 п. 3.3 Розділу 3 Переліку № 578/5 особові рахунки платників податків і зборів (обов`язкових платежів) в електронному та паперовому вигляді зберігаються 5 років. Враховуючи вимоги Переліку № 578/5, відповідно до Акта про вилучення до знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду від 18.12.2014 р. №1 документи управління доходів і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області за період з 1994 по 2010 роки знищені як такі, - що не мають культурної цінності та втратили практичне значення відповідно до Переліку № 578/І. З урахуванням викладеного, надати інформацію за період 1993-2000 роки щодо перебування на податковому обліку ФОП ОСОБА_1 на податковому обліку у територіальних органах ДПС Дніпропетровської, області, а також системи оподаткування, копії патентів та інших документів, пов`язаних із здійсненням нею підприємницької діяльності не має можливості, у зв`язку з їх відсутністю в ГУ ДПС (закінчення терміну їх зберігання і знищення).

Не погоджуючись з спірним рішенням відповідача-2, та вважаючи його протиправним позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частина перша статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно з абзацом 1 частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 9 частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків; в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі;

Згідно з приписами статті 62 Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі Закон №1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі Порядок №637).

Відповідно до п.1, п.2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, ст.62 Закону № 1788-XII та п. 1 Порядку № 637, вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція від 29.07.1993 №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

При цьому, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Пунктом 1.2 Інструкції № 58 від 29.07.1993 р. передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 від 29.07.1993 р. усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п.2.6 Інструкції № 58 від 29.07.1993 р. у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції № 58 від 29.07.1993 р. у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.05.2018 р. у справі №439/1148/17.

Щодо неврахування періоду роботи з 28.07.1980 по 24.11.1980 р., з 17.12.1980 по 04.05.1981 р., з 06.05.1981 по 07.02.1983 та з 18.05.1983 по 12.11.1986 р., суд зазначає таке.

Як вбачається із оскаржуваного рішення, до страхового стажу позивачки не зараховано періоди роботи з 28.07.1980 по 24.11.1980 р., оскільки наявні виправлення в датах про прийняття та звільнення; з 17.12.1980 по 04.05.1981 р., оскільки дата прийняття записана іншим чорнилом; з 06.05.1981 по 07.02.1983 та з 18.05.1983 по 12.11.1986 р., оскільки на записах про звільнення не чіткі печатки.

Тобто, фактично, вказані періоди роботи позивачки не було зараховано пенсійним органом до стажу роботи позивачки, який зараховується для призначення пенсії за віком, у зв`язку з виявленими недоліками при заповненні трудової книжки позивача відповідальними працівниками підприємства, на яких позивачка працювала.

Судом встановлено, що згідно із трудовою книжкою ОСОБА_1 від 24.07.1980 р. серії НОМЕР_1 , позивачка в оскаржувані періоди працювала:

- з 28.07.1980 р. по 24.11.1980 р. - призначена на посаду вихователя в я/з 123;

- з 17.12.1980 р. по 04.05.1981 р. - призначена на посаду вихователя в я/з 123;

- з 06.05.1981 р. по 07.02.1983 р. - зарахована до «Фрунзегоргеоконтора» старшим інспектором з кадрів на Підприємство №19 ГУГК при СМСРСР;

- з 18.05.1983 р. по 12.11.1986 р. - прийнята до дитячого садка №12 вихователем.

Отже, записами трудової книжки позивачки підтверджено трудову діяльність з 28.07.1980 по 24.11.1980 р., з 17.12.1980 по 04.05.1981 р., з 06.05.1981 по 07.02.1983 та з 18.05.1983 по 12.11.1986 р. Трудова книжка в частині вказаних періодів оформлена у відповідності до вимог законодавства, записи містять номери та дати наказів про прийом на роботу, переведення, звільнення, а також печатки підприємств.

Суд критично ставиться до позиції відповідача, оскільки обов`язок щодо заповнення трудової книжки (внесення відповідних записів, в тому числі наказів про прийняття, звільнення, переведення та їх засвідчення з проставленням печатки підприємства або відділу кадрів, внесення виправлень та/або змін до записів) законодавцем покладено на адміністрацію підприємств (власника або уповноваженого ним органу). Працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто таким працівником.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 р. усправі №677/277/17.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Суд зазначає, що законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.

Поряд з цим, трудова книжка позивача в частині спірних періодів не містить жодних виправлень, підчисток та/або наведень, не містить неправдиві або недостовірні відомості, зворотнього відповідачем не доведено. Тому зазначені відповідачем зауваження недоліки, як-то неможливість прочитати печатку, дописаний номер наказу про прийняття на роботу, дата наказу про прийняття на роботу не відповідає даті прийняття на роботу, відсутність заповненої дати наказу про звільнення з роботи, не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні вказаних спірних періодів трудової діяльності позивача до стажу роботи, що враховується при призначенні пенсії.

Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є наявність необхідного страхового стажу, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність внесення записів у трудову книжку.

За таких обставин, відмовляючи позивачу у зарахуванні означених спірних періодів трудової діяльності до страхового стажу, відповідач-2 діяв протиправно.

Щодо позовних вимог про не зарахування періоду здійснення підприємницької діяльності з 22.10.1993 р. по 30.09.2000 р., суд зазначає таке.

У рішенні про відмову у призначенні пенсії, відповідач-2 зазначив, що до страхового стажу не зараховано, зокрема, період здійснення підприємницької діяльності саме з 01.05.1998 р., а не з 22.10.1993 р., по 30.09.2000 р.

Тобто, доказів наявності спору щодо не зарахування періоду з 22.10.1993 р. по 30.04.1998 р. немає, у зв`язку з чим, у цій частині вимог суд відмовляє.

03.10.2017 року прийнято Закон 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», яким розділ XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено пунктом 3-1 такого змісту:

«До страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску)».

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 Порядку №637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу на наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2018 року №793 «Про внесення зміни до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» пункт 4 Порядку №637 доповнено абзацом другим, згідно з яким періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Разом з цим, пунктом 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 встановлено, що для підтвердження страхового стажу до 01.01.2004 подаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 № 637, а за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Таким чином, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата страхових внесків (єдиного внеску). При цьому, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України або наявність спеціального торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян тощо.

Як встановлено судом, згідно із свідоцтвом про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності від 27.08.1995 р. №64845605 ОСОБА_1 є підприємцем.

В матеріалах справи також наявний патент серії НОМЕР_2 , повідомлення страхувателю, рішення Центрально-Міської районної Ради народних депутатів Дніпропетровської області від 22.10.1993 р. №318 про видачу дозволу на реєстрацію підприємницької діяльності, розпорядження Центрально-Міської районної Ради народних депутатів Дніпропетровської області від 27.08.1995 р. №325-р про державну реєстрацію підприємницької діяльності громадян/без створення юридичної особи/видачу свідоцтв нового зразка та втрату чинності окремих пунктів раніше ухвалених рішень виконкому, розпорядження голови районної Ради народних депутатів від 12.12.1996 р. №381-р про державну реєстрацію підприємницької діяльності громадян/без створення юридичної особи/видачу свідоцтв нового зразка, розпорядження Центрально-міського районного виконавчого комітету від 11.10.00 р. №118-р про державну реєстрацію підприємницької діяльності громадян (без створення юридичної особи), переоблікування та скасування.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 11.04.2023 р. №24528/6/04-36-74-13-13 повідомлено, що відповідно до наказу від 12.04.2012 р. №578/5 «Про затвердження Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів» строк зберігання особових рахунків платників податків і зборів (обов`язкових платежів) п`ять років, тому наїдати відомості про систему оподаткування з 1993 по 1997 р.р. не має можливості. Згідно інформаційної бази даних ДПС України ІС «Податковий блок», ФОП ОСОБА_1 з 01.05.1998 р. по 30.09.2000 р. здійснювала діяльність за умовами сплати фіксованого податку.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 15.06.2023 р. №42875/6/04-36-24-17-13 розглянуто адвокатський запит ОСОБА_2 від 12.06.2023 р. №б/н щодо надання інформації по ОСОБА_1 та повідомлено, що за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України, ОСОБА_1 станом на 13.06.2023 р. не перебуває на податковому обліку як фізична особа-підприємець, відсутні відкриті інтегровані картки платника податків, а також будь-яка заборгованість зі сплати податків від підприємницької діяльності. Згідно із ст. 292 п. 3.3 Розділу 3 Переліку № 578/5 особові рахунки платників податків і зборів (обов`язкових платежів) в електронному та паперовому вигляді зберігаються 5 років. Враховуючи вимоги Переліку № 578/5, відповідно до Акта про вилучення до знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду від 18.12.2014 р. №1 документи управління доходів і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області за період з 1994 по 2010 роки знищені як такі, - що не мають культурної цінності та втратили практичне значення відповідно до Переліку № 578/І. З урахуванням викладеного, надати інформацію за період 1993-2000 роки щодо перебування на податковому обліку ФОП ОСОБА_1 на податковому обліку у територіальних органах ДПС Дніпропетровської, області, а також системи оподаткування, копії патентів та інших документів, пов`язаних із здійсненням нею підприємницької діяльності не має можливості, у зв`язку з їх відсутністю в ГУ ДПС (закінчення терміну їх зберігання і знищення).

Отже, реєстрація позивачки як ФОП та перебування на податковому обліку у період з 22.10.1993 р. по 30.09.2000 р., здійснення діяльності за умови сплати фіксованого податку, відсутність заборгованості зі сплати податків від підприємницької діяльності, підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що позивач будучи фізичною особою-підприємцем у спірний період не сплачувала страхові внески.

Отже, суд вважає за необхідним та належним способом захисту визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 06.06.2023 р. № 49 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, із неврахуванням до страхового стажу періоду роботи з 28.07.1980 р. по 24.11.1980 р., з 17.12.1980 р. по 04.05.1981 р., з 06.05.1983 р. по 07.02.1983 р. та з 18.05.1983 р. по 12.11.1986 р., з 01.05.1998 р. по 30.09.2000 р.

Щодо належного відповідача про зобов`язання призначити позивачці пенсію, суд зазначає таке.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя статті 44 Закону № 1058-IV).

За приписами частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування , затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07.07.2014) (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.3 Порядку № 22-1:

- заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб;

- заява про призначення пенсії може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.08.2015 за № 991/27436;

- заява про призначення пенсії може подаватись представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно із пунктом 1.8 Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 встановлено:

- рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи;

- рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

За приписами пункту 4.10 Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Вищевказане свідчить про те, що розгляд документів та безпосередньо прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії розглядає пенсійний орган за принципом екстериторіальності. Тобто, не за місцем проживання/реєстрації пенсіонера.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивачки здійснювало Головне управління ПФУ у Волинській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку. З огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивачки, що потягло за собою порушення її прав, суд вважає наявними підстави покласти обов`язок щодо призначення пенсії на пільгових умовах позивачці саме на Головне управління ПФУ у Волинській області, як орган, що розглядав її заяву.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 28.07.1980 р. по 24.11.1980 р., з 17.12.1980 р. по 04.05.1981 р., з 06.05.1983 р. по 07.02.1983 р. та з 18.05.1983 р. по 12.11.1986 р., з 01.05.1998 р. по 30.09.2000 р.

У зв`язку із наведеним, відсутні підстави для задоволення позову в частині зобов`язання Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати оскаржувані періоди та призначити пенсію.

Щодо позовних вимог про зобов`язання призначити позивачці пенсію, суд зазначає таке.

Що стосується вимоги позивачки зобов`язати призначити пенсію, суд зазначає, що в рамках заявлених позовних вимог та доказів, поданих на їх обґрунтування, не вбачається можливим встановити достатність підстав та умов для призначення пенсії, оскільки достатність чи недостатність пільгового стажу належить визначити відповідачу шляхом його обчислення на виконання рішення суду відповідно до своєї компетенції.

Тому, належним способом захисту є зобов`язання відповідача розглянути повторно заяву про призначення пенсії.

Отже, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Частиною 3 статті 139 КАС України передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому підлягає стягненню з Головного управління ПФУ у Волинській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у сумі 536,80 грн.

Керуючись ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 255, 260-262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22В, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 06.06.2023 р. № 49 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 28.07.1980 р. по 24.11.1980 р., з 17.12.1980 р. по 04.05.1981 р., з 06.05.1983 р. по 07.02.1983 р. та з 18.05.1983 р. по 12.11.1986 р., з 01.05.1998 р. по 30.09.2000 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 28.07.1980 р. по 24.11.1980 р., з 17.12.1980 р. по 04.05.1981 р., з 06.05.1983 р. по 07.02.1983 р. та з 18.05.1983 р. по 12.11.1986 р., з 01.05.1998 р. по 30.09.2000 р.

Зобов`язати Головне управління ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.05.2023 р. про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22В, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко