Справа № 560/17202/23
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

23 жовтня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області призначити та виплатити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 09.05.2023;

встановити судовий контроль у формі надання звіту Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області щодо виконання рішення суду;

звернути до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09.05.2023 звернулась територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, згідно статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Проте рішенням №36 від 17.05.2023 відповідач відмовив їй у призначенні пенсії у зв`язку із тим, що наданими нею документами не підтверджено умову проживання у зоні посиленого радіологічного контролю станом не менше 4 років. Позивач не погоджується із вказаним рішенням відповідача та вважає протиправним.

Ухвалою суду від 28 вересня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області правом на подання відзиву на адміністративний позов у наданий йому строк згідно ухвали не скористався, жодних документів до суду не подав.

Будь-яких заперечень чи клопотань у визначений законодавством термін від відповідача не надходило.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подало відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що Головним управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення відмовити позивачу у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, оскільки станом на 01.01.1993 позивач не прожила/не відпрацювала 4 роки в зоні посиленого радіологічного контролю. Окрім цього вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не приймало жодного розпорядчого акта, за результатами розгляду заяви позивача, відтак останній є неналежним відповідачем.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 15.01.1994 Київською обласною державною адміністрацією, ОСОБА_1 має право на пільги як особа, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, (категорія 4).

09.05.2023 позивач подала заяву про призначення пенсії за віком, відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Заяву позивача та додані до неї документи розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області та прийнято Рішення №36 від 17.05.2023, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з недотримання умов зменшення пенсійного віку, передбачених ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з огляду на те, що період проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 року становить менше 4 років.

До періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю не враховано період навчання позивача з 01.09.1984 по 01.07.1989 в Уманському державному педагогічному інституті, який знаходиться в м. Умань, а м. Умань не є територією, яка зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зі змісту рішення вбачається, що зарахований позивачу строк проживання на 01.01.1993 у зоні посиленого радіологічного контролю становить 3 роки 5 місяців 30 днів.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно з статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 4 частини 1 статті 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року проживали або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Статтею 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Згідно з частиною 3 статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Частиною 3 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Згідно з пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Відповідно до частини 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник саме з підстав наявності чи відсутності факту постійного проживання чи постійної роботи позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю та відповідно права останнього користуватися пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у тому числі й щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Вік позивача на момент подання заяви до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області складає 55 років 9 місяців 7 днів.

Згідно з дипломом НОМЕР_2 з 01.09.1984 по 01.07.1989 позивач навчалася в Уманському державному педагогічному інституті.

Відповідно до довідки №1767 від 19.07.2022, виданої Виконавчим комітетом Лисянської селищної ради Черкаської області, позивач постійно проживала в смт. Лисянка Черкаської області з 26.04.1986 по 28.08.1989, та проживає з 21.04.1998 по теперішній час. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991, смт. Лисянка Черкаської області віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона). Підстава видачі - будинкові книги (копія довідки надається).

Відповідно до довідки №02-14/1575 від 13.07.2022, виданої Миронівською міською радою, позивач, дійсно постійно проживала з реєстрацією за адресою : АДРЕСА_1 в період з 09.09.1989 по 06.02.1991 на території міста Миронівка Обухівського району Київської області, яке до 01.01.2015 року відносилося до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 категорія) згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991. Підстава видачі - будинкова книга домоволодіння.

Згідно трудової книжки НОМЕР_3 та довідки №68 від 13.07.2022, виданої Миронівською міською радою, позивач працювала на посаді вчителя хімії Миронівської середньої школи №1 Миронівського району Київської області з 15.08.1989 року (наказ №366 по Миронівському районному відділі народної освіти від 17.08.1989) по 08.01.1998 (наказ №5-К по відділу освіти Миронівської районної державної адміністрації від 08.01.1998). Миронівська середня школа №1 розміщена на території м. Миронівки Миронівського району Київської області, яке як населений пункт відносився до зони посиленого радіоекологічного контролю згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991.

Отже, документами підтверджено проживання позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю з 26.04.1986 по 28.08.1989, 09.09.1989 по 06.02.1991, з 15 серпня 1989 року по 08 січня 1998 року (розрахунково по 01.01.1993). Станом на 01.01.1993 позивач проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю 6 років 08 місяців 6 днів.

Київською обласною державною адміністрацією 15.01.1994 року позивачу було видано посвідчення громадянина, що постійно проживає, або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4) Серії В-1 № 092796.

Відповідно до пункту 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501 (який був чинний на момент видачі позивачу посвідчення категорії 4 серії), громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.

Посвідчення видається громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, статус особи, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю 4 категорії та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796, є відповідне посвідчення. Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21.11.2019 у справі № 572/47/17, постанові від 15.01.2021 у справі №520/7846/17, постанові від 19.06.2018 у справі № №675/2071/16-а (щодо посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС").

Суд зазначає, що саме посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1988 р. надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, у тому числі, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Доводи відповідача про те, що позивач навчався в Уманському державному педагогічному інституті в період з 01.09.1984 по 01.07.1989, тобто перебував на території, яка не відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю (м. Умань), суд до уваги не бере, оскільки посвідчення потерпілого від Чорнобильської АЕС є підтвердженням того, що позивач постійно проживав чи працював на території радіоактивного забруднення станом на 01 січня 1993 року не менше строку, необхідного для набуття особою такого статусу. Факт проживання чи роботи позивача на території радіоактивного забруднення станом на 01 січня 1993 року перевірявся відповідними комісіями при видачі їй посвідчення.

Суд наголошує на тому, що матеріали справи не містять доказів визнання недійсним цього посвідчення як на момент звернення позивачки із заявою про призначення пенсії, так і на момент розгляду даної справи.

Разом з тим, диплом про навчання не відноситься до документів, які підтверджують період проживання потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи в зоні радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» підтверджує факт проживання позивача в зони посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років. Отже, подані позивачем документи не викликають сумнівів щодо його проживання в зоні посиленого радіологічного контролю протягом періоду, достатнього для виникнення права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796.

Водночас, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийнятого ним рішення № 36 від 17.05.2023.

Відтак суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.05.2023 № 36 є протиправним, а тому таке рішення належить скасувати.

З огляду на те, що суд дійшов висновку щодо протиправності рішення №36 від 17.05.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, а також встановивши наявність усіх передумов для призначення позивачу пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому задоволенню підлягає і похідна від основної вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з пунктом 1 частини 1статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Суд встановив, що із заявою про призначення пенсії позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України 09.05.2023.

Таким чином, з урахуванням наведених вище положень законодавства, право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку виникло у позивача 09.05.2023.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно достатті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 09.05.2023

Щодо позовних вимог про негайне виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Однак, вказаний пункт стосуються випадків прийняття судом рішення про стягнення конкретно визначених розмірів платежів, в той час позовними вимогами є зобов`язанння відповідача до вчинення певних дій, відтак вказана вимога задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами. Висновки аналогічного характеру викладені у додатковій постанові Верховного Суду по справі № 235/7638/16-а від 31.07.2018.

Суд зауважує, з наявних матеріалів справи не вбачається, що відповідач ухилятиметься від виконання судового рішення, відтак у задоволенні вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду слід відмовити.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області № 36 від 17.05.2023 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як особі, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії з 09.05.2023.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, Черкаська обл., Черкаський р-н, 18002 , код ЄДРПОУ - 21366538)

Головуючий суддя П.І. Салюк