Справа № 303/6775/23
Суддя: Полянчук Б. І.
Дата ухвалення: 2023-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/6775/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Варваринець Н.Я., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (представник адвокат Пензеник Віталій Іванович) до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови вказуючи, що 16 червня 2023 року відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7174476, яка складена інспектором рядовим поліції УПП в Закарпатській області Сербак В.Ю. Дану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. 15 червня 2023 року, близько 23 години, автомобіль Форд Фієста, під його керуванням, був зупинений патрульним поліцейським по вул. Окружній в м. Мукачево. Зупинка транспортного засобу була безпідставною, оскільки порушень правил дорожнього руху він не допускав, застосовував при рухові транспортного засобу всі необхідні сигнали про зміну напрямку руху тощо. Таким чином, зупинка автомобіля була проведена з надуманих підстав, про що він повідомив поліцейському на місці зупинки. У даному випадку належним доказом вчиненого адміністративного правопорушення є наявність відео файлу, який би підтверджував вчинення адміністративного правопорушення. Однак відеозйомка при розгляді даного питання поліцейським не застосовувалась. Вчинення ним порушення правил дорожнього руху (в даному випадку за не увімкнений сигнал повороту), матеріалами постанови не підтверджується. Тобто в постанові взагалі не наведено доказів, на яких ґрунтується постанова. Постанову поліцейський виніс у його відсутності, після чого вручив її копію. Він не був попереджений про час та місце розгляду справи, йому не роз`яснили права, що передбачені ст.268 КУпАП, постанова винесена із порушення вимог ст. ст. 248, 249, 258, 276 - 283 щодо необхідності розгляду справи із гарантуванням реалізації відповідних прав та щодо реквізитів постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, оскаржувана постанова не містить даних щодо порядку її оскарження, порядку сплати штрафу. Згідно ст.27 КУпАП штрафом є грошове стягнення, що накладається на громадян і посадових осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. Отже, за основу для визначення розміру адміністративного стягнення, яке підлягає накладенню на порушника у вигляді штрафу, береться неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що на час винесення оскаржуваного акту складав 17 (сімнадцять) гривень. Натомість розмір накладеного на позивача адміністративного стягнення визначено суб`єктом владних повноважень у вигляді конкретної грошової суми 510 грн., що не передбачено положеннями КУпАП. Просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 16 червня 2023 року, серії ЕАС №7174476 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн., а провадження по справі закрити.

05.09.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 16.06.2023 під час несення служби екіпажем патрульної поліції в м. Мукачево, вул. Окружна, 16А було виявлено транспортний засіб марки Ford Fiesta державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого при здійсненні маневру повороту ліворуч не подав світловий покажчик повороту відповідного напрямку, порушивши п. 9.2. «б» ПДР України. Встановивши факт скоєння адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 9.2 «б» ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності згідно ст. 268 КУпАП України, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Всі усні доводи позивача були взяті до уваги при розгляді справи про адміністративне правопорушення, письмових пояснень позивач не надав. Інспектор виніс постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 510 грн., що дорівнює 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідно до санкції статті. Згідно зі ст. 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та запропоновано отримати її копію під підпис. Позивач зазначає, що не порушував п. 9.2 «б» ПДР України, проте дане твердження не відповідає дійсності і спростовується відеозаписом з відеореєстратора службового транспортного засобу, який додається до відзиву та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Позивач мав можливість залучити до розгляду справи захисника, протягом розумного строку, клопотання чи пояснення не надавав. Закон не встановлює за інспектором обов`язку забезпечити безпосередню присутність захисника і його доставлення за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення. При цьому позивач не був позбавлений можливості звернутися за отриманням безоплатної правової допомоги. Зазначене свідчить про зловживання позивачем своїми правами та намагання уникнути адміністративної відповідальності. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.07.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.08.2023 відкрито провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За змістом п.1.3 та п.1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.9.2 ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

За змістом ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 251 КУпАП України передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За змістом п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пункт 5 розділу ІV Інструкції передбачає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Лише фіксація саме вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а не притягнення його до адміністративної відповідальності, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 15.06.2023 о 23 год. 20 хв. 51 сек., керуючи транспортним засобом Fiesta державний номерний знак: НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч з прилеглої території від буд.16А на вул. Окружна, чим порушив п.9.2.б ПДР.

На підтвердження вчинення вищезазначеного адміністративного правопорушення відповідачем надано цифровий носій інформації DVD-R із записом з відеореєстратора службового автомобіля.

Так, на наданому представником відповідача цифровому носії інформації DVD-R містяться файли із назвами «export-zbz2l» та «video_2023_06_19_16-04-39». Із файлу «video_2023_06_19_16-04-39» вбачається, що 16.06.2023 о 02 год. 04 хв. 41 сек., позивач керуючи транспортним засобом Ford Fiesta по вул. Окружна в м. Мукачево всупереч вимогам п. 9.2 «б» ПДР України не увімкнув лівий покажчик повороту до початку здійснення маневру, тобто, перед поворотом ліворуч, що зафіксовано на сімнадцятій секунді зазначеного файлу.

Таким чином, відповідач надав докази про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП 16.06.2023 о 02 год. 04 хв. 41 сек., проте оскаржувана постанова складена за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП 15.06.2023 о 23 год. 20. хв. 51 сек.

Водночас відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 порушення п.9.2 «б» ПДР України 15.06.2023.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05 березня 2020 року у справі №607/7987/17.

Звертаючись з позовом до суду позивач посилався на протиправність дій відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення, але зазначені дії відповідача можуть бути окремим об`єктом оскарження, а позивач не скористався своїм правом на їх оскарження та не надав доказів їх протиправності.

За таких обставин, суд розглянув справу в межах заявлених позовних вимог не даючи правової оцінки діям чи бездіяльності відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення, які позивачем не оскаржувались.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 с.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року у справі №295/3099/17.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості особи.

Вищезазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а).

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки відповідачем як суб`єктом владних повноважень, на якого в даному випадку покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження передбачених ст. 9 КУпАП обставин, то суд вважає недоведеним факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, тому, постанова серії ЕАС № 7174476 від 16.06.2023 винесена необґрунтовано, без дотриманням вимог КУпАП, що є підставою для її скасування.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закриттю.

Керуючись ст. ст. 241-246, 268-272, 286 КАС України, ст.ст. 122,247,251,268 КУпАП, «Правилами дорожнього руху», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 40108646) про скасування постанови - задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ЕАС № 7174476 від 16.06.2023, винесену інспектором рядовим поліції УПП в Закарпатській області Сербак Владиславом Юрійовичем, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 536,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя